Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-26 00:00:00

25.06.2010 р. позивач звернулась з позовом до суду про визнання бездіяльності відповідача неправомірною з невиплати їй щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та зобовязання здійснити перерахунок та виплату доплати до пенсії починаючи з 01.01.2009 року до теперішнього часу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона у відповідності до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни і згідно ст. 6 зазначеного Закону повинна отримувати щомісячну соціальну допомогу у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Така допомога їй за 2009 р. не виплачувалась. Її звернення до відповідача з вимогою здійснення належних нарахувань та сплати підвищення до пенсії, залишено без задоволення. Тому позивач і просить визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо нездійснення належних виплат та зобовязати його здійснити нарахування та виплату доплати до пенсії, як дитині війни починаючи з 01.01.2009 року до теперішнього часу. Позивач в судове засідання не зявилась, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності у попередньому судовому засіданні. Відповідач надав суду письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнає, вважаючи, що ним сплачена надбавка в повному обсязі у розмірі, передбаченому постановою КМУ і просить справу розглянути за відсутності його представника у попередньому засіданні. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у попередньому судовому засіданні без участі сторін на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, правову позицію сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно пенсійного посвідчення [PERSON], [INFO], вона є пенсіонером, стоїть на обліку у відповідача і отримує пенсію за віком. Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-4, вона має статус дитини війни. Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачена соціальна підтримка дітям війни. Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дія статті 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» зупинена, внаслідок чого недоплачені суми за 2006 рік стягненню не підлягають. Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» № 835-УІ від 26.12.2008 року надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених бюджетними програмами. Вказана стаття передбачає встановленні в абсолютних сумах розмірів тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Таким чином, її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. На виконання вищезазначеної норми КМУ не приймалося окремої постанови щодо встановлення у 2009 році розміру підвищення до пенсії особам, віднесеним до категорії« дитина війни». Пунктом 8 постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» передбачено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення до пенсії з 01.01.2009 року цією постановою не визначений і змін стосовно цього питання у 2009 році у вказану постанову не вносилося. Отже, нарахування та виплата підвищення до пенсії дітям війни, з 01.01.2009 року до теперішнього часу, повинні здійснюватися у відповідності до редакції статті 6 цього Закону, згідно якої дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, а не 10% як це зробив відповідач. які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Ст.257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або могла довідатись про порушенні своїх прав, свобод чи інтересів. Позивачка звернулась до суду 25.06.2010 року, тому вона не пропустила строк звернення до суду щодо позовних вимог. Тому у суду не має підстав для поновлення строку звернення до суду. Статтею 7 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства в незалежності від причин ненадходження коштів з Державного бюджету України на виплату допомоги, відповідно до вимог частини 2 статті 3 Конституції України, за якою права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Таким чином, суд вважає за необхідне зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплату підвищення доплати у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком до пенсії позивача, як дитині війни з 01.01.2009 року до теперішнього часу, тобто до 27.07.2010 року дня прийняття рішення по справі, з урахуванням фактично виплачених сум. На підставі викладеного,

Outcome: approved