Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про розірвання договору та стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що між ВАТ „Мегабанк та відповідачем [PERSON] 20 грудня 2006 року було укладено кредитний договір №296/2006. Відповідно до договору позивач (кредитор) надавав відповідачу [PERSON] (позичальник) кредит на споживчі цілі, а відповідач [PERSON] взяв зобовязання щодо повернення кредиту. Вказаний кредитний договір було забезпечено порукою [PERSON] (поручителя) згідно договору поруки від 20.12.2006 року №383/2006-П. У звязку з цим відповідачі несуть солідарну відповідальність за невиконання позичальником умов кредитного договору. Позичальник свої зобовязання по кредитному договору не виконав. Тому позивач просив суд розірвати кредитний договір від 20 грудня 2006 року №296/2006, стягнути з відповідачів солідарно заборгованість по кредиту в сумі 4739,42 грн., прострочені відсотки за кредитом 662,95 грн., пеню за несвоєчасне повернення кредиту - 1358,63 грн., пеню за несвоєчасну сплату відсотків 334,80 грн., штраф за несвоєчасне повернення кредиту 1184,86 грн., штраф за несвоєчасну сплату відсотків 66,30 грн. Всього просив стягнути з відповідачів на користь позивача солідарно 8346,96 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пославшись на викладені у ньому обставини, просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавали. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для можливого відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 грудня 2006 року між ВАТ «Мегабанк» (кредитодавцем) та [PERSON] (позичальником) укладено договір №296/2006. За умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 5500 грн. терміном на 12 місяців з 20 грудня 2006 року до 19 грудня 2007 з процентною ставкою за користування кредитом 38% річних. Відповідач зобовязувався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом, сплату здійснювати згідно з графіком (а.с.8-10). Вказаний кредитний договір було забезпечено згідно договору поруки №383/2006-П, укладеного 20 грудня 2006 року між ВАТ «Мегабанк» та [PERSON] Відповідач [PERSON] як поручитель взяв на себе зобовязання перед кредитором відповідати за зобовязанням [PERSON], яке виникло з умов кредитного договору №№296/2006 від 20 грудня 2006 року (а.с.7). Крім того, за порушення умов кредитного договору його сторонами передбачено застосування штрафних санкцій. Зокрема, пунктом 7.1 договору передбачено сплату пені за порушення строків повернення кредиту та відсотків за кредит у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу від несвоєчасно сплаченої суми. Відповідно до п.7.2. договору в разі невиконання прийнятих на себе обовязків позичальник, крім інших платежів, сплачує штраф у визначеному розмірі в залежності від порушення умов договору. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем зобовязання перед відповідачем [PERSON] по кредитному договору №296/2006 виконано, але відповідачі взяті на себе зобовязання не виконали. Станом на день розгляду справи судом заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за складає: заборгованість по кредиту в сумі 4739,42 грн., прострочені відсотки за кредитом 662,95 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 1358,63 грн., пеня за несвоєчасну сплату відсотків 334,80 грн., штраф за несвоєчасне повернення кредиту 1184,86 грн., штраф за несвоєчасну сплату відсотків 66,30 грн. Всього заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем складає 8346,96 грн. Відповідно до п.8.1., 8.2. кредитного договору він набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання позичальником своїх зобовязань за ним. Як передбачено ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Оскільки судом встановлено факт порушення відповідачем [PERSON] свого зобовязання, позовна вимога про розірвання договору є такою, що підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку та відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель на підставі ч.1 ст.554 ЦК України відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, та вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача 8346,96 грн. заборгованості по кредитному договору в солідарному порядку. Також з відповідачів підлягає до стягнення 83,47 грн. державного мита та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, сплачені позивачем при подачі позовної заяви. Всього з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути суму коштів в розмірі 8680,43 грн.

Outcome: approved