Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-21 00:00:00

18.05.2010 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому прохає зобовязати відповідача - Управління Пенсійного Фонду України в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, здійснити перерахунок і виплату підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», в період з 09.07.2007 року по 18.05.2010 року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що він народився 22.10.1938 року, має статус «дитини війни» і перебуває на обліку у відповідача - Управління Пенсійного Фонду України в м. Вільногірську. Відповідач в 2006 - 2007 роках не нараховував та не виплачував йому підвищення до пенсії, відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», яке повинно було бути розраховане, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, а у 2008, 2009, 2010 роках вказаний вид підвищення до пенсії призначався та виплачувався йому частково у розмірі 10%. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» він має право на щомісячне підвищення своєї пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата даної допомоги була призупинена Законами України «Про державний бюджет України на 2007 рік», «Про державний бюджет України на 2008 рік». Надання дітям війни соціальної підтримки є державною програмою соціальної допомоги, яка, згідно ст. 87 Бюджетного кодексу України, відноситься до видатків Державного бюджету, Пенсійний Фонд України, згідно ст. 21 Бюджетного кодексу України, є розпорядником бюджетних коштів для здійснення програми соціальної підтримки дітей війни, та, відповідно ч.4 ст.22 Бюджетного кодексу України, розробляє план своєї діяльності згідно завдань та функцій, визначених нормативно-правовими актами, затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня, до якого відноситься і відповідач. Таким чином, обовязки по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії покладено на відповідні територіальні управління Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера. Правовий статус дітей війни, основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки, встановлює ЗУ « «Про соціальний захист дітей війни». Згідно ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» , дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», і встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Нормами ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік та ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік» зупинялася дія ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», але залишався незмінним зміст права дітей війни на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги , що виплачується замість пенсії, на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Згідно ст. 8 [PERSON] України, [PERSON] має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі [PERSON] України і повинні їй відповідати. Згідно ст. 22 [PERSON] України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Таким чином, будь-який закон, що прийнятий в порушення ч. 3 ст. 22 [PERSON] України, який зменшив права людини на отримання виплат, пільг та компенсацій, не повинен застосовуватися, а повинен застосовуватися первинний закон, в якому ці виплати, пільги та компенсації були передбачені. Для цього не обовязкова наявність Рішення Конституційного Суду України стосовного того, чи суперечить такий закон [PERSON]. Згідно п.2 постанови Пленуму ВСУ від 01.11.96 року № 9 «Про застосування [PERSON] України при здійсненні правосуддя», передбачається, що суди, при розгляді конкретних справ, повинні оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності [PERSON] України, і в усіх необхідних випадках застосовувати [PERSON] як акт прямої дії. Судові рішення повинні ґрунтуватися на [PERSON], а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує [PERSON] у разі, коли закон, що діяв до введення в дію [PERSON] чи прийнятий після цього, суперечить їй. В рішеннях Конституційного Суду України неодноразово вказувалося, що пільги, компенсації та гарантії є видом соціальної допомоги та складовою частиною конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін в діючі закони, згідно ст. 22 [PERSON] України, не допускається ( рішення КСУ від 06.07.1999 р. № 8-рп/99, від 20.03.02 р. № 5-рп/2002, від 17.03.04 р. № 7-рп/2004, від 01.12.04 р. № 20-рп/2004, від 09.07.07 р. № 6-рп/2007, від 22.05.08 р. № 10-РП/2008). В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги та їх обґрунтування, викладені в позовній заяві, підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, але надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника, до справи долучив письмові заперечення, із яких витікає, що позов відповідач не визнає в повному обсязі, а виплата пенсії позивачу здійснювалась у відповідності до закону. В Законі України «Про соціальний захист дітей війни» не визначено величини мінімальної пенсії за віком для здійснення перерахунку відповідного підвищення. Визначення розміру «мінімальний розмір пенсії за віком» надано лише в ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування , але відповідно до ч.3 ст.28 вказаного закону мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений цією статтею, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. Застосування цього розміру для призначення надбавок і підвищень до пенсії цим законом не передбачено. Згідно ст. 95 [PERSON] України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Згідно ст. 4 Бюджетного кодексу України, встановлено, що, при здійсненні бюджетного процесу в Україні, положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням [PERSON] України, цього Кодексу та Закону про Державний бюджет України. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобовязання та бюджетні платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Статтею 110 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2006 рік» установлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Положення ЗУ «Про Державний бюджет України на 2006 рік» про призупинення дії ст. 6 «Про соціальний захист дітей війни» не скасовувалося, рішення з цього приводу Конституційним Судом України не приймалося. Частиною 12 ст.71 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дія ст. 6 була призупинена, та ст. 111 встановлено, що виплата підвищення проводиться лише особам, які є інвалідами ( крім тих, на яких поширюється дія ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту») у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Позивачу з 01.01.2008 року по 18.05.201 року проведено перерахунок пенсії відповідно до постанови КМУ № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» на загальну суму 846.60 грн. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами,

Outcome: approved