Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

У жовтні 2009 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про виділ частки в квартири та стягнення компенсації її вартості. Зазначала, що вона та її батько [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], у якій вони не проживають. Вказувала, що є інвалідом першої групи і постійно потребує значних коштів на лікування, неодноразово пропонувала відповідачу придбати її частку квартири, але отримує відмову. Просила стягнути з відповідача на її користь компенсацію вартості Ѕ частки квартири [ADDRESS] ( а.с. 3-4). У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, просили задовольнити. Посилалися на обставини і підстави викладені у позовній заяві та доповненні до неї. Позивач [PERSON] доповнила позов вимогою про припинення її частки квартири [ADDRESS], залишивши її у власності відповідача [PERSON] Відповідач [PERSON] з позовом не погодився, пояснив, що у нього немає коштів на придбання частки квартири. Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно ст. 360 цього Кодексу співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Статтею 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Згідно ч. ч. 1,2,3 ст. 372 цього Кодексу майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Судом достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності однокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 36,8 кв.м. Згідно висновку судової будівельно технічної експертизи за № 4/2 -10 від 06 квітня 2010 року, проведеної експертом [PERSON], ринкова вартість однокімнатної квартири № 153, розташованої по пр.. 50 років Жовтня у буд. 39 в м. Кременчуці Полтавської області в цінах на день проведення експертизи складає 153 210 грн., а ринкова вартість Ѕ частини квартири - 76605 грн. Крім того, з висновків експертизи постає, що поділ квартири в житловому будинку передбачає розділ в натурі квартири у відповідності з ідеальними частками співвласників (або в долях, близьких до ідеальних) з облаштуванням окремих ізольованих квартир, які відповідають вимогам державних будівельних норм і правил. Оскільки квартира по пр. 50 річчя Жовтня, буд. 39 в м. Кременчуці - однокімнатна, виділення Ѕ частини квартири в натурі кожному із співвласників з облаштуванням окремих ізольованих квартир, які відповідають вимогам будівельних норм і правил неможливе. Відповідач [PERSON] не надав належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин щодо ринкової вартості 1/2 частини квартири та стягнення грошової компенсації вартості Ѕ частини квартири, можливості поділу квартири в натурі, виділення частини квартири. Враховуючи наведені обставини, та те, що виділ частини квартири в натурі [PERSON] неможливий, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Необхідно припинити право власності .позивача на Ѕ ідеальної частини квартири [ADDRESS], стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості 1/2 ідеальної частини квартири [ADDRESS] в розмірі 76 605 грн. та у повернення сплачених витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. та витрат на проведення експертизи у розмірі 650 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 766,05 грн. та визнати за відповідачем право власності на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved