overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: доньки Інни, [INFO] і сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі вона перебуває в шлюбі, який було зареєстровано 08.07.1994 року Лисогірською сільською радою Первомайського району Миколаївської, актовий запис № 13. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: донька Інна, [INFO] і син [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з позивачкою окремо від відповідача, так як вони не підтримують шлюбних відносин та знаходяться на її утриманні. Позивачка працює, але отримує невелику заробітню плату, якої не вистачає на підтримання нормальних умов для життя і розвитку їхніх дітей. Відповідач не надає належної матеріальної підтримки, хоча на думку позивачки і має таку можливість. В судове засідання позивачка не зявилася, проте на попередньому судовому засіданні подала заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність, позов вимоги підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився двічі, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Про причини своєї неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про те, що подружжя [PERSON] зареєстрували шлюб 08.07.1994 року, актовий запис № 13, від шлюбу у них народилися: донька Інна, [INFO] та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Сторони припинили шлюбні стосунки та проживають окремо. Діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Тому на підставі викладеного, в силу ст. 180 СК України, згідно з якою батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, суд вважає, що є підстави для задоволення позову в повному обсязі. Згідно положень ст. 183 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини. Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, суд на підставі ч.4 ст. 169 та ст.224 ЦПК України вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у даній справі доказів, позивачка проти такого вирішення справи не заперечувала. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави: Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 коп. та, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 51 грн. На підставі п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду до [PERSON] про стягнення суми грошових коштів, в сумі 8000 грн. та понесені позивачем судові витрати. В судовому засіданні позивач уточнив, підтримав позовні вимоги, просить стягнути з відповідачки [PERSON] суму грошових коштів, в сумі 8000 грн. та понесені ним судові витрати. При цьому позивач в судовому засіданні пояснив, що із відповідачкою він знайомий кілька років та у них склалися добрі відносини. Коли відповідачка звернулася до позивача з проханням надати їй позику в сумі 8000 грн., а саме 15.07.2008 року він погодився і надав їй позику на вказану суму. Про це згодом відповідачка надала йому розписку, та пообіцяла повернути ці гроші через два місяці. Але до цього часу [PERSON] борг не повернула та окрім цього, на постійні прохання повернути гроші відповідачка відповідає, що грошей в неї немає і вона згодна на те, щоб він подав позов в суді. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить поштові повідомлення. Заслухавши пояснення позивача, думку позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи і вирішення справи на підставі наявних у справі доказів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. Поскільки в судовому засіданні судом встановлено, що 15.07.2008 року [PERSON] надав [PERSON] позику в сумі 8000 грн. Про це згодом відповідачка надала розписку, та пообіцяла повернути ці гроші через два місяці. Але до цього часу [PERSON] борг не повернула та окрім цього, на постійні прохання повернути гроші відповідачка відповідає, що грошей в неї немає і вона згодна на те, щоб [PERSON] подав позов в суд. В звязку з викладеним, в силу ст.1049 ЦК України, є підстави для стягнення з відповідачки кошти в сумі 8000 грн., так як позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, на підставі ст. 81 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, в розмірі 120 грн. та судовий збір, в розмірі 80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду до ВАТ «Автотранс Голта» про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 16080 грн. Обґрунтувавши свої вимоги тим, що з 03.07.1980 року він працював у відповідача спочатку був водієм, потім головним інженером, останнім часом виконував обовязки голови правління. На протязі тривалого часу позивач не отримував заробітну платню і сума заборгованості на даний момент складає 16080 грн. Невиплатою заробітної платні відповідач ставить позивача в складне матеріальне становище, оскільки інших засобів для існування, крім його заробітної платні не має. В попередньому судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 16080 грн. Представник відповідача в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнала, та не заперечувала проти їх задоволення. Так згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обгрунтовані, грунтуються на законі і підлягають задоволенню. В судовому засіданні судом встановлено, що позивач дійсно працює у відповідача, з 03.07.1980 року він працював у відповідача спочатку був водієм, потім головним інженером, останнім часом виконував обовязки голови правління (копія трудової книжки а.с.3-5), сума заборгованості по заробітній платі на даний момент складає 16080 грн. (довідка - а.с.2) Згідно ст. 115 КЗпП заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. На підставі наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в сумі 16080 грн. Крім того, суд знаходить за необхідне стягнути з відповідача в силу ст. 81 ЦПК України, 120 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ, 160,8 грн. держмита на користь держави та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в якому посилалася на те, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26.07.2003 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через різні погляди на життя. Вказує, що з 26.09.2009 року не проживають разом, не ведуть спільне господарство. Просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримала, підтвердила наведені обставини та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.07.2003 року. Шлюб зареєстровано виконкомом Гостомельської селищної ради м. Ірпеня Київської області, актовий запис № 41 (а.с.4). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває на повному утриманні позивача. Також, судом встановлено, що сімя сторін розпалася. Подружні стосунки не підтримують, проживають окремо з 26.09.2009 року, відповідно спільного господарства не ведуть. Шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Наведені обставини підтверджуються поясненнями позивача, свідоцтвом про укладання шлюбу, свідоцтвом про народження дитини, іншими матеріалами справи. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам подружжя, то суд вважає за необхідне задоволити позов і розірвати шлюб. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в якому посилалася на те, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 27.11.1996 року. Від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя не склалося. Вказує, що втрачено почуття поваги та любові один до одного. Подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Просила шлюб розірвати, на примирення не згодна. Позивач в попередньому судовому засіданні позов підтримала, підтвердила наведені обставини справи та просила його задовольнити. Відповідач в попередньому судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. У звязку із визнанням відповідачем позову відповідно до вимог ст. 130 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу по суті у попередньому судовому засіданні. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.11.1996 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадського стану Ленінградського району м. Києва, актовий запис № 973 (а.с.б). Від шлюбу дітей не мають. Між сторонами існує майновий спір, проте він буде вирішуватись в іншому провадженні. Сторони припинили подружні стосунки, не ведеться спільне господарство. Шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Наведені обставини підтверджуються поясненнями сторін, свідоцтвом про укладання шлюбу, іншими матеріалами справи. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам подружжя, то суд вважає за необхідне задовольнити позов і розірвати шлюб. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із цією заявою стверджуючи, що він є рідним сином померлої 10.11.2009 року [PERSON] і спадкоємцем першої черги за законом її майна, однак належним чином оформитись в спадкових правах не має можливості, оскільки він являється громадянином [PERSON] Республіки, і відповідно до форми запису даних про особу в паспортах громадян [PERSON] Республіки в його паспорті відсутній запис «по-батькові», тому він звернувся в суд із даною заявою і просить встановити факт, що він є рідним сином померлої 10.11.2009 року [PERSON]. Від представника заявника [PERSON] надійшла заява в якій він підтримує заяву [PERSON] і просить розглянути справу без його участі. Від представника заінтересованої особи Бершадської міської ради [PERSON] надійшла заява в якій він визнає заяву [PERSON] і не заперечує проти його задоволення. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи і давши їм належну юридичну оцінку, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає до задоволення, оскільки встановлення даного факту має юридичне значення, а із матеріалів справи (показань свідків [PERSON] і [PERSON] та свідоцтва про народження [PERSON]М.) з достовірністю встановлено, що [PERSON] являється сином померлої 10.11.2009 року [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачу, відповідно до кредитного договору від 02.11.2006 року був наданий кредит у розмірі 500 гривен зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобовязання за кредитним договором відповідач виконував не належним чином й тому станом на 13.04.2010 року він має заборгованість 22004,78 грн., а саме: заборгованість за кредитом 10193,26 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 7717,85 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 4093,67. Зазначену суму просить стягнути з відповідача, також просить стягнути витрати по оплаті судового збору в розмірі 220,05 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. Представник позивача, у судовому засіданні, позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідач, у судовому засіданні, позов визнав повністю. Вислухавши сторони, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини по даному позові регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України «Про банки й банківську діяльність». Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що позивач надав кредит відповідачу у розмірі 500 гривен зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,00 % на рік з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки (а.с. 6-8). Оскільки відповідач не належним чином сплачував кредит та проценти за користування кредитом у нього утворилася заборгованість, а саме: заборгованість за кредитом 10193,26 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 7717,85 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 4093,67. (а.с. 4-5). Таким чином, суд вважає, що вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по даній справі, які були сплачені позивачем при звертанні до суду: судовий збір в розмірі 220,05 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.. З огляду на викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

06 липня 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля Донецької області про зобов'язання нарахувати та виплатити суму недоплаченої державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 2007, 2008 та 2009 рік. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що за ним визнано статус "Дитина війни", у зв'язку з чим перебуває на обліку в УПФУ м. Добропілля. Згідно Закону України "Про соціальний захист дітей війни", позивач має право на отримання щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, яка фактично не нараховувалась і протягом 2007-2009р.р. не виплачувалась. Позивач посилається на Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 р. та № 10-рп/2008 р. від 22 травня 2008 р., згідно яких визнано неконституційними норми статей Законів України Про державний бюджет України на 2007, 2008 роки, що стосується призупинення дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідач відмовляється провести перерахунок та виплату передбаченої Законом зазначеної доплати до пенсії. Позивач просить суд зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити суму недоплаченої державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 2007 року по 2009 рік. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що відповідно до п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим законом на 2007 рік, зупинено, зокрема, дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Статтею 111 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік» передбачено підвищення до пенсії «дітям війни» в розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. На підставі зазначених норм дітям війни виплачувалось підвищення до пенсії з 01.01.07р. у розмірі 19 грн., з 01.04.07р. - 19,35 грн., з 01.10.07р. - 19,75 грн. Але, 09.07.07 року Конституційним Судом України у справі №1-29/2007 ухвалено Рішення №6-рп/2007, визнано таким, що не відповідає Конституції України, положення пункту 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Однак, оскільки ст. 7 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» видатки на підвищення дітям війни не передбачено, то і після рішення Конституційного суду України вищенаведене підвищення не виплачувалось.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання кредитного договору № 1713 від 26.09.2008 року, який було укладено між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] та стягнення заборгованості за цим договором в розмірі 10 556,70 грн. В обґрунтування позову вказав на те, що 26.09.2008 року був укладений вказаний договір, згідно якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 10 000,0 грн. на 36 місяців, на придбання побутових товарів. Але, відповідач свої обовязки за договором не виконує, тому позивач вимушений був звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання надав заяву, згідно якої позовні вимоги в изнав, просив справу розглянути за його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4&nbsp;ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу.&nbsp;Згідно з ч.4&nbsp;ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 26 вересня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» був укладений договір № 1713, за умовами якого позивач зобовязався надати позичальнику грошові кошти 10000,00 грн. на 36 місяців на придбання побутових товарів. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав. Відповідач за умовами договору зобовязався неухильно дотримуватися умов договору, але умови договору порушує та не виконує свої зобовязання за цим договором. Станом на 28.07.2010 року заборгованість по договору складає 10 556,70 грн., яка складається з наступного: заборгованість по відсоткам 412,25 грн.; заборгованість по простроченим відсоткам 1811,27 грн.; заборгованість по кредиту 4959,82 грн.; заборгованість по простроченому кредиту 2582,75 грн.; пеня по простроченому кредиту та відсоткам 790,61 грн. У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у термін встановлений відповідно договору. pt;">Згідно з ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача стягується судовий збір та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді на користь позивача, сплачені ним при предявленні позову. На підставі викладеного,&nbsp;

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

[PERSON]І звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], яка на протязі значного часу не піклується про духовний фізичний стан своїх малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], ухиляється від їх утримання. Відповідачка [PERSON] до суду не заявилась, повідомлялась належно про що свідчить повідомлення в пресі .. За згодою позивача справа розглядається заочно. Заслухавши доводи позивача, прокурора, представника опікунської ради, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на таких підставах. Суд встановив, що матір малолітніх дітей [PERSON] співмешкала з позивачем та народила доньку [PERSON], яку зареєструвала згідно ст..135 СК України. За заявою [PERSON], що в неї нема можливості виконувати батьківські обов'язки, на підставі розпорядження Арцизської РДА Одеської області, її доньку [PERSON] помістили до Ізмаїльського будинок дитини. Матір не відвідувала доньку, тому після встановлення батьківства [PERSON] забрав доньку на виховання. Окрім сумісної доньки, відповідачка залишила позивачу свого сина [PERSON]. На даний час діти проживають з позивачем, який піклується про них, займається їх вихованням. Згідно довідки - характеристики Перемогівскої сільської ради Тарутинського району на утримані [PERSON]І, находяться двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] проживала з позивачем до 2007 року. Ухилялась від утримання та виховання дітей, пиячила, на зауваження сільської ради та прийняті міри не реагувала, а потім залишила доньку в будинку дитини, а свого сина [PERSON] - [PERSON] та виїхала із села. Згідно висновку Служби у справах дітей Тарутинської РДА, служба вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], та визначити місце проживання дітей зі [PERSON]. Представник опікунської ради [PERSON] вважає за необхідне позбавити [PERSON] материнських прав, т.я. мати починаючи з початку 2008 року дітьми не цікавилась, та звернулась з письмовою заявою на ім'я голови комісії з захисту прав дитини Тарутинської РДА, що вона відмовляється від своїх дітей, та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від своїх обов'язків по вихованню. Суд вважає за необхідне визначити місце проживання дітей зі [PERSON] враховуючи, що на даний час діти проживають з ним. Враховуючи інтереси неповнолітніх дітей,

Outcome: approved