Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення завдатку та суми у розмірі завдатку, в якій просив суд стягнути з відповідача на його користь: -завдаток у розмірі 23775,30 гривень; -суму у розмірі завдатку 23775,30 гривень; -судові витрати по справі. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 22 січня 2010 року між ним та відповідачем було укладено договір завдатку, згідно умов якого відповідач зобовязався продати йому обєкт нерухомого майна за адресою [ADDRESS]. За досягнутою домовленістю, купівля-продаж квартири повинна була відбутися до 31 березня 2010 року за вартістю - 34000 доларів США. На виконання домовленостей він передав відповідачу завдаток у розмірі - 3000 доларів США, що становило 23775,30 гривень, а решту коштів він повинен був передати відповідачу при оформленні договору купівлі-продажу. Однак після спливу терміну встановленого у договору, з вини відповідача купівля-продаж квартири не відбулась, а повертати у добровільному порядку суму завдатку відповідач відмовився. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надавши пояснення які відповідають змісту позовної заяви. Додатково позивач зазначив, що після спливу терміну на укладання угоди, позивач почав просити у нього то додатковий час, то кошти. При укладанні угоди про завдаток відповідач не повідомив про знаходження нерухомого майна в банківському залогу. На теперішній час він не бажає укладання угоди. Представник позивача просив суд задовольнити вимоги, спираючись на доводи викладені у позовній заяві. Відповідач зазначив, що позовні вимоги він визнає частково. Дійсно 22 січня 2010 року між ним та позивачем був укладений договір, згідно умов якого він отримав завдаток у розмірі 3000 доларів США за укладання до 31 березня 2010 року договору купівлі-продажу належного йому майна. Станом на 31 березня 2010 року укласти зазначений договір виявилось неможливим, оскільки на той час він не отримав висновку кредитного комітету про можливість зняття обєкта нерухомості з реєстру обтяжуваного майна. Він не казав позивачу про те, що офісне приміщення, яке той мав намір придбати, знаходиться під заставою у банку, так як не вважав це за необхідне. У звязку з відсутністю необхідної кількості коштів необхідних для оформлення договору, він просив позивача дати йому ще приблизно 1000 доларів США, та часу. На теперішній час він згодний укласти договір, однак цього не бажає позивач. Кошти повернути він зможе не раніше продажу офісу. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні письмові докази, встановив наступні обставини по справі: 22 січня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір, відповідно до змісту якого позивач передав відповідачу 3000 доларів США в рахунок належних с нього 34000 доларів США, за придбання обєкту нерухомості, за адресою [ADDRESS], який належить відповідачу. Відповідач, укладаючи договір зазначив, що обєкт нерухомості до цього часу нікому не проданий, іншим шляхом не відчужений, у спорі або податковому залогу не знаходиться, та зобовязався укласти договір купівлі-продажу зазначеного майна до 31 березня 2010 року. При відмові відповідача від продажу, невиконання умов зазначеного договору завдаток повертається позивачу в розмірі, що складає 6000 доларів США(а.с. 7). Відповідно до ст.526 ЦК України, - зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.615 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. Згідно до ч.І ст.571 ЦК України, якщо порушення зобовязання сталося з вини кредитора, він зобовязаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Таким чином, суд встановивши обставини по справі та положення чинного законодавства України, якб регулює спірні правовідносини вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки підтверджені ним в судовому засіданні належними та допустимими доказами. Однак, разом з тим, вимоги .підлягають частковому задоволенню, оскільки при визначенні суми стягнення боргу у національній валюті був взятий до уваги курс Національного банку на час укладання угоди, що є не допустимим при вирішені зазначених спорів, так як до уваги необхідно приймати курс Національного банку України на момент вирішення справи та постановлення рішення, курс якого станом на 08 липня 2010 року становить - 7,90 гривень за 1 долар США (за інформацією офіційного сайту Національного банку України, www.bank.gov.ua). За таких умов на користь позивача підлягає стягненню сума завдатку та сума у розмірі завдатку - 47400 гривень (6000 доларів США х 7,90 гривні = 47400 гривень). На переконання суду відповідачем порушені умови договору, щодо часу укладання угоди та навмисно не повідомлено позивача про знаходження обєкту нерухомості у банківській заставі. Вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, - підлягає частковому задоволенню, що обумовлено вимогами ч.І ст.88 ЦПК України, згідно до змісту якої, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Розмір понесених судових витрат визначений на суму - 594 гривні (120 гривень «витрат на інформаційно-технічне забезпечення» ( а.с. 2 ) + 474 гривні «судових витрат, 47400 1% = 474» ( а.с. 1 ) = 594 гривень ).

Outcome: partial