Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання кредитного договору в звязку з невиконанням його вимог, щодо вчасного погашення заборгованості та відсотків, стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 50233 грн. 75 коп., зазначивши, що банком на підставі кредитного договору № 354411\\9124\\0681-7 від 26 листопада 2007 року було надано [PERSON] кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 43 тисячі гривень, строком на 120 місяців по 26 листопада 2017 року зі сплатою 16,50 % річних за користування кредитними коштами, які надавалися позичальнику за кредитною програмою «Кредит під заставу нерухомості». Згідно умов договору він зобовязався належним чином та у встановлений строк виконувати зобовязання. Однак, [PERSON] не виконав взяті на себе зобовязання, у звязку із чим станом на 14.07.2009 року прострочена заборгованість по кредиту становить 50233, 75 грн., куди входить заборгованість по кредиту в сумі 41111, 43 грн., 892,06 грн. - сума нарахованих відсотків, 4617,76 грн. - прострочена заборгованість за відсотками, 3612,50 грн. - нарахована пеня за прострочені платежі. Також 26.11.2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 354411\\9124\\0681-7і, за умовами якого в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором відповідачка [PERSON] передала позивачу в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: м. Чигирин, вул. Замкова, буд. № 33 Вказаний будинок належить відповідачці на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно до умов даного договору іпотеки позивач в разі невиконання [PERSON] забезпеченого іпотекою зобовязання по кредитному договору має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення на предмет іпотеки. Посилаючись на те, що відповідачем [PERSON] не виконано зобовязання за кредитним договором, позивач просив розірвати кредитний договір, укладений між банком та відповідачем [PERSON] та звернути стягнення на майно відповідачки [PERSON], яке складається із вищевказаного будинку у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 50233, 75 грн., шляхом продажу ними даного майна, з укладанням від імені відповідачки договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем з наданням банку повноважень, необхідних для здійснення продажу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] змінила розмір позовних вимог, де просила збільшити їх розмір, так як станом на 13 квітня 2010 року загальна сума заборгованості, яку необхідно сплатити [PERSON] та його поручителю [PERSON] становить 58 803,21 грн., а саме: 41111,43 грн. - заборгованість за кредитом, 10044,47 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 7647,31 грн. - пеня за порушення строків повернення суми кредиту та відсотків, де просила їх задовольнити, розірвавши укладений між банком та [PERSON] кредитний договір та звернути стягнення на майно відповідача [PERSON] - будинок, надавши банку право на його продаж для погашення суми кредиту, відсотків за кредитом та штрафних санкцій за невиконання умов договору на загальну суму 58803, 21 грн., а також стягнути солідарно понесені позивачем судові витрати. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин хоча належним чином і в установленому законом порядку, за вказаними ними ж самими адресами, були повідомлені про час та місце розгляду даної справи, де остання надала свої заперечення проти позову. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 354411\\9124\\0681-7, згідно якого [PERSON] було надано кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 43 тисячі гривень, строком на 120 місяців по 26 листопада 2017 року зі сплатою 16,50 % річних за користування кредитними коштами, які надавалися позичальнику за кредитною програмою «Кредит під заставу нерухомості». Як встановлено судом і вбачається із п. 5.1 даного договору, що повернення кредиту позичальником здійснюється щомісячно до пятнадцятого числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно із графіком погашення та остаточне погашення отриманого кредиту до 26.11.2017 року. Однак, відповідач [PERSON], як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, в порушення зобовязань, передбачених кредитним договором, борг по кредиту у визначений строк не сплачував, внаслідок чого станом на 13.04.2010 року утворилася заборгованість в сумі 58803, 21 грн. А тому, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, у випадку невиконання позичальником зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту, позикодавець вправі вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати відсотків за фактичний час його використання. П. 10 кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених кредитним договором, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Частина 1 ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 651 ЦК України, на вимогу однієї зі сторін, договір може бути розірвано судом у разі істотного порушення умов договору другою стороною. Як вбачається з матеріалів справи, прострочена заборгованість по кредиту становить 58803, 21 грн., куди входить заборгованість по кредиту в сумі 41 111,43 грн., 10044,47 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 7647,31 грн. - пеня за порушення строків повернення суми кредиту та відсотків. Тому суд вважає, що своїми діями відповідач [PERSON] завдає збитків та істотної шкоди іпотекодержателю та змінює обсяг його прав. Враховуючи факт невиконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором перед позивачем, суд вважає, що доводи позивача про розірвання договору та звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими. Згідно ч.І ст.ЗЗ Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до ст.7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Крім того, 26.11.2007 року між банком та [PERSON], яка є майновим поручителем [PERSON] та іпотекодавцем, було укладено договір іпотеки № 354411\\9124\\0681-7і, за умовами якого в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, відповідачка [PERSON] передала позивачу в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: м. Чигирин, вул. Замкова, буд. № 33, який належить відповідачці на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Чигиринського відділку ЧООБТІ. Згідно з п. 1.3 цього договору, заставна вартість майна за згодою сторін становить 61584, 00 грн. Відповідно до умов вказаного договору іпотеки та вимог п. 3.1.4, у випадку невиконання іпотекодавцем зобовязань за цим договором чи кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до умов договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, повязаних з реалізацією предмета іпотеки. Право на задоволення даних вимог іпотекодержателя передбачене також ст. 12 та ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку». В судовому засіданні встановлено, що заборгованість відповідача становить 58803,21 гривні, з яких 41111, 43 грн. заборгованість по кредиту, 10044,47 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 7647,31 грн. - пеня за порушення строків повернення суми кредиту та відсотків, і до дати подачі позову до суду її не сплачено. Тому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позивачем було направлено відповідачу [PERSON] лист-претензію, відповідно до якої позивач вимагав погасити прострочену заборгованість за користування кредитом, а в разі її несплати повідомляв про можливість дострокового розірвання кредитного договору та звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи, що відповідачем заборгованість не була погашена, суд вважає, що у позивача виникло право звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог за кредитним договором, такі вимоги позивача є повністю обґрунтованими та законними. Щодо посилання відповідача [PERSON] на відсутність письмової вимоги про усунення порушення, то відповідно до ч.2 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Окрім того, наявні в справі повідомлення свідчать про знання відповідачкою про наявність боргу ще у минулому році. За таких підстав, коли встановлено, що з вини відповідача зобовязання перед позивачем не виконано, відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту' та відсотків, суд приходить до висновку , що позов підлягає задоволенню. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Стаття 575 Цивільного кодексу України встановлює, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 3 Закону України „Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені ним вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєтровані у встановленому законом поряду або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно зі ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи те, що відповідачем [PERSON] належним чином не виконуються зобов'язання за Кредитним договором позивач має право, з метою задоволення своїх вимог, звернути стягнення на предмети іпотеки, згідно з вищевказаним договором іпотеки. Таким чином, з умов укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору та зі змісту наведених правових норм вбачається, що вимоги позивача заявлені у відповідності з чинним законодавством, а отже є обґрунтованими. Оскітьки суд задовольняє позов, то з відповідачів, згідно із ст. 88 ЦПК України, на користь позивача підлятає стягненню 588 грн. 03 коп у відшкодування судового збору, 30,00 грн. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, та витрати повязані з розміщенням у газету «Черкаський край» оголошення про явку відповідача до суду у призначений судом час та місце розгляду даної справи в сумі 120(сто двадцять) гривень.

Outcome: approved