Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-02 00:00:00

Позивачі звернулися в суд із позовом до відповідача про визнання права власності на майно та витребування його із чужого незаконного володіння. Підставою своїх вимог вважають те, що позивачі перебувають у шлюбі з 4 січня 2002 року. У березні 2002 року позивачі придбали у [PERSON] за 300 доларів США цегельний автомобільний гараж у дворі багатоповерхового будинку № 55 по вул. І.Валюка м. Христинівка. Договір купівлі-продажу гаража в установленому законом порядку не посвідчували, оскільки на той час була відсутня. З березня 2007 року відповідач [PERSON], скориставшись тим, що позивач [PERSON] на той час відбував покарання у вигляді позбавлення волі, незаконно, без будь-яких правових підстав, заволодів вказаним гаражем, зірвав на ньому замок та повісив свій. На думку позивачів в наслідок таких дій відповідача вони позбавлені можливості користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому вони звернулися до суду за захистом своїх прав. У судовому засіданні позивачі позовні вимоги викладені у позивній заяві,підтримали повністю, просять позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач не з»явився, був повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце слухання справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача суд вважає, що позов не підлягає до задоволення частково, виходячи із наступного: - на думку позивачів підставою для звернення до суду слугує те, що відповідач не маючи на це права заволодів гаражем, який належить їм; Під час розгляду справи позивачі не надали суду жодного доказу того, що гараж належить позивачам. Окрім того, відповіддю КП ЧООБТІ підтверджується той факт, що автомобільний гараж який розташований у дворі багатоповерхового будинку № 55 по вул. І.Валюка м. Христинівка в базі даних не зареєстрований. Згідно ст.182 ЦК України право власності на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. -відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмеження» державній реєстрації підлягають заявлені речові права на нерухоме майно за наявності документів що підтверджують вчинення правочинів щодо таких обєктів, посвідчених відповідно до закону або свідчать про наявність інших передбачених законом підстав. Згідно ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. -відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які засвідчують право власності. -відповідно до ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; -відповідно до ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачі намагаються визнати право власності на майно яке у встановленому законом порядку не оформлено. На підставі вище викладеного суд вважає за необхідне відмовити у задоволені позову в частині витребовування майна із чужого незаконного володіння, оскільки в судовому засіданні право власності на майно не визнане. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed