Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна від 08 квітня 1998 року укладений на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк - Контракт», відповідно до якого [PERSON] придбав у власність жилий будинок з надвірними будівлями за № 36, що знаходиться по провулку Суворовському в місті Кіровограді. Визнати за [PERSON] право власності на жилий будинок з надвірними будівлями за № 36, що знаходиться по провулку Суворовському в місті Кіровограді. У судове засідання позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність та зазаначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність та зазначила, що позов визнає. Відповідач [PERSON] у судове засідання надала заяву про розгляд справи у його відсутність та зазначив, що позов визнає в повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, письмові пояснення сторін, суд находить позов який підлягає частковому задоволенню. Встановлено, що 08 квітня 1998 року, на Універсальній товарній біржі «ІНКОПМАРК - КОНТРАКТ» (м.Кіровоград) було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна. Відповідно до умов договору позивач, [PERSON] купив жилий будинок з надвірними будівлями за № 36 , що знаходиться по провулку Суворовському в місті Кіровограді. Згідно з п. 7 више наведеного договору позивач [PERSON] набув права власності на жилий будинок 18.8 кв.м., сарай, вбиральню, огородження, замощення, водопроводу, козирка по провулку Суворовському, 36 (Кіровський р-н, м. Кіровоград). Комунальним підприємством «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації» (в 1998 р. Кіровоградське обласне об'єднане БТІ) проведено реєстрацію за мною права власності на придбану квартиру про що зроблено запис в реєстраційній книзі за № 2798М0 від 14.04.1998 року. Станом на дату подання даного позову не в повній мірі може здійснювати володіння, користування та розпорядження належним нерухомим майном. Так, протягом кількох останніх місяців має намір приватизувати земельну ділянку на якій розташоване належне домоволодіння. Для цього і необхідно подати до підприємства, яке буде виготовляти технічну документацію на земельну ділянку, нотаріально посвідчений договір на належний жилий будинок. Жодне підприємство, яке займається оформленням документації необхідної для приватизації земельних ділянок, не погоджується виготовити необхідну документацію, оскільки договір купівлі продажу від 08 квітня 1998 року нотаріально не посвідчений. Також не може продати належний будинок з цієї ж причини відсутність нотаріально посвідченого договору купівлі продажу. При укладенні договору співробітники універсальної товарної біржі «Інкопмарк - Контракт», завірили, що договір купівлі продажу нерухомого майна не підлягає нотаріальному посвідченню. На підтвердження своєї позиції посилались на положення статті 15 Закону України «Про товарні біржі » відповідно до якої: «Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню». На той момент необхідності перевіряти позицію працівників біржі, або не довіряти їх словам не було. Про необхідність саме нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу нерухомого майна йому не було відомо. З відповідачами позивач домовлявся, що коли в майбутньому виникне будь яке питання стосовно оформленої угоди, то вони зі свого боку зроблять все необхідне для вирішення потрібного питання. На сьогоднішній день звернення до відповідачів про необхідність нотаріального посвідчення договору купівлі продажу залишилися без задоволення. Відповідачі, та їх родичі формально погоджуються з необхідністю нотаріального посвідчення договору, але посилаються на брак коштів, на відсутність часу, на стан здоров'я. Відповідно до положень Конституції України, як норми прямої дії: «Кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності є непорушним». Згідно ст..4 Закону України «Про власність»: 1.Власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. 2. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої не забороненої законом діяльності. 3. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з положеннями Цивільного кодексу УРСР, що діяв на дату укладання договору купівлі-продажу: «Захист цивільних прав здійснюється в установленому порядку судом шляхом, в т.ч., визнання цих прав». Дане положення кореспондується з нормою Цивільного кодексу України (ч.2. ст..16) : «Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в т.ч., визнання прав». Згідно ст..128 Цивільного кодексу УРСР право власності на майно у набувача, якщо інше не передбачено договором або законом, виникає з моменту передачі майна (речі). Спірним договором купівлі -продажу майна інший порядок виникнення права власності не передбачено. За договором купівлі - продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві. Статтею 47 ЦК УРСР встановлено: «Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається». Зазначене положення кореспондується з нормою ст.,334 Цивільного кодексу України: «Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним». Відповідно до ст.227 ЦК України даний договір підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, а вказаний договір всупереч викладеному, зареєстрований на товарній біржі, хоча здійснена державна реєстрація. Умови договору сторонами були виконані повністю Відповідно ст. 220 ЦК України, суд вважає можливим визнати договір дійсним, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами по справі, і відбулося виконання договору, але відповідачка ухиляється від його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 334 ч.3 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту набрання законної сили рішенням суду.

Outcome: partial