Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

У липні 2010 року позивачка [PERSON] звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] в позовній заяві послалася на те, що вона уклала усну угоду про намір купівлі-продажу об'єктів нерухомості, а саме - житлового будинку та земельних ділянок з [PERSON], [INFO], що проживає за адресою [INFO] якій належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 66,2 кв. м., житловою площею 28,9 кв.м, на підставі Рішення Комінтернівського районного суду від 09 липня 2008 року, та земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,250 га на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 762663, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за № 011052401928 та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,080 га на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №762664, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за №011052401927, розташованих за адресою: Одеська обл. Комінтернівський район, с. Кордон, вул. Центральна,20. [PERSON] отримала грошову суму в розмірі 7000 грн, що еквівалентно двом тисячам доларів США, яка складає повний розрахунок за житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами та земельні ділянки на яких він розташований в с. Кордон по вул. Центральний, № 20, Комінтернівського району, Одеської області. Після отримання грошей відповідачка передала їй житловий будинок та земельні ділянки про що свідчить довідка Кордонської сільської ради Комінтернівського району Одеської області за №134, від 25.05.2010 року, квитанції про сплату земельних податків, оплата страхових внесків за будинок. Таким чином угода купівлі-продажу вказаного вище нерухомого майна фактично була укладена, але нотаріально не посвідчена, тому згідно ст. 640 ЦК України існують всі підстави для визнання угоди укладеною та для визнання за нею права власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами та земельну ділянку на який він розташований. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON], в судовому засіданні заявлені позивачкою вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, суд ухвалює рішення у попередньому судовому засіданні в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив суду, що відповідачка [PERSON] приходиться йому тещею. У 2001 році [PERSON] продала позивачці спірне майно за яке отримала дві тисячі доларів, що на той час було еквівалентно 7000 грн. Після отримання розрахунку за спірне майно [PERSON] у його присутності написала власноруч розписку про отримання грошей. Після укладеної угоди родина Костантинових переїхала у вищевказаний будинок та проживає там до теперішнього часу. Нотаріально посвідчити угоду купівлі-продажу між позивачкою та [PERSON] не надається можливим у звязку з тяжкою хворобою його тещі. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За наведених обставин та вимог цивільно-процесуального законодавства України суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.220 ч. 2 ЦК України,

Outcome: approved