Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-15 00:00:00

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 22 лютого 2010 року було скасовано рішення Троїцького районного суду Луганської області від 20 жовтня 2009 року за позовом [PERSON] до [PERSON] Натіка Устабековича про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки та дану справу було передано на новий розгляд до того ж суду в іншому складі, так як судом першої інстанції при розгляді вказаної справи по суті не було залучено до участі у справі осіб, які мали згідно відповідної довідки пряме відношення до справи, правове положення останніх зясоване не було, а також суд першої інстанції вирішуючи питання про стягнення матеріальної та моральної шкоди не встановив дійсних правовідносин сторін, не дав оцінки письмовим доказам, не було здійснено фіксування судового процесу технічними засобами. Згідно заявлених позовних вимог позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] Натіка Устабековича про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, в якому зазначила, що 07 липня 2009 року вона здійснювала разом з іншими співмешканцями села вигін великої рогатої худоби, а саме корови, яка належить останній, до кошари для здійснення її випасу. Знаходячись на відстані 15-20 метрів від кошари, корова, яка належить відповідачу, ударила її в область живота, у наслідок чого позивачка отримала травму у вигляді рваної рани черевної порожнини. Після отримання травми позивачка звернулася до медичного пункту, де отримала першу медичну допомогу, після чого була госпіталізована до хірургічного відділення Троїцької центральної районної лікарні Луганської області, де вона була прооперована. У наслідок зазначеного, позивачка вважає, що за вказаних обставин їй була спричинена джерелом підвищеної небезпеки матеріальна та моральна шкода, і яку вона оцінює: матеріальну шкоду на суму 2055 гривень; моральну шкоду на суму 3000 гривень. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, суду пояснила, що 07 липня 2009 року вона здійснювала разом зі своїм чоловіком [PERSON] вигін до кошари своєї корови та згідно домовленості вигін до кошари іншої великої рогатої худоби, належної мешканцям села, а саме корів. [PERSON]ГІ. та [PERSON] того дня були відповідальними саме за випас худоби, до її обовязків з чоловіком входив вигін худоби до кошари та передача худоби для випасу [PERSON] та [PERSON], таким чином вони з чоловіком здійснювали лише вигін худоби до кошари, а [PERSON] і [PERSON] випас корів від кошари. Під час вигону худоби, корова, яка належить відповідачу, ударила її в область живота, у наслідок чого вона отримала травму у вигляді рваної рани черевної порожнини. Після отримання травми позивачка звернулася до медичного пункту, де отримала першу медичну допомогу, після чого була госпіталізована до хірургічного відділення Троїцької центральної районної лікарні Луганської області, де була прооперована. У наслідок зазначеного, позивачка відносить корову до джерела підвищеної небезпеки, яким їй було завдано матеріальну та моральну шкоду, яку просить стягнути з відповідача. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що дійсно мас у себе в господарстві велику рогату худобу, корову, яка випасається згідно черги в стаді. 07 липня 2009 року вигін до кошари рогатої худоби, у тому числі і його корови, здійснювала позивачка зі своїм чоловіком. Коли належна йому корова випасалася, йому стало відомо, що позивачці було завдано травму внаслідок удару рогами корови у область живота, як посилається позивачка, вказаної травми було завдано саме його коровою, чого достовірно підтверджено не було, також не відомо, за яких саме обставин позивачка отримала вказану травму. Вважає вимоги та твердження позивачки необгрунтованими, нічим не підтвердженими, просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача у судовому засіданні просить суд відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки вважає вимоги позивачки необгрунтованими, оскільки велика рогата худоба, яка знаходиться у домашньому господарстві, не відноситься до диких звірів і яка не представляє собою джерела підвищеної небезпеки, а отже вимоги позивачки про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у даному випадку є безпідставними. Також просить суд врахувати ту обставину, що достовірно особи корови, яка завдала травми позивачці, встановлено не було. [PERSON] у судовому засіданні суду пояснив, що разом зі своєю дружиною, позивачкою по справі, 07 липня 2009 року здійснював вигін своєї рогатої худоби, а також належної мешканцям села худоби до кошари для подальшого її випасу відповідальними за те особами, за домовленістю згідно своєї черги. При вигоні худоби, він почув, як його дружина кликала на допомогу. Коли підійшов, то побачив, що його дружині було завдано травму рогами корови у область живота, як ним було встановлено, дана корова належала відповідачу по справі. Він відігнав корову від своєї дружини палицею та надав можливу допомогу своїй дружині, після чого відвів дружину в село до лікаря, після чого відвіз дружину додому, а в подальшому відвіз свою дружину до Троїцької центральної районної лікарні, де останню було прооперовано. Вважає, що дані позовні вимоги мають бути задоволені на користь його дружини, позивачки по справі, оскільки саме корова відповідача, яка неодноразово поводила себе агресивно, завдала травми його дружині, у звязку з чим позивачка потребувала відповідного лікування та понесла морапьних страждань. Свідок [PERSON] у судовому засіданні суду показала, що 07 липня 2009 року вона була присутньою при вигоні позивачкою та її чоловіком, [PERSON] великої рогатої худоби, корів, де вона почула вигуки на допомогу, які надходили від позивачки. Коли вона підійшла до позивачки, то побачила, що їй було завдано травму рогами корови у область живота, при цьому нею було встановлено корову, яка завдала травму і яка належала відповідачу. Корова агресивно себе поводила у наслідок чого [PERSON] був змушений відігнати останню палицею. Свідок [PERSON] у судовому засіданні суду показала, що вона є сусідкою за місцем проживання зі сторонами по справі, присутньою під час завдання травми позивачці не була, їй не відомо, чи приймалися відповідні рішення щодо заборони випасу корови відповідача у стаді. Пояснила, що їй відомі випадки, коли корова відповідача агресивно себе поводила відносно людей, сама була жертвою такої агресії, у наслідок чого відповідач припиняв загальний випас корови у стаді і випасав її окремо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що також не була присутньою під час завдання травми позивачці, надати своїх пояснень по даному випадку не може, може засвідчити факт агресивної поведінки належної відповідачу корови стосовно людей. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що також не була присутньою під час завдання травми позивачці, надати своїх пояснень по даному випадку не може, може засвідчити факт агресивної поведінки належної відповідачу корови стосовно людей. Свідок [PERSON]ГІ. у судовому засіданні показав, що його дружина [PERSON] працює фельдшером Арапівського медичного пункту Троїцького району Луганської області. 07 липня 2009 року він відвозив свою дружину за місцем мешкання позивачки, яка здійснювала останній відповідну медичну допомогу у наслідок завдання рогами корови травми у область живота. На той момент там була присутньою дружина відповідача [PERSON], яка визнавала, що саме належною відповідачу коровою було завдано травми позивачці. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що не був присутнім під час завдання травми позивачці, надати своїх пояснень по даному випадку не може, може засвідчити факт агресивної поведінки належної відповідачу корови стосовно людей. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що є дружиною відповідача, що не була присутньою під час завдання травми позивачці, надати своїх пояснень по даному випадку не може. 07 липня 2009 року вона здійснювала вигін корови, де передала позивачці та її чоловік', корову для подальшого її вигону до кошари та випасу, її вигін до кошари згідно мері и здійснювали останні. Згодом їй стало відомо, що позивачці нападом корови було завдано травму їй було пояснено, що корова, яка завдала дану травму, належить саме відповідачу, внаслідок чого вона пішла за місцем проживання постраждапої, де бачила та спілкувалася з останньою. Свідок [PERSON] у судовому засіданні суду показав, що 07 липня 2009 року здійснював вигін своєї корови, де чув вигуки позивачки, яка кликала на допомогу. Від [PERSON] він дізнався, що на позивачку напала корова та завдала їй травми, саме кому належала корова [PERSON]В, на той момент не знала. Самої події він не бачив, пізніше зясувалося, що корова належала відповідачу по справі. Засвідчує той факт, що корова поводила себе агресивно відносно людей. Свідок [PERSON] у судовому засіданні суду показала, що не була присутньою під час завдання травми позивачці, надати своїх пояснень по даному випадку не може, може засвідчити факт агресивної поведінки належної відповідачу корови стосовно людей. Допитаний у судовому засіданні у якості спеціаліста [PERSON] суду пояснив, що працює начальником Троїцької ветеринарної лікарні Луганської області, має відповідні знання як спеціаліст відповідного профілю у галузі ветеринарії відносно великої рогатої худоби, а саме корів. Корова ,як тварина ,дресирування не піддається, при неналежному вихованні, а саме грубій поведінці господаря до тварини, остання може себе поводити неадекватно. Навчити тварину команді нападу не можливо. Агресію тварини може викликати поведінка особи, яка може знаходитися поблизу, а саме крик, вимахи кінцівками або іншими сторонніми предметами, завдання удару та інші подібні дії, так як твариною вказане може розцінюватися як загроза і вона внаслідок цього може захищатися, що може спричинити до нападу та завдання фізичних ушкоджень. Суд, вислухавши сторони, вивчивши доводи, матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, з матеріалів справи вбачається, що згідно відповідних наявних у позивачки копій чеків у період з 07 липня 2009 року по 06 серпня 2009 року було придбано відповідні медикаменти та лікарські засоби (а.с. 9-13). Згідно відповідної довідки від 31 липня 2009 року позивачка знаходилася на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Троїцької центральної районної лікарні Луганської області з 07 липня 2009 року по 31 липня 2009 рік. Діагноз: обширно рвана рана передньої черевної сгінки (а.с. 14). Згідно відповідної довідки від 06 серпня 2009 року позивачка 07 липня 2009 року зверталася за першою медичною допомогою за місцем мешкання до відповідного медичного пункту, Діагноз: рвана рана низу живота (а.с. 15) Згідно довідки виконавчого комітету Арапівської сільської ради Троїцького району Луганської області № 194 від 07 серпня 2009 року, відповідач дійсно проживає в с. Арапівка по вулиці набережній, будинок № 8 та має в підсобному господарстві 2 корови згідно по господарської книг и № 1 особовий рахунок 64 (а.с 15). Згідно відповіді на запит Троїцького РВ УМВС України в Луганській області № 68/7154 від 25 серпня 2009 року заяв та повідомлень про травмування [PERSON] до відділу не надходило (а.с. 38). Згідно відповіді на запит Троїцької районної державної лікарні ветеринарної медицини Луганської області № 86 від 25 серпня 2009 року протипоказань для випасу належних відповідачу корів у загальному стаді не має (а.с. 39). Згідно відповіді на запит Арапівської сільської ради Троїцького району Луганської області № 89/02.11 від 26 серпня 2009 року, власники великої рогатої худоби з вулиць Садова. Радянська. Набережна, Молодіжна, частина Центральної та частина вулиці імені Брусова, село Кошелівка формують громадське стадо. Випасають худобу власники великої рогатої худоби самостійно. 07 липня 2009 року випасав худобу власник [PERSON] (пасли худобу дочка, [PERSON]Г1. та зять [PERSON]О.). У звязку з відділенністю кошари, власники великої рогатої худоби з вулиць Набережна, Молодіжна, імені Брусова гонять худобу до кошари по черзі. 07.07. 2009 року черга була [PERSON] (а.с. 40). Згідно медичної картки № 2615 стаціонарного хворого, позивачка 07 липня 2009 року потрапила до хірургічного відділення Троїцької центральної районної лікарні Луганської області з діагнозом обширно рвана рана передньої черевної стінки з подальшим ускладненням у вигляді гематоми передньої черевної стінки. Строк стаціонарного лікування складав 24 дні (а.с. 45-55). Суд не приймає до уваги надані у судовому засіданні покази свідків [PERSON] 0.1 .. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки наданими показами останніх не підтверджуються ані спростовуються викладені позивачкою обставини, які мали місце 07 липня 2009 року стосовно її травмування у наслідок нападу на позивачку корови, оскільки вказані особи на той момент не були присутніми на місці події, що було встановлено у судовому засіданні, а тальки підтвердили своїми показами агресивну поведінку тварини. Також у судовому засіданні було встановлено, що травмування позивачки у наслідок нападу на неї корови відбулося саме в той момент, коли позивачка та її чоловік [PERSON] були відповідальними та здійснювали вигін до кошари як своєї так і назежної мешканцям села великої рогатої худоби, а саме корів. [PERSON] та [PERSON] того дня були відповідальними саме за випас худоби, до обовязків позивачки та [PERSON] входив вигін худоби до кошари та передача худоби для випасу [PERSON] та [PERSON], таким чином позивачка з чоловіком здійснювали лише вигін худоби до кошари, а [PERSON] і [PERSON] випас корів від кошари і останні присутніми при травмуванні позивачки у наслідок нападу на неї корови не були, не мають прямого відношення до вказаних подій, а отже суд не вбачає за необхідне зясування правового положення у правовідносинах останніх стосовно зазначених подій. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини... Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року із змінами від 24 жовтня 2009 року № 9 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь- яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших обєктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела. Судова практика визначає, що найбільш характерними ознаками джерела підвищеної небезпеки є: неможливість повного контролю зі сторони людини; наявність шкідливих властивостей; велика ймовірність завдання шкоди. Із змісту ст. 1 187 ЦК України випливає, що всі домашні тварини, хоча б вони і не володіли непокірним норовом, не можуть бути віднесені до джерел підвищеної небезпеки, окрім службових собак та собак бійцівських порід. Проте дикі звірі є джерелом підвищеної небезпеки лише за умови їх знаходження у володінні людини. Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи надані у судовому засіданні пояснення спеціаліста [PERSON], а також інші наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що належна відповідачу домашня тварина, а саме корова, не представляє собою джерело підвищеної небезпеки, тому суд не зясовує достовірність викладених позивачкою обставин, що саме належною відповідачу коровою було спричинено позивачці зазначене травмування, які понесли, за собою відповідну матеріальну та моральну шкоду, оскільки ч. 2 ст. 1 187 ЦК України передбач« обовязок відшкодування завданої школи джерелом підвищеної небезпеки, при якій такий обовязок покладається на володільця джерела, а за вказаних обставин твердження позивачки, що така шкода була завдана їй саме джерелом підвищеної небезпеки с безпідставними, тому суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити. На підставі 1187 ЦК України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України .Vі 6 від 27 березня 1992 року із змінами від 24 жовтня 2009 року № 9 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

Outcome: dismissed