Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ "Племзавод "Тростянець" та третьої особи Ічнянського відділу Чернігівської регіональної філії "Центру ДЗК" про розірвання договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації. У позові вказує, що 17 вересня 2009 року між ним та ВАТ "Племзавод "Тростянець" с. Тростянець Ічнянського району Чернігівської області було укладено договір оренди земельної ділянки площею 5.44 га, розташованої на території Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, строком на 5 років. За договором ВАТ "Племзавод "Тростянець" до 01 квітня 2010 року повинен був виплатити йому орендну плату в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, але в зазначений строк кошти за оренду земельної ділянки в повному обсязі не сплатив, чим порушив п.4.1 даного договору. Крім того, вказаний договір не містить такої істотної умови як визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, що є порушенням вимог ст.15 Закону України "Про оренду землі" і є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Тому просить розірвати договір оренди земельної ділянки та скасувати його державну реєстрацію. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та за участю його представника. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив розірвати вищевказаний договір оренди земельної ділянки та скасувати його державну реєстрацію, так як мається заборгованість по орендній платі. Представник відповідача ВАТ "Племзавод "Тростянець" в судове засідання не з'явився, надав письмове заперечення проти позову, де вказав, що заборгованість перед позивачем по виплаті орендної плати станом на 01 квітня 2010 року відсутня. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі та вказує, що вирішення даного спору ніяким чином не впливає на їх права та обов'язки. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Як встановлено в судовому засіданні, 17 вересня 2009 року між ВАТ "Племзавод "Тростянець" с. Тростянець Ічнянського району Чернігівської області та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки площею 5.44 га., яка розташована на території Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області та належить [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 077388, виданого 01 вересня 2004 року на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації № 284 від 26 травня 2004 року (а.с.16-18), строком на 5 років, що підтверджується копією договору (а.с.9-12). Даний договір 05 лютого 2010 року було зареєстровано в Ічнянському відділі Чернігівської регіональної філії "Центру Державного земельного кадастру" за № 041083400077. Згідно п. 2.1-2.2 договору оренди позивачем в оренду відповідачеві передається земельна ділянка площею 5.63 га., нормативна грошова оцінка якої становить 72705,25 грн. Власник земельної ділянки відповідно до ст. 409 ЦК України має право вимагати від землекористувача використання її за призначенням, встановленим у договорі, а також має право на одержання плати за користування нею. При цьому розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором, а землекористувач в свою чергу відповідно до ч.2 ст.410 ЦК України зобов'язаний вносити плату за користування земельною ділянкою, а також інші платежі, встановлені законом. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Пунктом 4.1. договору оренди передбачено, що орендна плата нараховується орендарем у 2009 році в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 1 календарний рік користування Обєктом оренди та виплачується у період до 01 квітня 2010 року, а починаючи з 2010 року до 2014 року розмір орендної плати становить 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 1 календарний рік користування обєктом оренди з урахуванням індексу інфляції та виплачується в період до 31 грудня поточного року. Позивач в своїх вимогах посилається на невиплату відповідачем орендної плати в повному обсязі. Відповідач у своєму запереченні посилається на те, що станом на 01 квітня 2010 року сплатив на користь позивачки орендну плату за користування земельною ділянкою в 2009 році у повному обсязі. Але, як встановлено в судовому засіданні, частину орендної плати пшеницею на суму 403,75 грн. та грошовими коштами у розмірі 300 грн. було виплачено позивачу 01 вересня 2009 року, що підтверджується довідкою про сплату орендної плати ВАТ «Племзавод «Тростянець» № 132 від 08 червня 2010 року (а.с.25). Тому суд вважає, що даний розрахунок з позивачем був здійснений за іншим договором оренди земельної ділянки ще до укладення даного договору оренди від 17 вересня 2009 року. У звязку з цим, ВАТ «Племзавод «Тростянець» не виконав свої зобовязання перед позивачем по сплаті цієї суми згідно договору від 17 вересня 2009 року, чим порушив його права та охоронювані законом інтереси. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання. Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно до п. 12.3. Договору оренди дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Позивач просить розірвати договір оренди земельної ділянки також посилаючись на те, що серед умов договору відсутня така умова, як визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини. Згідно положень статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до ст. 15 даного Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. В судовому засіданні встановлено, що в договорі оренди земельної ділянки дійсно не передбачено такої істотної умови, як визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення обєкта оренди чи його частини. Але згідно ст. 11 Закону України "Про оренду землі" ризик випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди несе орендодавець, якщо інше не передбачено договором оренди землі. В звязку з цим, у випадку, коли сторони договору оренди земельної ділянки не вказують сторону, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення обєкта оренди чи його частини, такий ризик несе орендодавець. Тому суд не може взяти до уваги посилання позивача на відсутність в договорі оренди землі умови про визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення обєкта оренди чи його частини, як підставу для розірвання договору оренди земельної ділянки та посилання позивача на незаконність дій Ічнянського відділу Чернігівської регіональної філії «Центр Державного земельного кадастру» при здійсненні його державної реєстрації. Крім того, суд вважає, що наслідком відсутності істотних умов у договорі оренди земельної ділянки є визнання недійсним договору оренди в порядку визначеному ст. 15 Закону України «Про оренду землі», але не його розірвання. А тому відсутність у договорі оренди істотної умови, а саме: визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, не є підставою для розірвання договору. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що наявність заборгованості відповідача перед позивачем по орендній платі встановлена в судовому засіданні та приходить до висновку, що ВАТ «Племзавод «Тростянець» порушив п.4.1 договору оренди земельної ділянки, а тому слід розірвати даний договір та скасувати його державну реєстрацію.

Outcome: approved