Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача «Страхової компанії «Країна» посилаючись на те, що він уклав з ним договір автомобільного страхування і під час дії даного договору стався страховий випадок, в результаті чого було пошкоджено автомобіль позивача. Проте відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на п. 18.3.3 та п. 18.3 Договору, де зазначено, що не вважається страховим випадком подія, внаслідок керування застрахованим транспортним засобом особою, яка не визначена договором страхування, абе не зазначена у заяві на страхування. Позивач вважає дану умову договору несправедливою, недійсною, нечіткою, двозначною та такою, що порушує та істотно обмежує законні права та інтереси позивача як споживача страхових послуг. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, стягнути з відповідача матеріальні збитки, а також судові витрати в сумі 2000 гривень-витрати на оплату послуг адвоката та 120 гривень-суму ІТЗ. Представник відповідача -ВАТ «Страхова компанія «Країна» позов не визнав, заперечував проти його задоволення, вважає його безпідставним, оскільки позивач був ознайомлений з умовами договору автомобільного страхування, особисто його підписав, тому у нього не має підстав звертатись до суду з даним позовом. Представник третьої особи-ТОВ «Простофінанс» в судове засідання не з»явився, про дату розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчить рописка на зворотньому повідомленні. Представник третьої особи- ТОВ «Світ кормів» в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала, суду пояснила, що позивач на даний час є працівником товариства, 10.02.2010 року уклав з ТОВ «Світ кормів» договір позики на суму 13 677,03 гривень та договір доручення, відповідно до якого ТОВ «Світ кормів» зобов»язується перерахувати грошові кошти в сумі 13 677,03 гривень на поточний рахунок товариства «Автошик», яке займається відновлювальним ремонтом транспортного засобу позивача. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 листопада 2008 року між позивачем і ВАТ «Страховою компанією «Країна» було укладено договір автомобільного страхування. 12.10.2009 року, тобто під час дії вказаного договору відбулася ДТП, в результаті чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Під час ДТП автомобілем позивача керував гр. [PERSON] і внаслідок порушення ним п.13.1 ПДР сталося ДТП. Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області [PERSON] притягнуто до адмінвідповідальності та накладено стягнення в вигляді штрафу. 13.10.2009 року позивач повідомив страховика про настання події, що має ознаки страхової, шляхом подання заяви на виплату страхового відшкодування (а с.44). Відповідно до листа ВАТ «Страхова компанія «Країна» відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки заявлена подія не вважається страховим випадком, посилаючись на пп.18.3.3 та п.18.3 Договору, де зазначено, що не вважається страховим випадком подія, внаслідок керування застрахованим транспортним засобом особою, яка не визначена договором страхування, або не зазначена у заяві на страхування. Згідно п. 1.1 Договору страхування [PERSON] було ознайомлено з умовами Договору, про що свідчить підпис позивача (а.с.41) і що відповідно засвідчує його повну згоду з визначеними умовами договору. В судовому засіданні встановлено, що будь-якої додаткової угоди позивача з відповідачем про те, що договір є чинним при керуванні застрахованим автомобілем на законних підставах гр [PERSON] укладено не було. Більше того, сам бланк договору автомобільного страхування містить п.4 та п.п.4.1;4.2;4.3 наступного змісту: «Договір є чинним при керуванні транспортним засобом крім Страхувальника на законних підставах...». У вказаних графах Договору позивач також не зазначив жодного прізвище інших осіб, які б мали право керувати ТЗ на законних підставах застрахованим автомобілем позивача. Тобто інших осіб, на яких би розповсюджувалась дія укладеного договору позивачем не зазаначено. Відповідно до п.5.3 та 5.3.3.4 Правил добровільного страхування наземного транспорту, зареєстрованих в Держфінпослуг від 01.02.2007 року не вважається страховим випадком подія внаслідок керування застрахованим транспортним засобом особою, яка не визначена договором страхування, абе не зазначена у заяві на страхування, як така, яка дає право керувати застрахованим ТЗ та на яку розповсюджується дія Договору. Даний пункт продубльований і в договорі, укладеному між позивачем та відповідачем. Цей факт, на думку суду, ще раз підтверджує законність та правомірність відмови страховика у виплаті страхового відшкодування. Посилання позивача на ст. 991 ЦК України як на підставу неправомірності відмови йому у виплаті відшкодування, суд вважає безпідставними, оскільки Страхова Компанія «Країна», як страховик, взагалі не визнала заявлену подію страховим випадком. А також, слід зазначити, що вимоги ст. 991 ЦК України можуть застосовуватись у випадках дій або бездіяльності лише «страхувальника». Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про страхування» та ст. 979 ЦК України, договір страхування- цс письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов»язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику, або іншій особі, визначеній у договорі страхування, а страхувальник зобов»язується сплачувати страхові платежі. Статею 26 ЗУ «Про страхування» передбачений перелік підстав для відмови у видачі страхового відшкодування, який до речі, не є вичерпним, оскільки в п.6 ч.І зазначено «інші випадки, передбачені законодавством України», а ч.2 визначає «умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат». Одже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач жодним чином не порушив права та інтереси позивача, оскільки укладений договір є добровільним волевиявленням сторін і після того як сторони дійшли згоди щодо всіх умов договору, на них було покладено як права так і обов»язки, порушення яких зумовило настання правових наслідків для всіх сторін в договорі Жодної законодавчої норми оскаржуваний пункт Договору не порушує, а лише вказує на те, що договір страхування розповсюджується лише на випадки, коли автомобілем керують особи, вказані в договорі.

Outcome: dismissed