Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання незаконними дій заповідача та зобовязання здійснити перерахунок розміру основної пенсії по інвалідності та просить зобовязати відповідача перерахувати їй основну пенсію, як інваліду 3 групи, інвалідність якого повязана з впливом аварії на Чорнобильській АЕС,згідно ст.. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,починаючи з 01 січня 2007 року, а також з позовом про перерахунок та виплату додаткової пенсії як інваліду 3-ої групи ,відповідно до ст.. 49,50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - в розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком та доплату, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території зони радіоактивного забруднення - в зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі мінімальної заробітної плати. Ухвалою суду від 22.07. 2010 року дані справи обєднані в одне провадження, згідно ст.. 126 ЦПК України. Позивачка посилається на те, що вона є інвалідами 3 групи, категорії 1 внаслідок захворювання, повязаного з наслідками ліквідації аварії на ЧАЕС. Відповідно до ст.. 54 ч.4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», їй, як інваліду 3 (третьої) групи, щодо якої з становлень причинний звязок з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, пенсія повинна бути призначена в розмірі не менше 6 мінімальних пенсій за віком. Крім того, відповідно до ст. 50 вказаного Закону, їй повинна бути призначена додаткова пенсія за шкоду особам, які віднесені до категорії 1 - як інваліду 2 групи,- це в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. Крім того, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території,забрудненій внаслідок Чорнобильської катастрофи,а саме: в зоні посиленого радіоекологічного контролю, їй повинні проводити доплату до пенсії в розмірі однієї заробітної плати, , як передбаченого ст.. 39 Закону України «Про статус і захисту захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, відповідач виплачував їй пенсію не у відповідності до ст..ст. 39, 54 ,50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян. Які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а керувався Постановами Кабінету Міністрів України, які не мають сили закону та не враховують з встановлений Законом розмір пенсії. Позивачка просить визнати дії відповідача, Управління Пенсійного фонду України в Банківському районі щодо призначення, перерахунку та виплаті пенсії незаконними та такими,що порушують її права; зобовязати відповідача провести перерахунок її основної державної пенсії на рівні,не нижче б(шести) мінімальних пенсій за віком, відповідно до вимог ст.. 54 ч.4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , податкової пенсії - в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.. 50 Закону, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з подальшою своєчасною виплатою належної їй суми та зробити перерахунок та виплатити доплату,передбачену ст.. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з мінімальної заробітної плати. В судове засідання позивачка не заявилася. Подала заяву, в якій позов підтримує та просить розглядати справу без її участі ( вказала в позовній заяві). Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день і час слухання справи повідомлений вчасно, надіслали суду письмове заперечення, в якому позов не визнають, посилаючись на те, що управління Пенсійного фонду України в іванівському районі діяло в межах чинного законодавства країни, визнавши, що відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміри державних пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 2 групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком. Проте, ч.3ст. 28 Закону України „ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення пенсій, призначених згідно із цим законом, а тому щодо пенсіонерів, яким призначена пенсія за іншими законами, він не застосовується. Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено пенсії, виходячи з мінімальної пенсії за віком, який для цієї категорії пенсіонерів законодавчо встановлений не був. Відповідач діяв у межах бюджетного законодавства, постанов КМ України, якому відповідно до ст.. 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» надано право розяснення порядку застосування цього закону. Відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що позивачка, [PERSON], [INFO], - є потерпілою від наслідків аварії на ЧАЕС № 1, постраждала від внаслідок Чорнобильської катастрофи -1 категорії) Посвідчення - категорії 1,Серії А № 101296), інвалідами З групи, з 22.09. 1999 року, що підтверджено відповідним довідкою(витяг із акту огляду МСЕК) Серії КИО- 1 № 100475 та довідкою Управління Пенсійного фонду України в Іванківському район від 16.06. 2010 ?оку;Пенсійним посвідченням Серії ААА № 178249. Позивачка, проживаючи у [INFO], отримує з 1 січня 2007 року нараховану відповідачем пенсію по 3-ій групі інвалідності згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка складається: з основної державної пенсії, додаткової та доплати (2). Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 26 липня 1991 року №106»Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію Законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи» та « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» село Рогівка Поліського району Київської області віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю. З січня 2007 року по січень 2008 року основна пенсія позивачки становила 370 грн. 00 коп. Додаткова - 9 грн. 96 коп.; доплату - 5 грн. 07 коп. та доплату 19 грн. 70 коп. З січня 2008 року по квітень 2010 року, основна пенсія становила - 600грн., додаткова: ~4грн.70 коп.; 85 грн. 95 коп., 104 грн. 25 коп. і в квітні 2010 року - додаткова пенсія становила 105 грн. 90 коп. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна податкова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, зокрема, інвалідам 3 групи - 50 % мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ч.4 ст. 54 цього ж Закону „ в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим , зокрема: по 3 групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком». Згідно ч. 1 п.3 та ч.2 ст.. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», громадянам, непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях, зокрема - у зоні гарантованого добровільного відселення,- підвищується на :дну мінімальну заробітну плату. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України „ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування - іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював цей розмір, немає, а тому посилання відповідача на те, що ст. 28 Закону України „ Про загальнообовязкове державне пенсійне "рахування щодо розміру мінімальної пенсії за віком не може застосовуватися до визначення розміру пенсії, призначеної за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд вважає некоректним, оскільки в останньому визначено за базу вля обрахування пенсії саме мінімальну пенсію за віком. Пенсія та додаткова пенсія та доплата непрацюючому пенсіонеру - позивачці,- нараховувалася та виплачувалася саме відповідачем, а тому посилання на те, що вони не є розпорядниками коштів Фонду, з такого виплачуються такі видатки, є некоректним, як і посилання на те, що коштів на такі виплати Пенсійний фонд немає, оскільки вони не фінансуються з коштів пенсійного фонду. Так, Європейський Іуд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 року по справі «Кечко проти України» в п.23 зазначив суд зауважує, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїх робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовити у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. П. 26 Суд не приймає до уваги аргумент ряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань . З ст. 62 Закону слідує, що Кабінет Міністрів України дає розяснення порядку застосування Закону, і аж ніяк не встановлює розмір компенсацій, чи змінює той, що вже вказаний в Законі. А отже постанови КМ України, на які посилається у своєму запереченні відповідач, як на підставу відповідності своїх дій чинному законодавству ( № 523 від 30.05.1997 року, № 530 від 28.05.2008 року, № :54 від 16.07.2008 року) є такими, що не відповідають нормам ст.39, ст.. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що визначав за базу обрахунку пенсії таким особам з розрахунку мінімальної пенсії за віком. В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами та вимоги ст. 92 Конституції України, згідно якої виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина ( п.1) та основи соціального захисту ( п.6). Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Виплата коштів у розмірі, який значно менший ніж гой, що встановлений ст.ст. 39, 49, 50, 54 Закону, є неправомірною. Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю України є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави ( ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними ( ст. 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений ( ст.22). Окрім того, встановлений ч.2 ст. 95 Конституції України , ч.2 ст. 38 Бюджетного Кодексу України перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків , пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин. За змістом положень ч.2 та 3 ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються, а держава повинна утримуватися від прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування чи зважєння змісту та обсяг існуючих прав і свобод. Таким чином, враховуючи те, що зазначені вище зміни до ст.ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 09.07.2007 року та 22.05.2008 року визнані неконституційними, а отже втратили чинність саме з цього дня, відповідно чинними з того ж дня і по даний час є попередня редакція цих статей, тому позов слід задовольнити: визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату позивачці основної та додаткової пенсій у розмірах, визначених ч.4 ст. 54 та ст..50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та нарахування та виплату доплати як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, відповідно до ст.. 39 Закону, в розмірі однієї заробітної плати, що місяця, починаючи з 09.07.2007 року по 31.12. 2007 року та з 22.05.2008 року. В решті позову - відмовити. На підставі викладеного, ст.. ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист І громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

Outcome: partial