Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-02 00:00:00

Фонд звернувся до суду із позовом до [PERSON], яким просив стягнути на свою користь страхові суми сплачені постраждалому від дорожньо-транспортної пригоди, яке сталося з вини відповідача, [PERSON] в сумі 7111,08 грн. В судовому засіданні представник Фонду предявлені вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, про поважність причин не явки суд не повідомив. Суд вислухавши доводи представника Фонду, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.. 980, 993, 1195 ЦК України, приходить до висновку про необхідність у задоволенні позову вімовити. В судовому засіданні встановлено, що 01.04.2008 р. [PERSON] в м. Миколаєві внаслідок порушенні водієм [PERSON] правил дорожнього руху отримав тілесні пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди. Винність [PERSON] у скоєнні проступку передбаченого ст.. 124 КУпАП за викладених обставин встановлена постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.04.2008 р. 08.05.2008 р. працедавцем [PERSON] - МФ ВАТ «Кримська страхова компанія» був затверджений акт Н-1 про нещасний випадок на виробництві. 08.07.2008 р. постановою начальнику Фонду [PERSON] було призначена допомога у зязку із тимчасовою непрацездатністю в сумі 7111,08 грн. за період з 01.04.2008 по 30.05.2008 Виплати здійснені за рахунок страхових внесків до Фонду. При вирішенні питання про обґрунтованість позову суд виходить з того, що Згідно частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Зазначена норма передбачає право регресу особи в разі, якщо вона відшкодувала потерпілому шкоду, заподіяну іншою особою в рамках деліктних правовідносин між нею та потерпілим. Разом з тим, правовідносини, пов'язані зі страхуванням різних видів, регулюються нормами глави 67 ЦК України. Згідно статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: 1) життям, здоровям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За таких обставин, за загальними правилами страхування страховик має право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, лише в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування; в разі проведення страхових виплат за договором особистого страхування (житгя, здоров'я, працездатності, пенсійного забезпечення) страховик не має права вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. Також статтею 999 ЦК України передбачено, що законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно частин 4, 5 статті 6 Закону від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності суб'єктом страхування є страховик - Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Об'єктом страхування від нещасного випадку є життя застрахованого, його здоров'я та працездатність. Таким чином, страхування від нещасного випадку є обов'язковим особистим страхуванням. Оскільки сфера дії Закону № 1105-ХІV поширюється виключно на застрахованих осіб, страхувальників та страховика й цим Законом, а також іншими нормативно-правовими актами не врегульований правовий механізм відносин Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, як страховика, з іншими особами - відповідальними за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю застрахованої особи, тому до таких правовідносин підлягають застосуванню загальні положення ЦК України щодо страхування. З урахуванням наведеного та з огляду на положення статей 993, 999 ЦК України Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, як страховик за обов'язковим особистим страхуванням, не має права вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди потерпілому. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed