Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-26 00:00:00

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 17.07.1996 року був розірваний. Під час шлюбу у сторін народились двоє дітей: донька Ілона, [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Фастівського міського суду від 10.04.1996 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітної плати, але не менше !/г частини неоподатковуваного мінімуму громадян щомісячно. [PERSON] у 2009 році вступила на І курс юридичного факультету Київського університету туризму, економіки і права з денною формою навчання на контрактну форму. Термін навчання становить з 01.09.2009 року по 30.06.2013 року. Вартість навчання за період 2009-2010 років складає 13 000 грн., які були сплачені позивачем згідно платіжних документів. Позивачка вважає, що відповідач, як батько доньки [PERSON], теж повинен приймати участь у додаткових витратах на дитину, проте відповідач добровільно не бажає надавати матеріальну допомогу, у звязку з чим позивачка звернулась до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати, повязані з оплатою навчання доньки [PERSON], [INFO], у сумі 13 000 грн. та стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, які складаються з витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. і витрат на правову допомогу в розмірі 200 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю та просила задовольнити його в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що він з 1996 року добросовісно сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі Ул частини всіх видів доходу, ніколи не мав заборгованості по аліментам. Вважає що вступ доньки до вищого навчального закладу на контрактну форму навчання не являється особливими обставинами, які передбачені ст.185 Сімейного кодексу України. Крім того, він отримує заробітну плату в розмірі 1 247 грн. 84 коп., з якої щомісячно в середньому сплачує 253 грн. 02 коп. аліментів, утримує себе та свою похилого віку мати, має хронічні захворювання, у звязку з чим значну частину свого заробітку витрачає на своє лікування, тому просить відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так в судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 17.07.1996 року був розірваний, про що свідчить копія виписки з рішення суду від 17.07.1996 року (а.с.5). Під час шлюбу у сторін народились двоє дітей: донька Ілона, [INFO], та донька [PERSON], [INFO] (а.с.4). Рішенням Фастівського міського суду від 10.04.1996 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітної плати, але не менше Уг частини неоподатковуваного мінімуму громадян щомісячно. На підставі даного рішення позивачу було видано виконавчий лист №2-290/96 (а.с.6-7). [PERSON] у 2009 році вступила на І курс юридичного факультету Київського університету туризму, економіки і права з денною формою навчання на контрактну форму, про що свідчать довідка Київського університету туризму, економіки і права №1599 від 04.03.2010р. та договір №21810ФД з додатками від 10.08.2009р. (а.с.8, 9-10). Термін навчання становить з 01.09.2009 року по 30.06.2013 року. Вартість навчання за. період 2009-2010 років складає 13 000 грн. Дані кошти були сплачені позивачем згідно рахунку-фактури №УТ-0009587 від 04.08.2009р. і рахунку-фактури №УТ-0000334 від 04.01.2010 року, що підтверджується фіскальними чеками від 29.08.2009р. і від 15.02.2010р. За таких обставин суд вважає, що заявлені позивачкою вимоги щодо участі відповідача у додаткових витратах на утримання дитини є обгрунтованими, оскільки у відповідності до ч.І ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме: навчанням на юридичному факультеті Київського університету туризму, економіки і права з денною формою навчання. Разом з тим ст.180 Сімейного кодексу України передбачено, обовязок утримувати дитину покладено на батьків, а оскільки відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.4) батьками зазначено обидві сторони, то і приймати участь у додаткових витратах на утримання доньки сторони повинні рівноцінно. При цьому згідно ч.2 ст.185 Сімейного кодексу України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значеня. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивач працює в КЗ КОР „Обласне психіатрично-наркологічне медичне обєднання, отримує в сережньому заробітну плату в розмірі 1 247 грн. 84 коп., відрахувань по іншим виконавчим листам, крім аліментів на доньку [PERSON], із заробітної плати не проводиться, мати відповідача [PERSON] отримує пенсію на своє утримання, тому суд вважає, що відповідач в змозі сплатити додаткові витрати на утримання доньки [PERSON], у звязку з навчанням. Відносно позовних вимог позивачки щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 200 грн., то в цій частині позову суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позивачкою не надано жодних доказів, які підтверджували б сплату нею даних коштів. Таким чином, суд враховуючи вищевикладене, вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивачки додаткові витрати на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 6 500 грн. та витрати за інформаційно-технічний розгляд справи в розмірі 120 грн., а всього стягнути 6 620 грн., також слід стягнути з відповідача на користь держави мито в розмірі 66 грн., в іншій частині позову слід відмовити. На підтаві ст.ст.180, 185 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial