Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-22 00:00:00

20 березня 2009 року позивач звернулася до суду з позовною заявою та 14 травня 2010 року з уточненою позовною заявою до відповідача про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, витрат на поховання та моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, в якій зазначає, що 20 лютого 2009 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області винесено вирок по кримінальній справі № 1-47/2009 за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України. [PERSON] 03 серпня 2008 року приблизно о 2 годині 30 хвилин, керував технічно справним автомобілем «ВАЗ-2108», реєстраційний номер [NUMBER], що належав [PERSON], у стані алкогольного спяніння, рухаючись по вул. Червоних Артилеристів м. Лозова Харківської області з боку проспекту Перемоги у напрямі села Домаха м. Лозова Харківської області, чим порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода [PERSON], який був травмований і помер на місці. Станом на 03.08.2008 року [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO], м-н 1[ADDRESS], разом з ним зареєстровані та проживали його мати - позивач по справі - [PERSON], [INFO], [PERSON], рідна сестра, [INFO], та її донька - [PERSON], [INFO]. З липня 2007 року позивач пенсіонер за віком, отримувала на протязі 2008 року пенсію в середньому 555 грн. на місяць, в той час як заборгованість по комунальним платежам станом на лютий 2009 року становить 6598,19 грн. Вказана заборгованість виникла внаслідок того, що за життя її сина, останній активно приймав участь в утриманні помешкання, у сплаті комунальних платежів, піклувався про неї, проявляв турботу та надавав допомогу. Її пенсії недостатньо для своєчасної сплати комунальних платежів, її донька [PERSON] з серпня 2007 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3 років, не працює, тому можливості надавати позивачу допомогу в утримання помешкання не має. Працездатних осіб, які перебували на утриманні її сина, на час загибелі не було. Таким чином, позивач вважає, що вона є особою, яка на день смерті сина мала право на одержання від нього утримання та відповідно на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого. В звязку з тим, що її син мав дохід від виконання робіт за цивільно-правовими угодами, про що записи у трудовій книжці не велися, розрахунок середньомісячної заробітної плати позивач просить здійснити, виходячи з мінімальної заробітної плати на момент смерті її сина, а відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, визначити за відрахуванням частки, що припадала на нього самого, у розмірі 1/2 від мінімальної заробітної плати, яка становила 525 грн., щомісячними платежами, довічно. Крім того, позивач просить відшкодувати витрати на поховання, на спорудження надгробного памятника на суму 8029 грн. та моральну шкоду у розмірі 60 000 грн.. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнила свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду смертю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 8029 грн., моральну шкоду, завдану смертю фізичної особи у розмірі 30000 грн., що стосується виплати 1/2 частини мінімальної заробітної плати у звязку з втратою годувальника щомісячними платежами довічно залишила на розсуд суду. Відповідач в судове засідання не зявився, оскільки знаходиться в місцях позбавлення волі, однак надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги [PERSON] визнав частково: не заперечував проти стягнення з нього завданої матеріальної шкоди смертю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 8029 грн., моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи у розмірі 25000 грн., заперечував проти стягнення 1/2 частини мінімальної заробітної плати у звязку з втратою годувальника щомісячними платежами довічно на користь [PERSON], оскільки згідно трудової книжки [PERSON] ніде не працював та годувальником позивача не був. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача адвоката, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, 03 серпня 2008 року приблизно о 2 годині 30 хвилин, [PERSON] керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2108», реєстраційний номер [NUMBER], що належав [PERSON], у стані алкогольного спяніння, рухаючись по вул. Червоних Артилеристів м. Лозова Харківської області з боку проспекту Перемоги у напрямі села Домаха м. Лозова Харківської області, чим порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода [PERSON], який був травмований і помер на місці. Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.02.2009р., який відмінений в частині призначеного покарання вироком колегії суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Харківської області від 27.08.2009р.- [PERSON] призначене покарання у вигляді пяти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами терміном на 2 роки за ст.. 286 ч. 2 КК України (а.с.30-37, 62-64). Касаційна скарга засудженого [PERSON] залишена без задоволення, а вирок Апеляційного суду Харківської області від 27.08.2009р. без змін (а.с. 65-66). Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок. У відповідності до ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобовязана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного памятника, ці витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] надала докази та квитанції, які підтверджують її витрати повязані з похованням сина та спорудження надгробного памятника у розмірі 8029 грн. (а.с.22-26). Тому ці витрати підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. Позивач просить стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 30\~000 грн. посилаючись на те, що внаслідок ДТП загинув її син, який щойно розпочав свій життєвий шлях, її надію та опору на старість. Під час участі у судових засіданнях вона неодноразово переживала, зазнавала душевні страждання, викликала лікарів, швидку допомогу, лікувалась. Суд, вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, так як у відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 (зі змінами від 25.05.2001 року) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під спричиненням моральної шкоди слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях, у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні прав власності, нормальних життєвих зв'язків, порушенні стосунків з оточуючими людьми. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають з'ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок ДТП загинула молода людина - син позивачки що без сумніву, спричинило матері велику фізичну і душевну біль, змінилися її життєві плани, оскільки вона розраховувала на матеріальну та моральну підтримку сина в старості. Враховуючи вищенаведене, той факт, що відповідач скоїв злочин, який відноситься до категорії злочинів, вчинених з необережності, тому, суд, вважає за необхідним стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду на користь [PERSON] у розмірі 30\~000грн. Позивач просить стягнути з відповідача на своє утримання 1/2 частину мінімальної заробітної плати довічно, яка згідно ст. 59 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» становила 525 грн., оскільки вона з сином мешкала однією сімєю, він працював за договорами в м. Харкові, надавав їй матеріальну допомогу, ніс витрати по утриманню квартири. У відповідності до ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Шкода відшкодовується батькам, які досягли пенсійного віку, встановленого законом довічно, у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають право на відшкодування шкоди. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.19992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», непрацездатні члени сімї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у звязку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи. З пояснень позивача вбачається, що її син працював в м. Харкові за договорами, однак документів, які б підтверджували даний факт суду не надані. Згідно копії трудової книжки вбачається, що [PERSON] з 2004 року ніде не працював, його доходи невідомі. У звязку з викладеним, у суду немає підстав для стягнення з відповідача на користь [PERSON] на її утримання 1/2 частини мінімальної заробітної плати довічно. На підставі ст.ст. 81, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в Лозівському міськрайонному суді Харківської області у розмірі 120 грн., судовий збір у розмірі 380,30 грн. на користь держави.

Outcome: partial