Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-01 00:00:00

07 липня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача - Управління Пенсійного Фонду України в Біловодському районі Луганської області, в якому зазначив, що він має правовий статус „дитини війни, відповідачем йому не сплачувалося підвищення до пенсії, передбачене ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни , просить визнати дії відповідача неправомірними, стягнути підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 01.01.2009 року. Позивач у судове засідання не зявився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі. <, Представник відповідача в судовому засідання не зявився, в запереченні звернувся до суду з заявою розглянути справу без його участі, позов не визнав з мотивів, викладених у запереченні до позову, вказавши, що в 2009 - 2010 роках доплата до пенсії здійснювалася в розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб відповідно до З.У. «Про соціальний захист дітей війни» із змінами на 01.01.08р та Постанови КМ України № 530 від 28.05.2008 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 10,11, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які приймають участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] - [INFO], має правовий статус «дитини війни», що підтверджується посвідченням № 106757 від 15.02.2001 року (аркуш справи 7). Згідно до наданого відповідачем розрахунку позивачеві підвищення до пенсії як дитині війни у 2009 - 2010 роках здійснювалося в розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Суд вважає вказані дії відповідача у виплаті підвищення до пенсії позивачу в такому розмірі такими, що не відповідають вимогам закону з наступних підстав. Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-ІУ, що набрав чинності 01 січня 2006 року, «дітям війни» пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Статею 2 частиною 1 Закону України « Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 року передбачено, що прожитковий мінімум застосовується для: встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сімям з дітьми, по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат, виходячи з вимог Конституції України та законів України. Згідно статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Вихідними критеріями обрахунку підвищення до пенсій виступають розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, згідно статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм вирахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає. За таких обставин положення частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком. Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» з 1 січня 2009 року був затверджений розмір прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, в розмірі, який діяв у грудні 2008 року, тобто - 498 грн. Відповідно до Закону України № 1646 від 20 жовтня 2009 року «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» введені з 04 листопада 2009 року нові розміри прожиткового мінімуму, який для осіб, які втратили працездатність, законодавчо визначений з 04 листопада 2009 року - 573 гривні. Ст.71 вищевказаного Закону України Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно з Законом України « Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Враховуючи, що позивачу, починаючи з 01.01.2009 року сплачувалося підвищення до пенсії в розмірі 10% прожиткового мінімуму, за період з 01.01.2009 по 31.12.2009 року відповідач повинен перерахувати і доплатити позивачеві 1237,95 грн., виходячи з розрахунку (498 грн. х 30% х Юмес.) + (498:30 х 30% х Здня листопаду) + (573 грн.: 30 днів листопаду х 27 днів листопаду х 30%) +( 573 грн. х 30% ). Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» від 27.04.2010 р. N 2154- VI з 1 січня 2010 року затверджений розмір прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, в розмірі 695 грн., з 01 квітня - 706 грн. Ст.70 вищевказаного Закону України Кабінету Міністрів України надано право у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно з Законом України « Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Враховуючи, що позивачу, починаючи з 01.01.2010 року сплачувалося підвищення до пенсії в розмірі 10% прожиткового мінімуму, за період з 01.01.2010 по 31.07.2010 року відповідач повинен перерахувати і доплатити позивачу 1124 грн. 10 коп., виходячи з розрахунку (695 грн. х 30% х 3 міс. + 706 грн. х 30% х 4 міс.). Із позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати дії відповідача неправомірними, стягнути з відповідача підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 01.01.2009 р. та в подальшому ( без вказівки конкретного періоду). Ця вимога є необгрунтованою з підстав ст. З ЦПК України , яка передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В межах ЦПК України захисту підлягає порушене право позивача, внаслідок чого зобовязання відповідача в подальшому здійснювати виплату підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни є безпідставним, оскільки встановлює обовязки на майбутнє без наявності спірних правовідносин, які можуть бути в подальшому припиненні або 'зміненні в сторону зменшення шляхом внесення змін до закону. Згідно з ч. 2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Оскільки підрахування конкретної суми недоплаченого підвищення не входить до компетенції суду, в частині вимоги про стягнення з відповідача недоплаченого підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни, суд вважає необхідним як засіб захисту прав позивача покласти обовязок на відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачене підвищення з урахуванням здійснених виплат. Тому в цій частині суд задовольняє позовні вимоги частково. Стосовно посилання представника відповідача на відсутність бюджетного фінансування в обсязі, передбаченому Законом України « Про соціальний захист дітей війни» для здійснення соціальних виплат, то суд не приймає їх, оскільки судове рішення ухвалюється в межах норм діючого законодавства в незалежності від причини ненадходження коштів з Державного бюджету України на виплату допомоги відповідно до вимог ст.З ч.2 Конституції України, за якою права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави. Крім того, в приписах ст. 113 Закону України « Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визначено, що в разі недостатності виділених з Державного бюджету України коштів по бюджетних програмах, повязаних з розмежуванням джерел виплати пенсій між Державним бюджетом та Пенсійним Фондом України, пенсії, визначені законодавством для відповідних категорій громадян, виплачуються і повному обсязі за рахунок власних надходжень Пенсійного Фонду України. Ст.1,3 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» передбачає, що державна соціальна гарантія - встановлений цим Законом мінімальний розмір державної соціальної допомоги, а також пільги з метою надання соціальної підтримки «дітям війни». Чітко окреслено, що державні соціальні гарантії «дітям війни», встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Посадові особи і громадяни, винні в порушенні законодавства про соціальний захист «дітей війни», несуть відповідальність згідно із законом , вказується у ст. 11 вищевказаного Закону. Окрім того, Міністерство праці та соціальної політики України листом за №1323\\0\\039\\98- 07, №21423\\02-20 від 27.12.2007 року повідомило підпорядковані Управління Пенсійного Фонду про те, що виплата підвищення до пенсії дітям війни здійснюється за матеріалами пенсійних справ без подання пенсіонерами будь-яких додаткових документів. Просило врахувати зазначене при здійснені перерахунків пенсій і провести з цього питання відповідну розяснювальну роботу. У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України. Згідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Пунктом 1 частини 1 статі 92 Конституції України передбачено, що виключно Законами України визначаються права та свободи людини та громадянина, гарантії цих прав і свобод. Згідно з ст. 8 8 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому КМ України.

Outcome: partial