Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-07 00:00:00

05.05.2010року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області, в якій просив вжити невідкладних заходів щодо усунення загрози його життю і здоровю, яке створює відповідач не виплатою належних йому пенсій, як інваліду ЧАЕС та війни, в розмірі передбаченому Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року та «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року; стягнути з відповідача кошти, що складають різницю між фактично нарахованими і сплаченими йому сумами пенсії, і сумами пенсії, які повинен був сплачувати відповідач йому, як інваліду ЧАЄС та війни, відповідно до законів України за період з 01.03.2001 року по день розгляду справи в суді як інваліду ЧАЕС та війни II групи: державної пенсії, з урахуванням підвищення як інваліду війни -11,5 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду здоровю - 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює з 01.03.2001 року по 01.01.2004 року прожитковому мінімуму, встановленому відповідно до Закону України № 966-ХІУ «Про прожитковий мінімум», а з 01.01.2004 року по 08.06.2010 року розміру мінімальної пенсії за віком встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», діючого на момент нарахування пенсії, з нарахуванням компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати відповідно до норм Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплат», ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», статті 1 Протоколу № 1 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, починаючи з 01.03.2001 року по день виплати коштів відповідачем; заборонити УПФ сплачувати на майбутнє належні [PERSON], як інваліду ЧАЕС та війни, пенсії в розмірі меншому ніж це встановлено Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року та «Про статус ветеранів війни, гарантіїїх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що він прийняв участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, в результаті чого отримав критичну дозу іонізуючого випромінювання, що привело до каліцтва і інвалідності. З 06.06.1996 року Україна визнала свою вину в повному обсязі в нехтуванні при ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи мер безпеки - ліквідаторам не було надано ні безпечних умов праці, ні безпечних для здоровя умов відпочинку, тому, в відповідності з нормами міжнародного права, які співпадають з нормами ч. 1 ст.. 1202 ЦК України, згідно яких «Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або потерпілого, здійснюється щомісячними платежами», держава в якості відшкодуванн завданої каліцтвом, взяла на себе зобовязання виплачувати особам, які постраждали і Чорнобильської катастрофи І категорії спеціальні пенсії. Так для інвалідів ЧАЕС держава встановила основну пенсію в розмірі не меншому ніж 6 мінімальних пенсій з місяць, а додаткову пенсію за шкоду здоровю - в розмірі 50 процентів мінімальної віком в місяць, а для інвалідів ЧАЕС II групи держава встановила основну пенсію в р меншому ніж 8 мінімальних пенсій за віком в місяць, а додаткову пенсію за шкоду здо розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком в місяць. Також позивач зазначив, що його в зону Чорнобильської катастрофи мобіліз військовозобовязаного, тому він має статус інваліда війни і на нього розповсюджу статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту держава взяла на себе зобовязання додатково підвищити належну йому пенсію, як війни III групи, ще на 200 процентів мінімальної пенсії за віком в місяць (для інвалідності на 350 % відповідно). Таким чином загальний розмір належних йому і повинен бути меншим ніж 8,5 розмірів мінімальних пенсій за віком для інвалідності (12,25 для II групи інвалідності ЧАЕС та війни, відповідно). Держава поклала на відповідача обовязок проводити нарахування і виплату ци: позивачу в повному обсязі, але відповідач протиправно порушив покладений державою обовязок відшкодовувати шкоду, завдану каліцтвом, розмір якої гара державою спеціальними Законами України «Про статус і соціальний захист гром постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус ветеранів війни, г соціального захисту», основними пенсійними законами України «Про пенсійне забезп «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і цим створив реальну за життя і здоровя. Звертаючись до суду, [PERSON] просить надати йому невідкладний судовий захи існує реальна загроза його життю, яку створює відповідач не виплатою мені в повне пенсій, як інваліду внаслідок ЧАЕС та каліцтва, яке він дістав при виконанні с військової служби. [PERSON] стверджує, що спору про можливість не виконання взятих державою Ук] себе зобовязань про відшкодування в повному обсязі шкоди громадянам які пос внаслідок Чорнобильської катастрофи, внаслідок не забезпечення цим громадянам ; безпечних умов праці і відпочинку під час ліквідації наслідків катастрофи, не існує - Україна визнала свою вину в повному обсязі, що зафіксовано в ст., ст. 1 і 13 [PERSON] червні 1996 року у відповідача по справі, зявився обовязок нараховувати і сплачувап йому основну і додаткову пенсії, які він отримує як громадин, який постраждав Чорнобильської катастрофи І категорії, інвалід ЧАСС III групи, в розмірах пер: статтями 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які пос внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року (надалі [PERSON]) Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і а захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», № 230 06.06.96 року. Цим Законом на відповідача покладений обовязок нараховувати і виплачував йому пенсії як інваліду ЧАСС III групи в розмірі не меншому ніж: державної ¦ мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії - 50 процентів мінімальної пенсії за в;:-:і Згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» мінімальний розмір пенсі встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. В умовах кризе а економіки та спаду виробництва мінімальний розмір пенсії за віком встановлюєтьс з не нижче межі малозабезпеченості. Мінімальний розмір пенсії за віком підвищується із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету малозабезпеченості. Таким чином, відповідно до Закону, розмір мінімальної пенсії інваліда ЧАСС 1996 року збільшувався в декілька разів і мав дорівнюватися: для інвалідів ЧАСС II ^зГ 442 грн. 65 коп.; для інвалідів ЧАЄС II групи - 596 грн. 88 коп.; для інвалідів ЧАЄС І групи - 749 грн. 10 коп., з наступним перерахунком в разі збільшення величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості. Обовязок щодо призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати покладено на відповідача ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Але відповідач протиправно проігнорував вимоги Закону і покладений на нього обовязок і нараховував та сплачував належні йому пенсії в значно меншому розмірі, використовуючи для їх нарахування замість норм Закону постанови Кабінету Міністрів України. Така бездіяльність є протиправною, оскільки цим порушено його конституційні права, визначені: статтею 56 Конституції України на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, по створенню безпечних умов праці і проживання під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи - відповідальність за що взяла на себе держава в повному обсязі, що знайшло свій прояв в статтях 1 і 13 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року; частиною першою статті 46 Конституції України, на соціальний захист, що включає право на забезпечення у разі часткової втрати працездатності в порядку і розмірах передбачених законом. В 1991 році Верховна [PERSON] України прийняла спеціальний [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року. Прийняття цього Закону було обумовлено значною кількостю населення України, яка приймала участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, яка станом на 1991 рік постраждала від дії іонізуючого випромінювання. Відповідно до ст. 13 Закону в редакції 1991 року, держава зобовязана відшкодувати шкоду, завдану громадянам за пошкодження здоровя або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ст. 49 Закону пенсії особам, віднесенем до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Відповідно до ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам І групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, а також особам, захворювання яких повязане з наслідками Чорнобильської катастрофи, - 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ст. 54 Закону пенсії по інвалідності, що настали внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержуваного за роботу у зоні відчуження в 1986 - 1987 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством, але не нижче розмірів, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому пенсія по інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які у 1986 році безпосередньо на станції брали участь у роботах, повязаних з усуненням самої аварії, не може бути нижчою: по І групі інвалідності - семи мінімальних заробітних плат, по II групі інвалідності - пяти мінімальних заробітних плат, по III групі інвалідності - трьох мінімальних заробітних плат. Закон в редакціях до 1996 року не мав імперативності і посилань на Конституцію України, його положення допускали вільне тлумачення багатьох його статей, і в звязку з законодавчо визнаним розміром мінімальної заробітної плати в 17 грн., він не надавав передбаченого Конституцією України соціального захисту інвалідам ЧАЕС. 28 червня 1996 року, на пятій сесії Верховної [PERSON] України, прийнята Конституція України. В статті 3 людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнані найвищою соціальною цінністю. Встановлено, що права і свободи людини та їх гараі-тм визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Також держава взяла на себе відповідальність перед людиною за свою діяльність. 1 утвердження і забезпечення прав і свобод людини визнано головним обовязком держави. В статті 8 Конституції України визначила принцип дії в Україні верховенства прілої згідно якого діяльність державних органів, посадових осіб і громадян (в тій частині, в ; Щ право стосується життя приватної особи) підпорядковується закону. Стаття 19 Конституції України передбачає органам державної влади та їх посадо: * особам діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Констит\ _ щ України, Законами України. Крім того стаття 22 Конституції України, згідно якої конституційні права і своо н гарантуються і не можуть бути скасовані, забороняє при прийнятті нових законів, або внесе -Щ змін до чинних законів, звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, а статт: ш Конституції України забороняє виконувати явно злочинні розпорядження чи нак^ І передбачає за віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу юридгчш відповідальність. З урахуванням імперативу статті 3 Конституції України, скасуванню щ обмеження конституційних прав і свобод, які забеспечують життєві потреби людик Я злочинною по самій своїй суті. На підставі всіх цих норм прямої дії, Законом України «Про внесення змін і допое я до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внас. щ Чорнобильської катастрофи», № 230/96-ВР від 06.06.96 року, який існує в тій же ре;_ я станом і на сьогодення, був суттєво посилений соціальний захист інвалідів ЧАЄС. В новій редакції статей 1 і 13 Закону, законодавець не тільки прийняв зобовя:._--и відшкодувати шкоду особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, айв; т повну відповідальність держави за не створення безпечних і нешкідливих умов ліквідаторів, що привело до захворювань і інвалідності. Був чітко визначений на держа;- чі рівні пріоритет життя та здоров'я людей, які постраждали від Чорнобильської катастрофи. Преамбула Закону, як і сам [PERSON] в цілому, стала містити посилання на Констн~ _¦ України, зокрема на статті 3, 46, 56: «[PERSON] визначає основні положення щодо реа/ - лі конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастро: Щ охорону їх життя і здоровя ... соціального захисту потерпілого населення... Держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'я: »ДІ відшкодувати її». Також було вирішено питання про надання реального соціального захисту інь_ лин ЧАЕС, для чого законодавець скасував привязку пенсій інвалідам ЧАЕС до р> о* мінімальної заробітної плати, замінивши її на мінімальну пенсію за віком, одн : -л збільшивши її розмір. Згідно ст. 54 Закону, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, шодс -н встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по І інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пе:- - і 4 віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком. Мінімальна пенсія за віком законодавчо в 1996 році Закону визначалася відповз Щ Закону України «Про пенсійне забезпечення». Мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального бюджету. В умовах кризового стану економіки та спаду виробництва мінімальний розмір «а за Мінімальний розмір пенсії за віком підвищується у зв'язку зі збільшенням ве~ вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості. Таким чином, відповідно до Закону, розмір мінімальної пенсії інваліда 4-\-ОЇ.07.1996 року збільшувався в декілька разів і мав дорівнюватися: для інвалідів ЧАЕС III - 442 грн. 65 коп.; для інвалідів ЧАЕС II групи - 596 грн. 88 коп.; для інвалідів ЧАЕС І :т; 749 грн. 10 коп. віком встановлюється у розмірі не нижче межі малозабезпеченості. В звязку з виходом економіки України із кризи. 15 липня 1996 року в Україні введено в дію [PERSON] України №966-ХІУ «Про прожитковий мінімум». Згідно статті 2 цього Закону, він застосовується для встановлення розмірів мінімальної пенсії за віком і відповідно до прикінцевих положень він містить імператив для Кабінету Міністрів України про приведення всіх подальших його рішень в відповідність з цим Законом. Згідно ч. 4 ст. 1 цього Закону, для інвалідів повинен застосовуватися прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Але управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області, на яке згідно ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» покладено обовязок щодо призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати, абзацу 1 п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за № 121/2001 покладено обов'язок щодо «призначення пенсії; підготовки документів для її виплати; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій» (аналогічну вимогу про «забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій» відповідачем містить Постанова Кабінету Міністрів України № 1261 від 24 жовтня 2007 р. в абз. 5 п. З Положення про Пенсійний фонд України) порушило вимоги ст. ст. 46 і 56 Конституції України, ст. ст. 50 і 54 Закону і сплачувало пенсії в значно меншому розмірі. Посилання відповідача на те, що він виконував вимоги постанов Кабінету Міністрів України, згідно яких незаконно занижався розмір мінімальної пенсії за віком всупереч вимогам Закону, є хибним, так як згідно статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України видає постанови і розпорядження тільки в межах своєї компетенції, яка згідно пунктів 2, 3 статті 116 Основного Закону України визначена як забезпечення прав і свобод людини і громадянина, забезпечення соціального захисту. В рішенні [PERSON] Суду України № 19-рп/2009 від 08.09.2009 року по справі № 1-27/2009 за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», який передбачав обмеження максимального розміру пенсій (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, сум індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 12 мінімальними розмірами пенсії за віком, встановленими згідно з абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, [PERSON] Суд України встановив, що відповідно до Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини першої статті 92). Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, забезпечувати проведення політики, зокрема, у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116 Основного Закону України). Зазначене свідчить, що Кабінет Міністрів України не наділений повноваженнями щодо встановлення розмірів пенсій. Таким чином ...Кабінет Міністрів України втрутився у сферу виключної компетенції законодавця всупереч положенням частини другої статті 6, частини другої статті 8, частини другої статті 19, пункту 3 частини першої статті 85, пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України». Але у всякому разі виконувати положення підзаконних актів всупереч нормам Закону, відповідних статей Конституції України, для органів державної влади є явно злочинним по своїй суті, так як Конституція України є нормою прямої дії, а згідно статті 60 Конституції України забороняється виконувати явно злочинні розпорядження чи накази і передбачено за віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу юридичну відповідальність. Така ж ситуація і з п. 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який вносив зміни до Закону на 2008 рік, значно понижаючи розмір пенсій інвалідів ЧАЄС. [PERSON] закон був визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) рішенням [PERSON] Сугг] України від 22.05.2008 року за № 10 - рп 2008 року, у справі за конституційними подання? й І Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремк положень ст. 65 розділу І, пунктів 61, 62, 63 і 66 розділу II, пункту 3 розділу III Закону Укра::-:и] «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчая актів України» і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції Укра і (конституційності) положень ст. 67 розділу І п. 1-4, 6-22, 24 -100 розділу II Закону України «Г.ря Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих ак~і« України» (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України). Згідно рішення [PERSON] Суду України однією з конституційних гарантій прі* і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування (частина друга статті 21 Конституції України) чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесе - -:ї| змін до чинних законів (частина третя статті 22 Конституції України)... Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показник- І можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідним:-: загальними. При цьому, [PERSON] Суд України зазначив, що загальновизнаний правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може 6>~іі порушена... Отже, визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх і 1 внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людик і громадянина [PERSON] Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих пр_: і свобод. Більше того, посилання відповідача на те, що існувала правова колізія між Законе і Законами України про державний бюджет України на відповідні роки, при цьому закони : і держбюджет були прийняті пізніше, тому саме вони повинні виконуватися, є хибним, таз і правова колізія, якщо вона мала місце, була між 22 статтею Конституції України і і і. цінні. їм........іЛ законами про держбюджет, тобто виконуватися в любому випадку мала Конституція Україна Також неможливо розповсюджувати на інвалідів війни, які отримали статус інваліда в: -а до 01.01.2006 року, дію Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону Укре І Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 2939-ІУ від 05.10.2005 р> І який значно зменшив розмір підвищення пенсій для інвалідів війни. [PERSON] напряму заборон; «¦ статтею 22 Конституції України. Законодавець має право вносити зміни до законів України. _ і ці зміни не можуть звужувати обсяг прав і пільг тих, в відношенні кого ці закони дія.-, ш попередніх редакціях. [PERSON] головний принцип права. В відношенні строку позовної давності [PERSON] посилається на статтю 268 Цивіль:-: 4 кодексу України, згідно якої позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодував 1 шкоди, завданої каліцтвом. Закон зафіксував, що держава визнала себе винною в пов:-: і обсязі перед особами які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи І категор 1 отриманні ними інвалідності з вини держави (ст.., ст.. 1 та 13 Закону). Обовязок щодо вип.-~ ¦ пенсії по каліцтву ЧАЕС держава поклала на УПФ, тому він просить суд відшкодувати н <лі шкоду з моменту, коли відповідач протиправно порушив обовязки покладені на нь а державою. Особливе значення має також імператив статті 64 Конституції України, згідно я> а права і свободи передбачені статтею 56 Конституції України не можуть бути обмежені навіть і умовах воєнного або надзвичайного стану. Все вищенаведене дає йому право стверджувати про протиправне ігнорувг- -ш відповідачем ст. ст. З, 19, 46, 56, 60 і 64 Конституції України, що привело до сплати й пенсій, починаючи з 01.06.1996 року, в значно меншому розмірі, ніж це передбачено ст. ст. : ЗІ 54 Закону. З урахуванням того факту, що законодавець визначив мінімальний розмір нале*:- я йому як інваліду ЧАЄС та війни пенсій, не виплачувати який держава не мала права нав. І умовах воєнного або надзвичайного стану, враховуючи норми Закону України ч компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплат», ч. 2ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», статтю 1 Протоколу № 1 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Євросуду з прав людини, суми пенсій, не отримані ним з вини відповідача, повинні бути виплачені йому за минулий час, починаючи з 01.03.2001 року, без обмеження будь-яким строком, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати відповідно до Закону. Позивач [PERSON] в заявах просив вжити всіх можливих заходів для невідкладного розгляду справи та провести судовий розгляд справи як за його відсутністю в звязку з тяжким станом здоровя, так і без його представника [PERSON] в звязку з занятістю в іншому суді. Представник відповідача начальник управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області [PERSON] позов не визнала і подала письмові заперечення, в яких зазначила наступне: З 23.11.1990 року по 12.03.1998 року [PERSON], отримує пенсію по 2 групі інвалідності внаслідок професійного захворювання, викликаного аварією на Чорнобильській АЕС, за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 - XII від 28.02.1991 року. З 13.03.1998 року [PERSON], отримує пенсію по 2 групі інвалідності внаслідок захворювання, отриманого під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 - XII від 28.02.1991 року. Додатково повідомляємо, що [PERSON], згідно Постанови Балаклійського районного суду Харківської області від 15.04.2009 року по справі № 2-а- 134/2009, Ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2009 року по справі № 2-а-134/09/2001 та Ухвали Балаклійського районного суду Харківської області від 19.02.2010року по справі № 2-а- 134/2009 було перераховано та виплачено пенсію за період з 01.10.2008 року по 15.04.2009 року. Статтею 54 Закону передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатись за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. Зазначеною статтею передбачено, що розмір пенсії для інвалідів 2 групи не може бути нижче ніж 8 мінімальних пенсій за віком. Частина 7 статті 54 Закону встановлює, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок 1 Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Також, статтею 67 цього Закону передбачено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до змін індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Згідно статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання. На підставі цієї норми Пенсійний фонд при призначенні та виплаті пенсії, в тому числі і додаткової пенсії, [PERSON] застосував норми Постанови КМУ "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 р. № 836 з 01.07.1996 року підвищивши пенсію по інвалідності що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв"язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи на коефіцієнт 1,108, Постановою вд 25.07.2001 р. № 861 "Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" установлено, що під час призначення і перерахунку пенсій, передбачених ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ", розрахунок додаткової пенсії передбаченої цим Законом, проводиться виходячи з розміру 18 грн. 10 коп. На підставі цієї норми Пенсійний фонд при призначенні та виплаті пенсії, в тому числі і додаткової пенсії, застосував норми Постанови КМУ «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03.01.2002 року № 1, п.а,б ч. 1 якої встановлює, що виходячи з розміру 19 гривень 91 копійка провадиться розрахунок: а) пенсій, призначених відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України «Пге статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи б) додаткової пенсії, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захі . громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», під час призначення - перерахунку пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім пен - і працівникам, передбаченим у частині третій статті 53 зазначеного Закону) та Закону Укрл -я «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового ск:_ ? органів внутрішніх справ», а також пенсій, передбачених частиною четвертою ст. 54 За:- України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобиль*. катастрофи». Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської облас к погоджується з позивачем стосовно застосування для розрахунку пенсії та додаткової л= «з* згідно ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які пострах _ внаслідок Чорнобильської катастрофи» величини мінімальної пенсії за віком встановляй законами України про Державний бюджет України на 2001-2010 роки, та ч.І ст 28 *? України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки цей за:* 1058-ІУ від 09.07.2003 р. який набрав чинності з 01.01.2004 року первинно виклад;: редакції: «мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25 років, а у жін: ¦ - років страхового стажу встановлюється в розмірі 20 відсотків середньої заробітно: & працівників, зайнятих в галузях економіки України, за попередній рік, яка визна-- ~ спеціально уповноваженим центральним органом у галузі статистики виконавчої влад\-не має ніякого відношення для розрахунку пенсії по інвалідності згідно Закону Україн? статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катаслгози Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України * загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №2291-ІУвід 23.12.2004 року - і ст.28 Закону № 1058-ІУ від 09.07.2003 року викладено в редакції: «мінімальний розміг г за віком за наявності у чоловіка 25,а у жінок -20 років страхового стажу встановлю ~ л розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного ззї ні: та доповнена п.З Закона України «Про внесення змін до Закону України «Про дег__ бюджет України на 2005 рік та деяких інших законодавчих актів України» № 25 25.03.2005 року: «мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим чаг першої застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згід-: і Законом» (тобто Законом України «Про загальнообов'язкове державне і страхування»), а пенсія позивачу призначена згідно Закону України «Про статус і соціа_:г - - громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до сГ Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1С5І-Щ 09.07.2003 і лише додаткову пенсію згідно до ст. 49,50 Закону України "Пл - ег соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи- В період з 01.01.2004 року діяла постанова Кабінету Міністрів України 15.04.2003р. «Про підвищення розмірів трудових пенсій» яка вступила в силу з згідно якої встановлено мінімальний розмір пенсії 50.00 грн., який застосовував»: для трудових пенсій призначених відповідно до Закону України « Про пенсійне зале:;: Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2004 р. № 894 підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до частини 4 ст. 54 Закону України Г~т соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» мін _ <мі розмір пенсії з 01.09.2004р. збільшується на 12 відсотків (без урахування надбавок, підвита -і», додаткових пенсій, державної допомоги та сум індексації), призначені відповідно до ч.4 с~ 5- України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорноби.':-о» катастрофи». Тобто : по 2 групі інвалідності: 19,91*8*1,12. Постановою від 27.12.2005 р. №1293 «Про збільшення розмірів л^-.іі категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи : 1 передбачено збільшення розмірів пенсій, зокрема, учасникам ліквідації наслідпн ЧАЕС у 1986 році по інвалідності - у 3,5 рази: 19,91*8*1,12*3,5.Зазначене - : встановлено мінімальний розмір пенсії для інвалідів 2 групи у розмірі - 500.0<! лг ні а». З 01.01.2008 року Законом України «Про Державний бюджет України зь ЇВШІ внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року № !¦\" л я» зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постражділв Чорнобильської катастрофи». В новій редакції Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ст. 50 встановлює, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам II групи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому, частини 3 та 4 статті 54 замінено текстом: У всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році по II групі інвалідності - 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність Також на підставі вищезазначеного Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» було визначено, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно - правовими актами. Тобто, починаючи з 01.01.2008 р., розміри пенсій та додаткових пенсій встановлюються з урахуванням вищевказаного Закону. Ці зміни в Законі і були враховані при обчисленні пенсії позивачу. Таким чином, редакція ст. 50, ч.З, 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в яких зазначається, що розмір пенсії для інвалідів 2 групи не може бути нижче ніж 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, було змінено на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України». Рішенням [PERSON] Суду України від 22.05.2008 р. №10-рп/2008 визнано неконституційними положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України». В тому числі й нові редакції ст. ст. 50, 54 на підставі цього Рішення [PERSON] Суду України визнані неконституційними. З метою законодавчого врегулювання даного питання Кабінетом Міністрів України була прийнята 28.05.2008 року Постанова № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка набрала чинності з 22.05.2008 року. Пунктами 4 та 6 якої передбачено щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплачувати інвалідам II групи у розмірі 20 процентів від прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність та мінімальний розмір пенсії для інвалідів 2 групи у розмірі - 965,00 гри. Але розмір пенсії позивача більше зазначеної постанови та виплачується додаткова пенсія в розмірі 20 процентів від прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до абз. 2 підпункту 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008р. №654 «Про підвищення пенсійного забезпечення громадян» для осіб, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.07.2008 р. встановлено доплату з тим, щоб їх пенсії (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсій за особливі заслуги перед Україною, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством) досягали таких розмірів:для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, для інвалідів 2 групи -1090,00 гри. При цьому розмір пенсії позивача залишається більшим ніж розмір зазначений даною постановою встановлений для інвалідів 2 групи, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. На підставі цієї Постанови №654 постанова Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 р. №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» з 01.09.2008р. втратила чинність. Також, залишається незрозумілим питання щодо вимоги проведення перерахунку пенсії починаючи з 01.03.2001 року щодо підвищення до пенсії як інваліду війни 2 групи в розмірі 350 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №458/95-ВР від 23.11.1995р. Згідно Закону України «Про підвищення мінімального розміру пенсії» за № 979-ХІУ в:^ , 15.07.1999року абзац другий ст.1 - мінімальний розмір пенсії поширюється тільки на трудо:- І пенсії та відповідно до ст.З цього закону, не застосовується для визначення розмірів надбавс - та інших доплат. Постановою Верховної [PERSON] України «Про порядок введення в дію статей 10.33.34 "Пр: і оплату праці та встановлення мінімального розміру пенсії за віком " від 20.02.1996 р. № 49 ВР, Указом Президента України "Про грошову реформу в Україні" від 25.08.1996 рок\ І №762/96, та постановою "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок! Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року № 836 проведено перерахунок підвищенн;.. і передбаченого Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захист\ Ч виходячи з розміру 16 гривень 62 копійка , тобто по 3 групі інваліда війни 16,62*350%=58.' * що і отримував позивач за період з 01.03.2001 року по 31.12.2005року. Згідно Закону України "Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війн* 1 , гарантії їх соціального захисту» від 05.10.2005 р. №2939-ІУ, який набрав чинності : 01.01.2006 року частину четверту статті 13 викладено в такій редакції "інвалідам війни пенс ' або щомісячне грошове утримання, чи державна соціальна допомога, що виплачується заміе-.- пенсії, підвищується інвалідам 2 групи -40 процентів прожиткового мінімуму для осіб ~ втратили працездатність. Відповідно до ст.65 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік : 20.12.2005р. № 3235-ІУ прожитковий мінімум з 01.01.2006 року по 2 групі інваліднос~і підвищення інваліду війни становив - 350,00грн.(350,00*40%=140,00), з 01.04.2006 рсг становив - 359,00грн. (359,00*40%-143,60), з 01.10.2006 року становив - 366,00^.. (366,00*40%=146,40). Відповідно до ст.62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» 19.12.2006р. №489-У прожитковий мінімум з 01.01.2007 року становив - 380,00грн. (380,00*40%= 152,00), з 01.04.2007 року прожитковий мінімум становив - 406,00; (406,00*40%=162,40), з 01.10.2007 року становив - 411,00грн. (411,00*40%=164,40). Відповідно до ст.58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік 28.12.2007р. №107-УІ прожитковий мінімум з 01.01.2008 року становив - 470,00гт>; (470,00*40%=188,00), з 01.04.2008 року становив-481,00грн.(481,00*40%= 192,40), з 01.07.2 року становив-482,00грн. (482,00*40%=!92,80), 01.10.2008 року становив - 498,00г?і (498.00*40%=199,20). Відповідно до ст.54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік 26.12.2008р. №835-УІ прожитковий мінімум з 01.01.2009 року станови* 498,00грн.(498,00*40%=199,20), відповідно до Закону України «Про встановлеї- прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати » прожитковий мінімум з 01.11.20' року становив- 573,00грн.(573.00*40%=229,20). Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік.» від 27.04.2 р. № 2154-УІ прожитковий мінімум з 01.01.2010 року становив 695,00грн.(695,00*40%=278,00), відповідно до Закону України «Про встановле:-- прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати», прожитковий мінімум з 01.04.1 року становить - 706,00грн.(706,00*40%=282,40), з 01.07.2010 року прожитковий міні' становитиме - 709,00грн. (709,00*40%=283,60), 01.10.2008 року становитиме - 723,00грв (723.00*40%=289,20), з 01.12.2010 становитиме - 734,00грн. (734,00*40%=293,60). Ці зміни і були враховані при перерахунку підвищення [PERSON] з 01.03.200Ірок> Щодо вимог позивача здійснити донарахування, з нарахуванням компенсації втрати часті - доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України ¦ 19.10.2000року №2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових дохс~ї зв"язку з порушенням термінів їх виплати" вважаємо що вони не підлягають задоволен- - наступних підстав. Статтею 2 Закону України від 19.10.2000 року №2050-111 "Про компенс^ громадянам втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплат--* і п.2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звяз порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 року № встановлено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у звя порушенням термінів їх виплати проводиться лише у разі затримки на один і бі/: - календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за петм починаючи з дня набрання чинності цим Законом (з 01.01.2001) Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які в одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні вип - ~ стипендії, заробітна плати (грошове забезпечення) та інші. Тобто, компенсації підлягають лише нараховані, але не виплачені грошові доходи, які не мають разового характеру. Сума перерахованої та сплаченої на виконання судового рішення пенсії носить разовий характер і не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати", за порушення строків виплати яких сплачується компенсація. Крім того, частина 1 статті 19 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» закріплює норму в якій встановлюється, що діяльність Кабінету Міністрів України спрямовується на забезпечення інтересів Українського народу шляхом виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної [PERSON] України, а також Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною радою України, вирішення питань державного управління у сфері економіки та фінансів, соціальної політики, праці та зайнятості, охорони здоров'я, освіти, науки, культури, спорту, туризму, охорони навколишнього природного середовища, екологічної безпеки, природокористування, правової політики, законності, забезпечення прав і свобод людини та громадянина, протидії корупції, розв'язання інших завдань внутрішньої та зовнішньої політики, цивільного захисту, національної безпеки та обороноздатності. Також, основними повноваженнями, закріпленими у ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», Кабінет Міністрів України у сфері соціальної політики забезпечує проведення державної соціальної політики, вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення та забезпечує соціальний захист громадян. Стаття 52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» встановлює норму у відповідності до якої акти Кабінету Міністрів України обов'язкові для виконання. Також, залишається незрозумілим питання щодо вимоги проведення перерахунку пенсії починаючи з 01.03.2001 року, а не з моменту звернення до суду чи до нашого управління, так як відповідно до статей 257,267 ЦК України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється трирічний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивач в своїй заяві просить суд відновити пропущений строк для звернення до суду в зв'язку з тим, що про порушення прав стало відомо тільки після висвітлення вказаних подій в засобах масової інформації. Управління Пенсійного фонду в Балаклійському районі Харківської області вважає, що позивач був належним чином повідомлений про обставини, викладені в позові, так як: Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 - XII від 28.02.1991 року, [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007року 107, вищевказані постанови Кабінету Міністрів України та й саме Рішення [PERSON] Суду України від 22.05.2008 р. №10-рп/2008 були належним чином опубліковані в офіційних органах засобів масової інформації України, також пункти та статті законів України про Державний бюджет України на 2004-2010 роки неодноразово висвітлювались у пресі та засобах масової інформації. Тому, відповідно до вимог статті 267 ЦК України позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, встановлений статтею 257 ЦК України. Крім того, відповідач діяв лише в межах чинного законодавства та не мав правових підстав для нарахування та виплати пенсії в розмірах, вищих ніж встановлені діючим законодавством.. Таким чином, ні Кабінет Міністрів України, ні управління ПФУ в Балаклійському районі Харківської області жодним чином не порушують права позивача. Отже, позивачем не надано обґрунтованих доказів на підтвердження своїх вимог. Управління Пенсійного фонду в Балаклійському районі Харківської області вважає, що позивач був належним чином повідомлений про обставини, викладені в позові, так як: Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 - XII від 28.02.1991 року, Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII від 22.10.1993 року, Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 2939-ІУ, [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» № 489-У [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107, вищевказані постанови Кабінету Міністрів України та й саме Рішення [PERSON] Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 були належним чином опубліковані в офіційних органах засобів масової інформації, наприклад [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» № 489-У від 19.12.2006 року був опублікований у газеті «Голос України» № 246 від 27.12.2006 р.. у газеті «Урядовий кур'єр», № 243 від 23.12.2006 р. та в інших офіційних виданнях України, також пункти та статті законів України про Державний бюджет України на 2001 - 2010 рока неодноразово висвітлювались у пресі та засобах масової інформації. Тому, відповідно до вимог статті 257 ЦК України позивачем пропущено строк зверненні до адміністративного суду. Крім того, відповідач діяв лише в межах чинного законодавства та не мав правови підстав для нарахування та виплати пенсії в розмірах, вищих ніж встановлені діючим законодавством. Пенсія [PERSON] призначена та виплачується відповідно до чинного пенсійного законодавства. Отже, позивачем не надано обґрунтованих доказів на підтвердження своїх вимог. Враховуючи вище викладене, Управління Пенсійного фонду України в Балаклійськом районі Харківської області, просить суд позов [PERSON] залишити без задоволенн провадження по даній справі закрити і розглянути дану справу без участі повноважнел представника Управління в зв'язку з неможливістю зявитися в судове засідання. Представник позивача [PERSON], заявив клопотання про розгляд спраї за його відсутності в звязку з неможливістю зявитися в судове засідання, підтримав позоа заяву, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі і на підтримку позовні вимог він зазначив наступне: Цивільний процесуальний кодекс України завданням и цивільного судочинства визнав справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з мети захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, п| та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 1). Цивільне судочинство, відповідно до ч. 1 статті 2 ЦПК України здійснюється відлови до Конституції України, ЦПК України та Закону України «Про міжнародне приватне праа при цьому, відповідно до ч. 2 цієї статті якщо міжнародним договором, згода на обовязкові якого надана Верховною [PERSON] України, передбачено інші правила, ніж встановлені України, застосовуються правила міжнародного договору. Ч. З статті 2 ЦПК України безпосередньо передбачає, що закон, який встановлює обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежу використання, не має зворотної дії в часі - таким чином такий закон не може анулюваїї-: існуючі права людини і в силу статті 22 Конституції України, згідно якої конституційні п свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, що забороняє при прийнятті нових за:*: або внесенні змін до чинних законів, звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобо може скасовувати або звужувати вже існуючі права, які людина набула до початку введе дію такого закону. Ця норма українського законодавства відповідає Конвенції прав лю основоположних свобод 1950 року (ратифікована Законом України «Про ратифі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого проток : протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції № 475/97--ВР від 17.07.1997 року), яка є час. національного законодавства. Так Європейський суд з прав людини, рішення якого відг: до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського с прав людини» № 3477-ІУ від 23.02.2006 року є джерелом права для українських ~ неодноразово вирішував питання про те, що потрібно враховувати при прийнятті су рішення «у порядку встановленому законом». Суд не заперечував, що вирішальне знане... тут наявність національного закону, але й сам цей закон повинен відповідати Конвенції захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і в ніякому разі не скасовувати існуючі у конкретної людини права і свободи. Так в класичній справі \\\\Тп1егуегр V. №іЬб суд відмітив, безпосередньо посилаючись на принцип верховенства права, що в демокра. державі будь-яка міра, що є довільною (агЬіїгагу) в відношенні конкретної людини, не вважатися законною в змісті Конвенції, тому Страсбург не приймає автоматично 13 держави про законність обмежень, що накладаються на права й свободи конкретної людини, а розглядає їх автономно й у контексті Конвенції (справа Зрасек V СгесЬ КериЬІіс (1999). Таким чином, для правильного застосування закону про розмір належних до нарахування та сплати пенсій, має вирішальне значення час набуття [PERSON] прав на компенсацію від держави шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя, які він отримав від дії іонізуючого випромінювання під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і обсяг прав, які йому надавалися діючими в той час законами України. [PERSON] з 23.11.1990 року отримав право на пенсію по інвалідності II групи внаслідок професійного захворювання викликаного аварією на Чорнобильській АЕС. Ці данні підтверджуються запереченнями відповідача, і в силу ч. 1 статті 61 ЦПК України вони не потребують доказування. 23.11.1990 року [PERSON] набув право на отримання пенсій встановлених Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та основним пенсійним законом України того часу «Про пенсійне забезпечення» в розмірі : -основна пенсія, з урахуванням підвищення як інваліду війни II групи - не менше 1150 процентів мінімальної пенсії за віком встановленої на рівні прожиткового мінімуму відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум», діючого на момент нарахування пенсії; -додаткова пенсія - 75 процентів мінімальної пенсії за віком, встановленої на рівні прожиткового мінімуму відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум», діючого на момент нарахування пенсії. * 3 5 липня 1999 року в Україні введено в дію [PERSON] України № 966-ХІУ «Про прожитковий мінімум». Згідно статті 2 цього закону, він застосовується для встановлення розмірів мінімальної пенсії за віком і відповідно до прикінцевих положень він містить імператив для Кабінету Міністрів України про приведення всіх подальших його рішень в відповідність з цим законом, згідно ч. 4 ст. 1 цього закону, для інвалідів повинен застосовуватися прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. З 01.01.2004 року, часу введення в дію Закону України «Про загальнообовязкового державного пенсійного страхування», стаття 5 якого визначила, що виключно цим Законом визначаються: ...мінімальний розмір пенсії за віком, мінімальний розмір пенсії за віком став розраховуватися відповідно до статті 28 цього закону. Прийнятий 23.03.2005 року Верховною радою України [PERSON] № 2505-ІУ від 25.03.2005 «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та деяких інших законодавчих актів України», яким статтю 28 доповнили частиною 3, якою мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, визначили для застосування виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, навіть без огляду на рішення [PERSON] Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року по справі про соціальні гарантії громадян, яким внесення змін до законів України Законами про держбюджети України на відповідні роки визнано не конституційним, не може застосовуватися до [PERSON], так як значно зменшує розмір належних йому до виплат пенсій, що безумовно підтверджують заперечення відповідача. Така ж ситуація і з Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-УІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Пунктом 28 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-УІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ^ статтю 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чу Чорнобильської катастрофи» викладено в новій редакції: особам, віднесеним до категорії 1, ( 3 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам ої II групи - 20% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; ч. ч. З, 4 статті 54 та замінено чотирма частинами, за змістом яких у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, зу щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: для [и учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1990 роках по II групі інвалідності - 150% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. [PERSON] закон не підлягає застосуваню в відношенні [PERSON] взагалі, так як одночасно понизив гарантований Конституцією України обсяг його прав на отримання пенсій як інваліда и >> ЧАЄС в декілька разів. Так розмір належної йому до сплати державної пенсії, як інваліду Ч. II групи одночасно був зменшений більше як в 5 раз (800:150=5,33). Також неможливо розповсюджувати на [PERSON], як інваліда війни, який отримав ст інваліда війни до 01.01.2006 року, дію Закону України «Про внесення змін і доповнен Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 2939-І\\ 05.10.2005року, який значно зменшив розмір підвищення пенсій для інвалідів війни напряму заборонено статтею 22 Конституції України. Законодавець має право вносити змін законів України, але ці зміни не можуть звужувати обсяг прав і пільг тих, в відношенні ко: закони діяли в попередніх редакціях. [PERSON] головний принцип не тільки Конституції Україні стаття), а й міжнародного права. В відношенні строку позовної давності - згідно статті 268 Цивільного кодексу Укр; позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліці іншим ушкодженням здоровя. Обовязок щодо виплати пенсії по каліцтву, інп ушкодженню здоровя інвалідів ЧАЕС та війни держава поклала на УПФ, тому обов' відшкодувати шкоду [PERSON] зявився у відповідача з моменту, коли він протипр порушив обовязки покладені на нього державою для компенсації шкоди завданої каліці іншим ушкодженням здоровю. Для розгляду позову сторони в судове засідання не прибули, хоча належним чином 1 повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, однак надали заяви про розгляд сараї їх відсутності. Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявн справі доказів. Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі доі з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та запере- дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таким, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON], перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду Укра:: Балаклійському районі Харківської області та є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, інва~ 2-ї групи по захворюванню, що повязане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. підтверджується наданими позивачем та відповідачем посвідченням особи потерпілої піт ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи І категорії, довідками, заперечені відповідача, іншими наданими суду документами. З заперечень, наданих управлінням Пенсійного фонду України в Балаклійському ра Харківської області від 02.06.2010 року, вбачається, що [PERSON] знаходиться на облі управлінні Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області і отр; пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи як інвалід ЧАЕС та війни II г] безперервно. З заперечень на позовну заяву та довідки про фактично нараховану та сплачену пе підтверджуються доводи позивача про те, що пенсія за період з 01.03.2001 року по розгляду справи в суді йому нараховувалася та виплачувалася відповідачем не відповіли вимог ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраж внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.. 13 Закону України «Про статус ветеранів ві гарантії їх соціального захисту» (в термін до 01.01.2006 року), а відповідно до підзаД актів, прийнятих Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та от місцевого самоврядування. їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в у. повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України. Згідно ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону від 06.06.1996р. №230/96-ВР) в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по І групі інвалідності- 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону від 19.12.1991р. №2001- XII, із змінами, внесеними Законом від 06.06.1996р. №230/96-ВР) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам І групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком. З положеннями даних норм співпадає припис п. 4 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМУ від 30.10.1997 року № 523. Згідно абз. 1, 3 ч. 1 ст. 2 Закону України № 966-ХІУ від 15 липня 1996 року «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сімям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що набрав чинності з 01.01.2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється тільки цим законом і в відповідності з ч. 1 ст. 28 цього закону він встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до вимог ч. З ст. 45 Конституції України пенсії та інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Ь2 Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і ^ нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами ,ни України державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, визначається [Чу Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії». ц з За змістом абз. З ст. 1 вказаного Закону, державні соціальні гарантії - встановлені тої законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, их соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими РУ нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму. Відповідно до вимог Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування га організму людини, збереження його здоровя набору продуктів харчування, а також щ мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг необхідних дл задоволення основних соціальних та культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороіе затверджується Верховною [PERSON] України в законі про державний бюджет на відповідний рік. Визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійж страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовуєтьаі прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є певним стандартом, в порівняно з яким визначаються розміри інших видів виплат та допомоги. Тобто, мінімальний розмір пенсії за віком для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є виправною величиною від які проводиться розрахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров * призначених за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно з положенням ст. 8 ЦПК України, у разі невідповідності нормативно-правов акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковіс якого надана Верховною [PERSON] України або іншому нормативно-правовому акту. с> застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Отже за [PERSON] нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконш: актами, при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ч. 1 ст. 50 та ч. 4 с 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внасл Чорнобильської катастрофи», стаття 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту», а не підзаконні акти, які істотно звужують обсяг встановлених заков: прав. Безпідставним є посилання відповідача на ч. 5 ст. 54 Закону України «Про стат>: соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як: передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтв^ :і захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом Мініст України. Оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не ознг-^еі що останній, встановлюючи такий порядок може допустити звуження змісту та обсягу гри позивача встановлених цим же законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен ? 1 встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього закону в тому числі й іншая^ законів, якими встановлений розмір мінімальної пенсії за віком. Суд погоджується з доводами представника позивача [PERSON] про те, що в . статті 22 Конституції України і практики Європейського суду з прав людини, яка є джере права, прийняті пізніше закони, нормативні акти не можуть допускати істотного звуження : і свобод, вже наданих конкретній особі, і тому вони не можуть розповсюджуватися на конкретну особу, в силу чого в відношенні [PERSON] не підлягають застосуванню прийні 23.03.2005року Верховною радою України [PERSON] № 2505-ІУ від 25.03.2005 «Про внесення до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та деяких іш законодавчих актів України», в частині доповнення статті 28 Закону України загальнообовязкове державне пенсійне страхування» частиною 3, а також [PERSON] України " - статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 2939-ІУ від 05.10.2005 року, значно зменшив розмір підвищення пенсій для інвалідів війни. Але в відношенні перісг і 01.01.2008року по 22.05.2008 року суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог, л як існує рішення суду, яким в такому перерахунку за цей період відмовлено - згідно Поста:-: щ Балаклійського районного суду від 28.10.2009 року по справі № 2-а-2933/2009, ш ц зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в Балаклійському районі Харківс:- з області зробити перерахунок пенсій [PERSON] відмовлено за період з 01.01.2008 року я 22.05.2008року в перерахунку пенсій як інваліду ЧАЕС III групи. Таким чином, суд дійшов висновку про невідповідність дій відповідача щодо виш- і позивачу за періоди з 01.03.2001 року по 31.12.2007 року і з 22.05.2008 року по день розгля справи в суді державної пенсії та додаткової пенсії в розмірах, які не відповідають За» України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобиль:. П„ - катастрофи», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та діючому законодавству. Відповідно до вимог ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Загальновідомим є факт, що інваліди ЧАЕС потребують значної кількості грошей на забезпечення дієтичного харчування, а також придбання лікувальних препаратів, частина яких іноземного виробництва. Оскільки суд дійшов висновку про невідповідність дій відповідача щодо виплати позивачу державної пенсії та додаткової пенсії в розмірах, які не відповідають Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та діючому _ законодавству за періоди з 01.03.2001 року по 31.12.2007 року і з 22.05.2008 року по день розгляду справи в суді, що не може не наносити значної шкоди здоровю [PERSON], як інваліду ЧАЕС та війни II групи, яка безсумнівно створює реальну загрозу життю та здоровю [PERSON] вимога про заборону відповідачу сплачувати на майбутнє належні йому пенсії в розмірі меншому ніж це встановлено Законами України, станом на сьогодення це Закони України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року та «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993 року, є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. У відповідністю зі ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплат» компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Починаючи з 1975 року Європейський суд з прав людини право на отримання пенсії визнає елементом «майна» відповідно до ст.. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так в класичній справі Маііег V. Аизігіа (№ 5849/72 З БК 25, 1975) Євросуд з прав людини відмітив, що законодавчо визначене право на отримання пенсії прирівнюється до права приватної власності і на нього розповсюджуються загальні національні норми, які застосовуються до «майна», «приватної власності», відповідно до національного закону, в тому числі і право на індексацію. Європейський суд з прав людини в відношенні України неодноразово приймав рішення щодо відшкодування інфляційних втрат, 2- якщо вони подані заявником в заяві (див. наприклад, Максиміха проти України (Макзітікіїа ту V. ІІкгаіпе), заява N 43483/02, пункт 29, рішення від 14 грудня 2006 року). ги За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів, що складають 'У різницю між фактично нарахованими і сплаченими йому відповідачем сумами пенсії, 3. починаючи з 01.03.2001 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по день розгляду справи в 1 суді, і сумами пенсії, які повинен був сплачувати відповідач йому, як інваліду ЧАЄС та війни, та про зобовязання відповідача компенсувати втрату частини грошових доходів у звязку з і порушення термінів їх виплати, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. /

Outcome: partial