Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про заборону виїзду за кордон та стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов обґрунтовує тим, що 13.112007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 152/20, відповідно якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 16\~667 грн., а відповідач зобовязався прийняти вказані кошти, належним чином їх використовувати та повернути в строк та на умовах, передбачених договором. Проте в порушення вказаного договору відповідач порушив свої зобовязання в частині щомісячного повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плати за обслуговування кредиту, що зумовило виникнення заборгованості, розмір якої станом на 10.03.2010 року склав 21 545 грн. 10 коп. У звязку з цим, представник позивача звернувся до суду та просить заборонити виїзд відповідача [PERSON] за кордон, як засіб забезпечення позовних вимог з метою належного виконання відповідачем по справі рішення суду та стягнути з відповідача вищевказану заборгованість за кредитним договором, судовий збір та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в суді. Представник позивача в попередньому судовому засіданні в частині позовної вимоги про заборону виїзду відповідача за кордон просила залишити без розгляду, решту позовних вимог підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, в судове засідання 27.05.2010 року представник позивача не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував стосовно проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки невідома. В попередньому судовому засіданні 21 квітня 2010 року суд відповідною ухвалою залишив позовну заяву без розгляду в частині заборони виїзду відповідача [PERSON] за кордон, як засобу забезпечення позовних вимог з метою належного виконання відповідачем по справі рішення суду. Суд, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 13.11.2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 152/20, відповідно якого позивач надав відповідачу кредит на споживчі потреби в сумі 16\~667 грн. 00 коп. терміном до 13.11.2010 року за плату в розмірі 24 % річних. Відповідно п.2.4.1. вказаного кредитного договору та графіку погашення заборгованості по кредиту та процентам, наведеному в Додатку №1 до кредитного договору, що є невідємною частиною цього договору, позичальник зобовязався щомісячно до дати , встановленої в графіку, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням , у сумі не меншій суми чергового погашення відповідної частини кредиту, процентів, встановлених в Графіку. Згідно п.3.3.3. вищевказаного кредитного договору позичальник зобовязався щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами, визначеними п.2.4.1 цього договору та не пізніше визначеного п.1.3. цього договору терміну, повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу банку сплатити можливі штраф та пеню. На виконання п.2.6.1. та п.3.2.6. кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань та інших зобовязань в цілому або у визначеній частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових та інших зобовязань за цим договором. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач порушив свої зобовязання в частині щомісячного повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плати за обслуговування кредиту, що зумовило виникнення заборгованості, розмір якої станом на 10.03.2010 року склав 21 545 грн. 10 коп. з яких: 14\~281 грн. 45 коп.- загальна заборгованість за кредитним договором , 5\~472 грн. 44 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1\~791 грн. 21 коп.- плата за пропуск платежів, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 152/20. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Також ч.1.ст 530 ЦК України зазначає, що якщо в зобовязанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк( термін). Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Стаття 610 ЦК України порушенням зобовязання визначає його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання ( неналежне виконання). Таким чином, враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором № 152/20 13.11.2007 року, суд вважає, що позов Відкритого акціонерного товариства Всеукраїнський [PERSON] є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати.

Outcome: approved