Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-28 00:00:00

В серпні 2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», в особі філії Черкаське регіональне управління відділення № 14 (надалі -Відповідач, банк) було укладено три договори Банківського вкладу, а саме: № 559008 строком на 12 місяців (в національній валюті) - з 04 серпня 2008 року по 04 серпня 2009 року відповідно до укладеного Договору [PERSON] було здійснено внесок в сумі 12000 грн. (дванадцять тисяч гривень 00 копійок), який був зарахований Банком на її депозитний рахунок під 17,65% річних; № 559033 строком на 12 місяців (в іноземній валюті) - з 04 серпня 2008 року по 04 серпня 2009 року, відповідно до якого [PERSON] було здійснено внесок в сумі 4002,49 євро (чотири тисячі два євро 49 євро центів), який був зарахований Банком на її депозитний рахунок під 11,65% річних, та № 595344 строком на 12 місяців (в іноземній валюті) - з 29 серпня 2008 року по 29 серпня 2009 року, відповідно до якого нею було здійснено внесок в сумі 2373,16 євро (дві тисячі триста сімдесят три євро 16 євро центів), який був зарахований Банком на її депозитний рахунок під 11,65% річних. Оскільки відповідач не виконує умови договорів належним чином, [PERSON] звернулася до суду з позовом про повернення сум банківських вкладів. В своїх позовних вимогах позивач - [PERSON] просить стягнути з відповідача - ВАТ КБ «Надра» кошти в порядку заборгованості по трьох договорах банківського вкладу в загальній сумі 84937,45 гри. та судові витрати. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON], мотивуючи це тим, що відповідно до п. 3.4.3, 3.4.4, 3,4.5 договорів сумидепозитів переказано на поточний (картковий) рахунок позивача і тому на даний час предмет спору відсутній. 12 квітня 2010 року судом по даній справі винесене заочне рішення, 30 квітня 2010 року відповідач звернувся до суду з клопотанням про перегляд вказаного заочного рішення і 18 травня 2010р, ухвалою Золотоніського міськрайсуду вказане рішення було скасоване. Повторний розгляд справи було призначено до розгляду в судове засідання. Відповідач та його представник жодного разу в судове засідання не прибули і про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча неодноразово були попереджені про час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи маються відповідні розписки. Тому суд, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України проводить заочний розгляд справи, Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, За умовами договорів Банківських вкладів № 559008 від 04.08.2008 року [PERSON] було здійснено внесок в сумі 12.000грн. який був зарахований Банком на її депозитний рахунок під 17.65% річних; № 559033 від 04.08.2008 року [PERSON] було здійснено внесок в сумі 4.002,49 євро, та № 595344 від 29.08.2008 року [PERSON] було здійснено внесок в сумі 2.373,16 євро, які були зараховані банком на її депозитний рахунок під 11.65% річних, Таким чином, між [PERSON] та банком виникли договірні правовідносини, які регулюються цими договорами та Цивільним кодексом України. По закінченню дії договорів ВАТ КБ «Надра» мав повернути [PERSON] її вклади та відсотки по ним. Відповідно до ст.. 1058 ЦК України, за договором банківського вклад (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або длянеї грошовусуму (вклад) що надійшлазобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 1060 Цивільного кодексу України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Судом встановлено, що згідно з умовами Договорів (пункт 2.2.) вищевказані депозити було розміщено на строк з 04 серпня 2008 року по 04 серпня 2009 року та 29 серпня 2008 року по 29 серпня 2009 року. 03 серпня 2009 року та 26 серпня 2009 року [PERSON] письмово звернулась із заявами до Відповідача з вимогою виплати вкладів та нарахованих процентів у звязку із закінченням дії строку договорів, але [PERSON] відмовив їй у виконанні цих дій. Тобто позивачка виконала всі умови, передбачені п.4.7 кожного із вказаних договорів і своєчасно повідомила банк про закінчення строку дії договорів. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Тобто суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідач, не виконуючи своїх зобов'язань згідно умов договорів обмежує позивачку у здійсненні її права на власність відносно її грошових вкладів. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до пункту 3.4.5 Договорів №559008,№559033, №595344 [PERSON] зобов'язується повернутиВкладнику вклад за його вимогою в кінці терміну дії Вкладу, але відмовляється від здійснення відповідних дій. Це, на думку суду, стверджується тим, що на момент розгляду справи відповідач не розрахувавсяз позивачкою в повному обсязі. Посилання відповідача на те, що він нібито перерахував позивачці кошти на рахунок позивачки, на думку суду єбезпідставними. Як вбачається із заперечення,представленого відповідачем, ці дії, не підтверджені жодним з документів, оскільки суду надано лише копії якихось платіжних документів, а оригінали судом не розглядалися і не досліджувалися. Окрім того,як витікає із заперечення, перераховано лише сумидепозитів, а проценти за користування грошима не сплачено і про них навіть не йде мова. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачем не виконано жодних зобов'язань перед позивачкою по укладених договорах. Вивчивши матеріали справи та враховуючи вищевикладені норми права судом встановлено, що загальна сума вкладів відповідно до договорів № 559008, № 559033, від 04.08.2008 року та № 595344 від 29.08.2008 року укладених між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», по розрахунках, представлених позивачкою, і які суд допускає в якості доказів, становить 84.937,47 грн. Враховуючи вищевикладене та оскільки відповідач по справі в порушення вимог законодавства України та умов договорів вклади [PERSON] не повернув, суд вважає, що заборгованість за договорами № 559008, № 559033, від 04.08.2008 року та № 595344 від 29.08.2008 року повинна бути стягнута в примусовому порядку. Питання щодо розподілу судових витрат по справі суд вирішує відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: approved