Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-12 00:00:00

17.11.2009 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідачів , в якому зазначає, що з 1995 р. по 2007р. перебував з [PERSON] у шлюбі, за час якого у них народилося дві дочки. З 29.02.2002 р. він являється власником квартири [ADDRESS], в яку з того часу разом з [PERSON] та двома їхніми дітьми переїхав на постійне проживання. Також, з 2002р. він та двоє їх дітей були зареєстровані в квартирі №15, а [PERSON] проживала без реєстрації. У липні 2004р. він виїхав з місця постійного проживання і по серпень 2007р. перебував на заробітках у Росії, а тому був відсутній та не проживав у власній квартирі. Після того, як він у 2007р.повернувся у м.Перемишляни, йому стало відомо, що [PERSON], яка являлась на той час його дружиною, за час його відсутності, а саме 26.10.2005р., була зареєстрована сектором у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Перемишлянського РВ у належній йому квартирі №15 по вул.О.Ковча-7 у м.Перемишляни. Вважає, що оскільки він являється власником квартир №15, тому реєстрація його колишньої дружини повинна була вчинятися тільки з його згоди, а такої він не давав. Після того як у 2007р. шлюб між ним та [PERSON] було розірвано, відповідачка [PERSON] не впускає його у належну йому квартиру №15, а при його появі у квартирі та намаганні там перебувати, щоразу вчиняє скандали та викликає працівників міліції. Так як з вини [PERSON] він не має можливості проживати у своїй квартирі, просить суд зобов»язати її не чинити перешкод в користування належною йому квартирою Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та дав пояснення, аналогічні мотивам позовної заяви. Пояснив, що на час розгляду справи він разом зі своєю другою дружиною та їх спільною дитиною вселився у квартиру №15 і проживає у двох кімнатах квартири, а третю кімнату даної квартири займає [PERSON] та їх двоє дітей. На даний час [PERSON] не перешкоджає йому користуватися двома кімнатами квартири, але чинить йому перешкоди у користуванні кухнею та ванною кімнатою шляхом влаштування скандалів та заборони користуватися газом, водою та водовідводом. Також він з вини [PERSON] не має можливості користуватися ванною кімнатою, оскільки остання зберігає там свої речі. Відповідач 1 [PERSON] заявлений позов не визнала, подала письмове заперечення. Пояснила, що у 2002р. вона разом зі своїм чоловіком [PERSON] та двома їхніми дітьми вселилась у кв.№15, у якій вони постійно проживають до даного часу. Позивач у 2004р. поїхав на заробітки у Росію, після чого три роки підряд про нього не було ніяких вістей, з сім»єю він не підтримував зв»язку, його місце проживання було невідомо. З цього приводу вона зверталася в органи міліції, але це не дало ніяких результатів. Тому вона, в цілях отримання соціальної допомоги на утримання дітей, звернулась в суд про визнання [PERSON] безвісно відсутнім, і такий за рішенням суду від 18.08.2006р. був визнаний безвісно відсутнім. Вважає, що оскільки вона разом з дітьми проживала у квартирі №15, яка належала на праві власності її чоловікові, тому після того, як місце знаходження останнього у період з 2004 по 2007р.було невідомо, вона на законних підставах була зареєстрована 25.10.2005р.за своїм місцем проживання. 2. Підтвердила, що на час розгляду справи в суді [PERSON] вселився у дві кімнати квартири №15, в яких проживає зі своєю другою дружиною, і їм вона не чинить перешкод в цьому. Так як [PERSON] не платить за газ, воду та водовідведення, тому вона дійсно забороняє йому користуватися газом та водою Представник відповідача 2 начальник сектору у справах міграції та реєстрації фізичних осіб Перемишлянського РВ [PERSON] заявлений позов не визнав та пояснив, що реєстрація [PERSON] у кв.№15, здійснена 25.10.2005р. на законних підставах, оскільки така проживала в даній квартирі, являлась дружиною власника квартири, місце знаходження якого в той час не було відомим, та була матір»ю дітей, які були зареєстрованими за даною адресою та проживали разом з нею. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що позивач являється її сином, який з 2002р. проживав разом з [PERSON] та їхніми двома дітьми у власній квартирі №15. Після того як її син у 2004 році поїхав на заробітки, про його місце перебування їй нічого не було відомо декілька років. Коли син повернувся, то спочатку проживав разом зі своєю дружиною [PERSON] Але через деякий час [PERSON] почала вчиняти скандали, виганяла її сина з квартири та не впускала в квартиру. На даний час син вселився у дві кімнати квартири №15 разом зі своєю другою дружиною і проживає там. Заслухавши пояснення сторін та покази свідка , дослідивши надані докази та з»ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що з 1995 р. по червень 2008р. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. З 22.07.2002 р. [PERSON] являється власником квартири №15 по вул..[PERSON] у м.Перемишляни, в яку у 2002р. він вселися разом зі своєю дружиною [PERSON] та двома неповнолітніми дітьми. 01.10.2002р. [PERSON] та його двоє дітей були зареєстровані за даною адресою. Відповідно повідомлення з Перемишлянського РВ УМВСУ у Львівській області №4478, станом на 28.07.2005р., проведеними розшуковими заходами місцезнаходження [PERSON] не встановлено. Згідно рішення Перемишлянського районного суду від 18.08.2006р. [PERSON] був визнаний безвісно відсутнім з 01.08.2004 року, а рішенням цього ж суду від 03.09.2007р. , попереднє рішення від 18.08.2006р. скасоване. Згідно записів Будинкової книги , у кв.№15 по вул. Ковча-7 у м.Перемишляни, [PERSON] була зареєстрована 26.10.2005 року. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Статтями 150, 156 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Члени сім»ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Статтями 156, 64 ЖК України визначено, що до членів сім»ї власника квартири належать дружина, діти і їх батьки. Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», і зокрема статтею 3 визначено, що реєстрація це внесення відомостей до паспортного документу про місце проживання або перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу реєстрації. А статтею 6 цього Закону визначено, що громадяни України зобов»язані зареєструвати своє місце проживання, і що для реєстрації особа подає: письмову заяву; паспортний документ; квитанцію про сплату мита; талон про зняття з обліку. Заява особи про реєстрацію місця проживання є єдиною підставою для реєстрації місця проживання особи. З цих підстав суд вважає, що реєстрація [PERSON] за її місцем проживання за адресою м.Перемишляни, вул..[PERSON], кВ. 15, здійснена 25.10.2005р. сектором у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб у відповідності до вимог діючого законодавства, а тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині не підлягають до задоволення. 3. Що стосується позовних вимог [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою №15 по вул..Ковча-7 у м.Перемишлянах, то такі підлягають до часткового задоволення. Зокрема, позивач в судовому засіданні підтвердив, що на даний час він вселився у дві кімнати квартири №15 , в яких проживає разом з дружиною та дитиною, і перешкод у доступі до квартири не має. Але відповідач [PERSON] чинить йому перешкоди у користуванні приміщеннями кухні та ванної кімнати, і зокрема забороняє користуватися газом, водою, водовідводом та електрикою. Відповідач [PERSON] частково заперечила даний факт та пояснила, що оскільки [PERSON] не оплачує за газ та воду, тому вважає, що такий не має права їх використовувати у квартирі, у якій вони проживають спільно. Статтями 316-319 ЦК України передбачено, що право власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, і що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. А ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його права. З цих підстав суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial