Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-06 00:00:00

10.03.2010 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить скасувати наказ № 47-К від 10.02.2010 року про його звільнення, визнавши неправильним формулювання причин звільнення за ч.3 ст.40 КЗпП України та поновивши його на роботі на посаді старшого інженера з технічного обслуговування ТОВ «Авіаційна компанія «Роза Вітрів». Також просить стягнути з відповідача на свою користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 11.02.2010 року по день винесення судового рішення та моральну шкоду, розмір якої він оцінює в 8688 грн. 10 коп.. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 12.07.2007 року він працював на посаді старшого інженера з технічного обслуговування служби з інженерно-технічного обслуговування у відповідача. 10.02.2010 року його було звільнено з роботи на підставі ст.40 ч.3 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Проте, ці твердження не відповідають дійсності, оскільки в коло його обовязків не входить завантаження-розвантаження та здача на склад замінених вузлів і агрегатів. В даному випадку він лише здійснював заміну основного колеса № 4 із гальмівним блоком № 4. Крім того, відповідачем при його звільненні не було дотримано встановленого порядку звільнення, так як була відсутня систематичність невиконання обовязків, трудова книжка не була видана у день звільнення, розрахунок не було проведено, звільнення проведено без попередньої згоди профспілкового органу. Також відповідачем в наказі невірно зазначено норму закону, на підставі якої його було звільнено. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, підтвердивши викладені в ньому обставини, просили задовольнити його в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] під час судового розгляду проти позову заперечила та надала письмові заперечення, в яких зазначає, що [PERSON] було звільнено на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України з дотриманням всіх вимог, було повністю проведено розрахунок, видано копію наказу, а отримати трудову книжку [PERSON] відмовився. Згоди профспілкового органу не було отримано, оскільки на підприємстві його не існує. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що дійсно [PERSON] останнім часом не виконував розпорядження безпосередніх керівників, в тому числі і його, в звязку з чим були написані службові записки на ім я генерального директора. Звільнення [PERSON] вважає правомірним. Суд, заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що позивач працював у відповідача на посаді старшого інженера з технічного обслуговування служби з інженерно-технічного обслуговування з 12.07.2007 року, що вбачається з наказу № 144-К від 12.07.2007 року, а наказом № 47-К від 10.02.2010 року його було звільнено з роботи з займаної посади з 10.02.2010 року за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, на підставі ч.3 ст.40 КЗпП України. На підтвердження звільнення позивача за ч.3 ст.40 КЗпП України до наказу № 47-К від 10.02.2010 року «Про звільнення з роботи [PERSON]О.» були додані наступні документи: - наказ № 7 від 15.01.2010 року про винесення догани [PERSON]; - службова записка заступника начальника служби з інженерно-технічного забезпечення [PERSON] від 08.02.2010 року; - службова записка начальника відділу технічного обслуговування служби з інженерно-технічного забезпечення [PERSON] від 09.02.2010 року; - акт про відмову надати письмові пояснення від 09.02.2010 року. Відповідно до п.1 наказу № 47-К від 10.02.2010 року «Про звільнення з роботи [PERSON]О.», позивача звільнено з посади старшого інженера з технічного обслуговування служби з інженерно-технічного забезпечення згідно ч.3 ст.40 КЗпП України. Але зазначена відповідачем ч.3 ст.40 КЗпП України, не стосується безпосередньо випадків розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, а передбачає неможливість звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з будь-яких підстав в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці. Сформульована відповідачем у п.1 наказу № 47-К від 10.02.2010 року «Про звільнення з роботи [PERSON]О.» причина звільнення, а саме: систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, - передбачена п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. Згідно з приписами ст.47 КЗпП України, у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобовязаний у день звільнення видати працівнику копію наказу про звільнення з роботи та належно оформлену трудову книжку, яка є основним документом про трудову діяльність працівника, відповідно до ч.1 ст.48 КЗпП України. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України, що передбачено ч.5 ст.48 КЗпП України. Відповідно до п.2.25 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року за № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110 (надалі Інструкція № 110), записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці, в тому числі про звільнення, вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу і повинні точно відповідати тексту наказу (п.2.4 Інструкції). Оскільки, при формулюванні причин звільнення позивача, у п.1 наказу № 47-К від 10.02.2010 року «Про звільнення з роботи [PERSON]О.» зроблено посилання на ч.3 ст.40 КЗпП України замість п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, то запис про причини його звільнення, внесений на підставі цього наказу до трудової книжки, є неправильним, а тому він має бути визнаний недійсним в порядку, передбаченому п.2.10 Інструкції № 110. Як зазначалось вище, сформульована у п.1 наказу № 47-К від 10.02.2010 року «Про звільнення з роботи [PERSON]О.» причина звільнення систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення передбачена п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. За передбаченими п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України підставами, працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами трудового розпорядку (п.23 Пленуму № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» з наступними змінами). При цьому невиконання без поважних причин трудових обовязків має носити систематичний характер, два та більше рази. Позивачу лише у день звільнення, тобто 10.02.2010 року, стало відомо, що наказом № 7 від 15.01.2010 року йому оголошено догану за неналежне виконання посадових обовязків. Того ж дня, 10.02.2010 року, йому стало відомо про службову записку начальника відділу технічного обслуговування служби з інженерно-технічного забезпечення [PERSON] від 09.02.2010 року з клопотанням до керівництва про його покарання за: - запізнення [PERSON] на роботу (3 рази від 10 хвилин до 2-х годин); - невиконання вимог безпосереднього начальника, що стосується ТО авіатехніки; - халатне відношення до виконання своїх посадових обовязків при обслуговуванні авіатехніки; - непрофесіоналізм при здійсненні ТО авіатехніки. Відповідачем дані твердження спростовані не були. Таким чином, саме оголошена позивачу в наказі № 7 від 15.01.2010 року догана та порушення, зазначені в службовій записці від 09.02.2010 року, стали підставою для розірвання з ним трудового договору. Відповідно до ст.148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку. Проступок це винне, протиправне діяння, за яке настає визначена законом відповідальність. За залишення колеса до ПС МД-82 на пероні в а/п Бориспіль після проведення процедури заміни, що призвело до виконання непланового ремонту даного колеса і додаткових витрат з боку авіакомпанії, - позивач не відповідає. Загальна процедура заміни агрегатів із повітряного судна та отриманих зі складу передбачена п.п.3.4 п.3 Керівництва по регулюванню технічного обслуговування (сторінка 3.4-2) і включає в себе зняття агрегата з повітряного судна у відповідності з «АММ» - Інструкцією по технічній експлуатації (це документ, що описує системи конкретного типу ПС, його складові елементи, роботу, обмеження, технологію зняття та установки, тестування, методи пошуку та усунення характерних дефектів та неполагоджень), запис в бортовий журнал та Технічний журнал про зняття з відповідною відміткою, оформлення бірки неполагодженого агрегата (п.п.5.1.12 п.5 «Додаткових даних» Керівництва по регулюванню технічного обслуговування, сторінка 5.1.12-1) та здачу агрегата на склад або в укомплектування разом з прикріпленою до нього біркою неполагодженого агрегата. Процедура заміни колеса, на нічній зміні позивача 27-28.12.2009 року, здійснювалась у відповідності з вимогами зазначеного вище п.п.3.4 п.3 Керівництва по регулюванню технічного обслуговування й включала в себе: - зняття основного колеса № 4 (нумерація зліва направо) шасі на повітряному судні MD-82 бортовий номер UR-WRE разом із гальмівним блоком № 4 (надалі - гальмо) у відповідності з «АММ» - Інструкцією по технічній експлуатації, оскільки колесо № 4 заклинило на цьому блоці; - запис в бортовий журнал та Технічний журнал про зняття з відповідною відміткою; - оформлення бірки неполагодженого агрегата (п.п.5.1.12 п.5 «Додаткових даних» Керівництва по регулюванню технічного обслуговування, сторінка 5.1.12-1). Крім того, про проведену процедуру заміни колеса з гальмом, позивач зробив запис до Журналу передачі змін, який ведеться на змінах згідно із «Загальними положеннями» п.п.3.6 п.3 Керівництва по регулюванню технічного обслуговування. В ньому позивач також зазначив місцезнаходження знятого колеса і гальма, причина по якій вони зняті та вклав дві червоні картки (бірки) із зазначеними в них партійними та серійними номерами, датами та причинами зняття, бортовим номером повітряного судна, з якого зняті гальмо та колесо. Оскільки його нічна зміна вже закінчилась, то про необхідність відправити гальмо та колесо на склад він зазначив зміні № 2 в Журналі передачі зміни. Ці обставини підтверджують дані Журналу передачі зміни, витяг з якого додається. Через дві доби, на своїй черговій денній зміні 30.12.2009 року, позивач дізнався, що колесо та гальмо ще залишались на пероні. З метою упередження наїзду на них спецтехніки під час маневрів, на колесо було встановлено сигнальну фішку. При черговому снігоприбиральному рейді колесо та гальмо були пошкоджені снігоприбиральною машиною, що й призвело до непланового ремонту даного колеса і додаткових витрат з боку авіакомпанії. Згідно з п.п.1.7 п.1 Організаційних процедур Керівництва по регулюванню технічного обслуговування, сторінка 1.7-5 гарантувати виконання технічного обслуговування згідно змінного завдання зобовязаний начальник відділу технічного обслуговування, яким призначено [PERSON] Оскільки на підприємстві відповідача відсутні спеціальні засоби, пристрої та механізми для завантаження-розвантаження на транспортні засоби для подальшого перевезення тяжко габаритних вантажів, якими є колесо вагою 147 кг та гальмо вагою 122-130 кг (вага зазначена згідно «АММ» - Інструкції по роботі систем, їх регулюванню та заміні), то саме начальник відділу технічного обслуговування зобовязаний скоординувати та організувати роботу персонала сторонніх організацій при виконанні ними технічного обслуговування на повітряному судні авіакомпанії та здійснити супровід цього персонала (п.п.1.7 п.1 Організаційних процедур Керівництва по регулюванню технічного обслуговування, сторінка 1.7-4). Завантаження-розвантаження на транспортні засоби тяжко габаритних неполагоджених вантажів для їх подальшого перевезення на склад, як і забезпечення підприємства відповідача необхідним для цього транспортом, - у посадові обовязки позивача, старшого інженера з технічного обслуговування служби з інженерно-технічного забезпечення, не входить, що підтверджує відсутність у відповідача будь-яких документів, які покладають на нього цей обовязок. Відповідно до абзацу 2 «Загальних положень» п.п.3.5 п.3 Керівництва по регулюванню технічного обслуговування, неполагоджені агрегати, зняті з повітряного судна, повинні зберігатися на складі в спеціально відведеній зоні неполагоджених агрегатів у запакованому виді. Відповідальність за виконання цієї процедури несе начальник відділу технічного обслуговування (абзац 3 «Загальних положень» п.п.3.5 п.3 Керівництва по регулюванню технічного обслуговування), тобто [PERSON] Згідно з п.п.1.7 п.1 Організаційних процедур Керівництва по регулюванню технічного обслуговування, сторінка 1.7-5, начальник відділу технічного обслуговування несе відповідальність за виконання покладених на нього посадових обовязків. Таким чином, викладені вищі обставини, свідчать про відсутність в діях позивача вини за залишення колеса до ПС МД-82 на пероні в а/п Бориспіль після проведення процедури заміни, що призвело до виконання непланового ремонту даного колеса і додаткових витрат з боку авіакомпанії та протиправності, які виключають склад проступку за який настає передбачена законом відповідальність. До застосування дисциплінарного стягнення, ні генеральний директор [PERSON], ні безпосередній начальник позивача [PERSON], ніяких письмових пояснень з приводу ситуації, яка склалась 27-28.12.2010 року від нього (позивача) не зажадали, про оголошене йому дисциплінарне стягнення не повідомили, чим порушили порядок застосування дисциплінарних стягнень, передбачений приписами ст.149 КЗпП України. Необґрунтованість та безпідставність порушень, викладених у службовій записці начальника відділу технічного обслуговування служби з інженерно-технічного забезпечення [PERSON] від 09.02.2010 року полягає у відсутності будь-якого доказу на їх підтвердження. Звинувачення позивача в халатному відношенні до виконання своїх посадових обовязків при обслуговуванні авіатехніки та в непрофесіоналізмі при проведенні технічного обслуговування авіатехніки спростовуються затвердженням позивача 14.12.2009 року на посаді начальника лінійної станції відділу технічного обслуговування в аеропорту м. Львів. Цю обставину підтверджує п.п.1.6 п.1 Керівництва по регулюванню технічного обслуговування. Про своє можливе підвищення по роботі позивач дізнався вже після свого звільнення. Окрім зазначеного вище, при звільненні позивача за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, відповідачем допущено також порушення порядку розірвання трудового договору. Так, згідно з приписами ч.1 ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору власником або уповноваженим ним органом на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України повинно бути здійснено лише за попередньою згодою профспілкового органу. В порушення зазначеної норми КЗпП України, питання надання згоди на звільнення позивача згідно п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, за систематичне невиконання ним без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами трудового розпорядку, - на засіданні профкому не розглядалось та рішення по даному питанню не приймалось. Проте, ці твердження позивача судом оцінюються критично, оскільки доказів перебування його в даній організації не надав, а також, як пояснила представник відповідача, профспілковий комітет на підприємстві не створений. Як зазначалось вище, про наказ № 47-К від 10.02.2010 року, яким позивача звільнено з роботи, останній дізнався 10.02.2010 року. З цього ж дня він не працює на ТОВ «АК «Роза Вітрів». Відповідно до приписів ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у день звільнення (ч.1 ст.116 КЗпП України). В порушення приписів ч.1 ст.47 КЗпП України, трудова книжка позивачу до цього часу не видана. Згідно з п.4.1 Інструкції № 110, при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до приписів ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Так як довідки про розмір середньої заробітної плати позивача надано не було, клопотання про її витребування не надходило. Тому середній заробіток має бути стягнутий з відповідача за час вимушеного прогулу, тобто з 11.02.2010 року по день винесення судового рішення, що узгоджується з приписами ч.2 ст.235 КЗпП України. До того ж, незаконне звільнення позивача 10.02.2010 року із займаної мною посади старшого інженера з технічного обслуговування служби з інженерно-технічного обслуговування за статтею призвело до порушення його законного права на працю, внаслідок чого завдано маральної шкоди. Згідно з приписами ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Тому, відповідно до ст.237-1 КЗпП України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути завдану моральну шкоду. Разом з тим, заявлений позивачем розмір компенсації завданої моральної шкоди, суд вважає завищеним і виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, оскільки значних вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках не наступило. Компенсацію моральної шкоди в сумі 1000 грн. 00 коп. суд вважає достатньою для відновлення його нормальних життєвих звязків та організації свого життя. Таким чином, на підставі викладеного, враховуючи, що відповідачем було незаконно звільнено позивача, то необхідно скасувати наказ про його звільнення, визнавши неправильним формулювання причин звільнення за ч.3 ст.40 та поновивши його на роботі на посаді старшого інженера з технічного обслуговування ТОВ «Авіаційна компанія «Роза Вітрів», а також стягнути з відповідача на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 11.02.2010 року по день винесення судового рішення та моральну шкоду. В звязку з вищевикладеним, на підставі ст.ст.40 ч.1 п.3, 43 ч.1, 47 ч.1, 235 ч.2, 237-1 КЗпП України, ст.23 ЦК України,

Outcome: partial