Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-09 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Семенівського районного суду Чернігівської області з вказаним позовом, у якому просила «визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Чернігівської області щодо відмови у здійсненні їй перерахунку додаткової пенсії відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ та призначення державної пенсії у розмірі передбаченому ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ; зобов»язати управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Чернігівської області здійснити їй перерахунок та виплату державної пенсії, як особі, віднесеної до категорії 1, для інваліда, щодо якого встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою за нормами, встановленими ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, із розрахунку 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, починаючи з 24 червня 2010 року по 12 липня 2010 року з урахуванням вже виплачених сум; зобов»язати управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Чернігівської області здійснити їй перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю як особі, віднесеної до категорії 1, за нормами, встановленими ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, № 796-ХІІ із розрахунку шести мінімальних пенсій за віком, починаючи з 12 серпня 2008 року по 12 липня 2010 року з урахуванням вже виплачених сум». В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, інвалідом ІІІ групи, щодо якої встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, а тому відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. Однак відповідачем, в порушення вищевказаних норм Закону, Конституції України, вказані виплати проводились у значно меншому розмірі, що привело до порушення прав позивача. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить задовольнити позов з підстав наведених у позовній заяві. В ході судового розгляду від позивача надійшла письмова заява про зміну позовних вимог, згідно якої позивачем висуваються наступні позовні вимоги: «визнати неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Чернігівської області щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати їй державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю у розмірах передбачених ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, № 796-ХІІ; зобов»язати управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Чернігівської області провести їй перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, № 796-ХІІ, із розрахунку шести мінімальних пенсій за віком, починаючи з 24 червня 2010 року по 26 липня 2010 року з урахуванням вже виплачених сум; зобов»язати управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Чернігівської області провести їй перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, № 796-ХІІ із розрахунку 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, починаючи з 12 серпня 2008 року по 26 липня 2010 року з урахуванням вже виплачених сум. Представник відповідача головний спеціаліст юрисконсульт управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Чернігівської області, [PERSON] у судовому засіданні цивільний позов не визнав повністю та пояснив, що виплата щомісячної основної та щомісячної додаткової пенсій позивачу [PERSON] здійснюється у відповідності з розмірами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», в межах бюджетних асигнувань. Заслухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами як в обґрунтування позовних вимог, так і в заперечення проти них, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є потерпілою від Чорнобильської катастрофи категорії 1, та інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювання, повязаного з аварією на ЧАЕС. Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Семенівському районі Чернігівської області, де їй призначено державну пенсію по інвалідності та додаткову пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Проте, вказані пенсії позивачу нараховані та виплачувались з врахуванням обмежень, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16 липня 2008 року № 654 у значно менших сумах, що не відповідають розмірам, встановленим Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Вказані обставини підтверджені письмовими матеріалами справи, запереченнями відповідача. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема соціального захисту потерпілого населення, визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року № 796-ХII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Частина 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачає, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІІ групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, зокрема інвалідам ІІІ групи - 50 % мінімальної пенсії за віком. Дія вищезазначених норм Закону зупинялася на 2008 рік Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року в частині визначених розмірів пенсій та надбавок, однак рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 ці зміни визнані неконституційними. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про Конституційний Суд України», ст. 152 Конституції України закони та інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом. В Законі України «Про Державний бюджет на 2010 рік» норми ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не зупинено і не змінено. Cтаттями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір державної та додаткової пенсій визначено залежно від розміру мінімальної пенсії за віком. Суд, вважає, що, оскільки в 2010 році Верховна Рада України не уповноважувала Кабінет Міністрів України встановлювати розмір соціальних виплат, які залежать від розміру мінімальної пенсії за віком, зокрема зменшувати розмір пенсій, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідач не мав права при призначенні, нарахуванні та виплаті пенсії позивачу керуватися постановою Кабінету Міністрів України, яка є підзаконним нормативним актом. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що відсутнє бюджетне фінансування для задоволення вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що стало причиною його не виконання, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів та базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 4 ст. 19 Конституції України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Таким чином, відповідач зобовязаний був нараховувати та виплачувати позивачу щомісячну державну та додаткову пенсії відповідно до розмірів, встановлених ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" кратним мінімальній пенсії за віком. Відтак, останній протиправно відмовив позивачу у здійсненні відповідного перерахунку пенсії згідно її заяви . Враховуючи протиправність такої відмови, з метою повного захисту прав позивача від порушень з боку субєкта владних повноважень, суд прийшов до висновку про необхідність захисту цих прав шляхом визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання останнього провести нарахування та виплату позивачу щомісячної державної пенсії відповідно до розміру, встановленого ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 24 червня 2010 року (в межах заявлених вимог) по 26 липня 2010 року та щомісячної додаткової пенсії відповідно до розміру, встановленого ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 12 серпня 2008 року (в межах заявлених вимог) по 26 липня 2010 року. При цьому зобовязати відповідача виходити з розміру мінімальної пенсії за віком в цей період, встановленої абзацом 1 частини 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» як прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, оскільки за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стягнути з відповідача управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Чернігівської області на користь позивача [PERSON] понесені нею витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 гривень 00 копійок. Також суд вважає за необхідне на підставі п. п. 18, 34 ч. 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» звільнити від сплати державного мита позивача [PERSON] та відповідача управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Чернігівської області.

Outcome: approved