overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] 18 травня 2010 року звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Липоводолинському районі Сумської області про стягнення недоплачених сум щомісячної державної соціальної допомоги „Дітям війни за 2009 рік. Свої позовні вимоги обгрунтовує наступним. Вона, [PERSON], [INFO]. Відповідно до Закону України № 2195 від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» являється дитиною війни. Згідно ст. 6 зазначеного Закону, починаючи з 1 січня 2006 року, вона повинна отримувати соціальну грошову допомогу в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, але за 2009 рік їй не виплачувалася. Визначена вона лише в розмірі 10% мінімальної пенсії за віком, замість 30 % . Отже недоплата становить 20 %. Верховна Рада України Законом № 3235 від 20 грудня 2005 року «Про державний бюджет України на 2006 рік» / стаття 77 та 110 / та Законом України № 489 від 19 грудня 2006 року «Про державний бюджет України на 2007 рік» /стаття 71 п.12/ призупинила дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою передбачено такі соціальні виплати. Однак Конституційний Суд України своїми рішеннями від 9 липня 2007 року №6 рп / 2007 та 10 рп / 2008 від 22 травня 2008 року

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] 21 травня 2010 року звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Липоводолинському районі Сумської області про стягнення недоплачених сум щомісячної державної соціальної допомоги „Дітям війни за 2009 рік. Свої позовні вимоги обгрунтовує наступним. Вона, [PERSON], [INFO]. Відповідно до Закону України № 2195 від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» являється дитиною війни. Згідно ст. 6 зазначеного Закону, починаючи з 1 січня 2006 року, вона повинна отримувати соціальну грошову допомогу в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, але за 2009 рік їй не виплачувалася. Визначена вона лише в розмірі 10% мінімальної пенсії за віком, замість 30 % . Отже недоплата становить 20 %. Верховна Рада України Законом № 3235 від 20 грудня 2005 року «Про державний бюджет України на 2006 рік» / стаття 77 та 110 / та Законом України № 489 від 19 грудня 2006 року «Про державний бюджет України на 2007 рік» /стаття 71 п.12/ призупинила дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою передбачено такі соціальні виплати. Однак Конституційний Суд України своїми рішеннями від 9 липня 2007 року №6 рп / 2007 та 10 рп / 2008 від 22 травня 2008 року

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

15.06.2010 р. позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 1397 грн. 25 коп. за період з 01.02.2010 р. по 01.06.2010 р., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є абонентом Первомайського УЕГГ ВАТ Миколаївгаз як споживач природного газу і внаслідок порушення «Правил надання населенню послуг з газопостачання», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09.12.1999р., та розділу Договору «Обов»язки споживача», щомісячно не розраховується за спожитий природний газ, на попередження про необхідність сплатити заборгованість не реагує. За період з 01.02.2010 р. по 01.06.2010 р. має заборгованість на суму 1397 грн. 25 коп. Представник позивача ВАТ „Миколаївгаз в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити їх. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Так, згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши позиції сторін і розяснивши їм наслідки визнання позову, а також дослідивши матеріали справи копію договору (а.с. 3); копію витягу з особового рахунку (а.с. 4); копію попередження (а.с. 5), - суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ВАТ «Миколаївгаз» необхідно задовольнити, оскільки відповідач визнав позов, визнання відповідачем позову ВАТ «Миколаївгаз» не суперечить закону, ст. ст. 67-68 ЖК України, ст. ст. 525, 526 ЦК України, та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому, на підставі викладеного, суд вважає, що є підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

09.06.2010 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ним та відповідачкою 19.08.1978 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 445. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 19 серпня 1978 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 445, між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу стало те, що на протязі подружнього життя між ними відсутнє взаємопорозуміння, що призводило до постійних сварок. З 2004 р. подружні стосунки між ними припинено, тому шлюб між ними розпався і носить формальний характер, але відповідачка ухиляється від розірвання шлюбу через органи РАЦС. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач не зявився, але надав заяву з клопотанням слухати справу в його відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, згоден на заочне рішення. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час і місце судового розгляду справи була повідомлена своєчасно та у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка про отримання нею судових повісток, повідомлення про причину неявки від неї не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, проаналізувавши матеріали, справи дійшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 19.08.1978 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 445, було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], 14.07.1958 р. н., про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 2). Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому позов підлягає задоволенню на підставі вимог ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою і просить встановити, що вона, [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) [PERSON] є дочкою [PERSON], який помер 27 лютого 1993 року і який в свідоцтві про смерть зазначений як [PERSON]. Необхідність встановлення вищезазначеного факту виникла у заявниці при оформленні нею документів для виїзду за кордон, а суперечності в написанні прізвища та імені батька в різних документах, перешкоджають їй це зробити. В судовому засіданні заявниця вимоги поданої заяви підтримала і суду пояснила, що вона народилася 16 травня 1957 року в с. Тустань Галицького району Івано-Франківської області у батьків [PERSON] та [PERSON]. Батько, [PERSON], 27 лютого 1993 року помер і в свідоцтві про смерть він записаний як [PERSON]. Про те, що померлий [PERSON] і [PERSON] є однією й тією ж особою стверджується копією свідоцтва про її (заявниці) одруження, де вона значиться як [PERSON], копією свідоцтва про народження її сестри, в якому сестра значиться як [PERSON]. У відділі РАЦСу Галицького районного управління юстиції їй пояснили, що на підставі архівних документів вона може внести зміни у своє прізвище, але зміна всіх правовстановлюючих документів повязана з тривалим часом та певними для неї труднощами, через що вона змушена звертатися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Представник зацікавленої організації - відділу РАЦСу Галицького районного управління юстиції в судове засідання не зявився. Заслухавши пояснення заявниці та перевіривши матеріали справи справи суд вважає, що заява обгрунтована і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що заявниця, Пятничук (дівоче прізвище - [PERSON]) [PERSON] народилася 16 травня 1957 року в с. Тустань Галицького району у батьків [PERSON] та [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про її народження та копією паспорта. Батько заявниці 27 лютого 1993 року помер. З копії свідоцтва про його смерть вбачається, що в цьому свідоцтві він зазначений як [PERSON]. В даний час заявниця оформляє документи для виїзду за кордон, а суперечності в написанні прізвища та імені батька в різних документах перешкоджають їй це зробити Про те, що померлий [PERSON] і [PERSON] є однією й тією ж особою стверджується копією свідоцтва про одруження заявниці, де вона значиться як [PERSON], копією свідоцтва про народження її сестри, в якому сестра значиться як [PERSON]. З довідки виконкому Тустанської сільської ради Галицького району за № 247 від 07.07.2010 року вбачається, що Пятничук (дівоче прізвище - [PERSON]) [PERSON], [INFO], жителька с. Тустань є дочкою [PERSON], який помер 27.02.1993 року. [PERSON] та [PERSON] є однією й тією ж особою. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі вищенаведених обставин і доказів суд приходить до висновку, що заява обгрунтована і факт підлягає встановленню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудовані споруди, вказуючи на те, що йому на підставі договору дарування від 18.07.2009 року належить ? частка житлового будинку за адресою: м. Маріуполь, вул. Горна, 169-а. Земельна ділянка площею 0,0556 га за вказаною адресою також належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 18.08.2009 року. На вказаній земельній ділянці ним самочинно побудовано: житловий будинок «Л-2», жилу мансарду «Л/м», підвал «Л/п», загальною площею 275,5 кв. м, житловою площею 130,1 кв.м, площадка «л-1» Прохав визнати за ним право власності на вказані самочинно збудовані споруди. Позивач у письмовій заяві підтримав позовні вимоги та прохав розглянути справу у його відсутності. Представник позивача [PERSON] у попередньому судовому засіданні підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у попередньому судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] у письмовій заяві не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до ст. 375 ч.3 ЦК України право власника на споруду здійснюється їм за умови дотримання архітектурно-будівельних і інших норм і правил і за умови використовування земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно ст. 376 ч.5 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Як вбачається з договору дарування від 18.07.2009 року позивачу належить ? частка житлового будинку за адресою: м. Маріуполь, вул. Горна, 169-а. Земельна ділянка площею 0,0556 га за вказаною адресою належить позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 18.08.2009 року. Як випливає з висновку спеціаліста ДП «Донецькій Промстройниипроект» технічний стан самочинно зведених споруд забезпечує їх безпечну та надійну експлуатацію.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

Комунальне комерційне підприємство «Мариупольтепломережа» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідач є власником квартири за адресою: м. Маріуполь. [ADDRESS]. та не вносить плату за користування опаленням та гарячим водопостачанням в результаті чого з 01.06.2007 року по 01.11.2009 року виникла заборгованість в сумі 3064 грн. 97 коп. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та прохав стягнути з відповідачів суму заборгованості. Відповідач до суду не зявився хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У звязку з чим, згідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав: Стаття 162 ЖК України зобовязує власника жилого приміщення своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, до яких, згідно із ст. 67 ЖК України, належить і плата за теплову енергію. Згідно з особовим рахунком відповідач є власником квартири за адресою: м. Маріуполь. [ADDRESS]. Розмір заборгованості підтверджується розшифровкою особового рахунку з розрахунком боргу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудовані споруди, вказуючи на те, що йому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.10.2009 року належить земельна ділянка площею 0,0570 га за адресою: м. Маріуполь, вул. Котовського, 111. На вказаній земельній ділянці ним самочинно побудовано: житловий будинок «А-2», підвал «А/п», загальною площею 452,0 кв. м, житловою площею 235,0 кв.м, огорожу №1. Прохав визнати за ним право власності на вказані самочинно збудовані споруди. Представник позивача [PERSON] у попередньому судовому засіданні підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у письмовій заяві не заперечувала проти задоволення позову, прохала розглянути справу у її відсутності. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до ст. 375 ч.3 ЦК України право власника на споруду здійснюється їм за умови дотримання архітектурно-будівельних і інших норм і правил і за умови використовування земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно ст. 376 ч.5 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Як вбачається з договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.10.2009 року позивачу належить земельна ділянка площею 0,0570 га за адресою: м. Маріуполь, вул. Котовського, 111. Як випливає з висновку спеціаліста [PERSON] від 30.06.2010 року технічний стан самочинно зведених споруд забезпечує їх безпечну та надійну експлуатацію.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням за адресою: м.Херсон с.Антонівка, вул.Степна, 63, мотивуючи, що [PERSON] є власником вищезазначеного домоволодіння, відповідач зареєстрована у вказаному будинку, раніше проживала там, однак, на теперішній час не проживає. У звязку з наведеним просить позов задовольнити, усунути перешкоди у користуванні жилим приміщенням в м.Херсоні, с.Антонівка, вул.Степна, 63, шляхом зняття з реєстрації [PERSON], зобовязати ВГІРФО Дніпровського РВ ХМВ УМВС України в Херсонській області зняти [PERSON] з реєстрації за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить службове повідомлення про отримання телеграми та оголошення, розміщене у пресі, однак на адресу суду від неї надійшла заява про перенос розгляду справи на місяць, у звязку з розглядом Верховним Судом України касаційної скарги по спору за право сумісної власності з [PERSON] Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить службове повідомлення про отримання судової повістки, причина неявки суду невідома, заяв про розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило. Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, суд встановив, що відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 09.12.2005р., зареєстрованого в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації 18.01.2006р. в книзі № 13 за реєстровим № 2106, [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: м.Херсон смт.Антонівка, вул.Степова, 63; відповідач раніше проживала в зазначеному домоволодінні та зареєстрована в ньому, однак, з 2005 року там не проживає, що підтверджується актом квартального комітету № 9 від 04.06.2010р.; відповідач і на теперішній час зареєстрована за вищевказаною адресою, що підтверджується витягом з домової книги. Заяву відповідача про перенесення розгляду справи суд до уваги не приймає, оскільки як вбачається з ухвали Верховного Суду спір у вказаній справі між [PERSON] Грішаі та [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, а в даній справі спір між [PERSON] та [PERSON] Грішаі про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, за адресою: м.Херсон смт.Антонівка, вул.Степова, буд.№ 63, власником якого є [PERSON] тому даній спір не має ні якого відношення до спору про поділ спільного майна подружжя між [PERSON] Грішаі та [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про анулювання актового запису про розірвання шлюбу, мотивуючи, що з 06.06.1996 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який 26.01.2010р. помер. Крім того зазначила, що в квітні 2010р. дізналась, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 19.07.2005р. шлюб між нею та [PERSON] було розірвано, а також вказує, весь цей час вони продовжували проживати однією сімєю. У звязку з наведеним просить позов задовольнити, анулювати актовий запис про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] № 337 від 06.09.2005р., складений відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м.Херсона. Поновити актовий запис про укладення шлюбу № 168 від 06.06.1996р. між [PERSON] та [PERSON], складений відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м.Херсона. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявилась, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, однак на адресу суду від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, суд встановив, що згідно свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, зареєстрованому 06.06.1996р. Дніпровським відділом РАЦС, актовий запис № 168; заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 19.07.2005р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано; ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 11.05.2010р. заочне рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 19.07.2005р. скасоване; ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 14.05.2010р. провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу закрито у звязку зі смертю позивача; відповідно до довідки № 453 від 05.02.2010р., виданої КП «Дніпровський», [PERSON] та [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS], за вказаною адресою позивач проживала постійно, що підтверджується довідкою № 20 від 15.02.2010р. Відповідно до ст.18 СК України - способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання; відповідно до ст.108 СК України - За заявою заінтересованої особи розірвання шлюбу, здійснене відповідно до положень статті 106 та пункту 3 частини першої статті 107 цього Кодексу, може бути визнане судом фіктивним, якщо буде встановлено, що жінка та чоловік продовжували проживати однією сім'єю і не мали наміру припинити шлюбні відносини. На підставі рішення суду актовий запис про розірвання шлюбу та Свідоцтво про розірвання шлюбу анулюються державним органом реєстрації актів цивільного стану. Враховуючи вищезгадане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] продовжували проживати однією сім'єю і не мали наміру припинити шлюбні відносини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги, мотивуючи, що відповідач проживає в [INFO], на протязі тривалого часу ухиляється від сплати за теплозабезпечення, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 01.06.2010р. складає 1600,40грн. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив, що відповідач являється абонентом ПП «Херсонтеплогенерація» по теплозабезпеченню, своєчасно не вніс оплату за надані послуги, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 01.06.2010р. складає 1600,40грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00грн. сплачені позивачем. Відповідно до ст.67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved