Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій вказує, що 30 липня 2007 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача та її матері [PERSON], внаслідок якої остання зазнала важких травм і після тривалого стаціонарного та амбулаторного лікування [INFO] року померла. Позивачка, також зазначає, що вина [PERSON] у скоєнні вказаної дорожньо- транспортної пригоди встановлена постановою Коломацького районного суду Харківської області від 13 січня 2009 року, відповідно до якої порушена у відношенні [PERSON] кримінальна справа за ч.І ст. 286 КК України закрита на підставі Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року. Позивачка, також в своїй позовній заяві стверджує, що з вини відповідача, вона зазнала значної матеріальної та моральної шкоди, а тому просить суд стягнути із [PERSON] на її користь витрати на лікування, поховання та поминки матері, витрати на проїзд до лікарні, а також витрати на особисте лікування на загальну суму 5795, 45 грн., компенсацію за завдану її матері моральну шкоду в розмірі 14036.00 грн., а також моральну шкоду, завдану особисто їй в розмірі 118 398,50 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов та наполягли на задоволенні позовних вимог. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, шо факти та обставини завдання позивачці матеріальної та моральної шкоди не доведені а її вимоги не обґрунтовані. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Так, постановою Коломацького районного суду Харківської області від 13 січня 2009 року, винесеною за результатами розгляду кримінальної справи № 1-09/2009 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.І ст. 286 КК України, доведена вина останнього в порушенні 30 липня 2007 року на автотрасі «Київ-Харків-Довжанський» правил безпеки дорожнього руху, що потягло за собою завдання середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій [PERSON] і [PERSON], на підставі п. «в» ст.1, ст.. 6 Закону України «Про амністію» від 26 грудня 2008 року, звільнено від кримінальної відповідальності (а.с.6-8). У відповідності з вимогами ч.ч. З, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Шляхівською сільською радою Коломацького району Харківської області, [INFO] року, у віці 77 років померла [PERSON].(а.с. 9). Згідно довідки, виданої Шляхівською сільською радою Коломацького району Харківської області від 24 вересня 2010 року (а.с. 10), [PERSON], дійсно здійснила поховання своєї матері - [PERSON], яка померла [INFO] року. Відповідно до висновку експерта № 6518-ая/09 від 14 січня 2010 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30 липня 2007 року за участю відповідача та матері позивачки - [PERSON], останній завдані тілесні ушкодження, які віднесені до середнього ступеню тяжкості, за критерієм тривалості розладу здоров'я, (а.с. 289-290). Згідно ч. 1 ст. 1167 моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Також, у відповідності до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживати з нею однією сім'єю. Зі змісту вказаної норми можна зробити висновок, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується лише особі, якій така шкода завдана і не підлягає відшкодуванню чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим) та іншим особам, які проживали з такою особою однією сім'єю. З огляду на це, а також беручи до уваги недоведеність вини відповідача в заподіянні смерті [PERSON], вимога позивачки стосовно стягнення з відповідача на її користь компенсації за завдану її матері моральну шкоду в розмірі 14036,00 грн. задоволеною бути не може. Не підлягають задоволенню і вимоги позивачки стосовно стягнення з відповідача на її користь витрат на лікувдння, поховання та поминки матері, витрат на проїзд до лікарні, а також витрат на особисте лікування на загальну суму 5795, 45 грн. Так, вимоги про стягнення витрат на лікування матері та лікування самої позивачки не підтверджені в судовому засіданні належними та допустимими доказами, а саме: відсутні докази про необхідність придбання позивачкою саме тих ліків та втій кількості, в якій вони придбані, згідно наданих нею копій товарних та фіскальних чеків (а.с. 16-24, 161-162) та доказів про використання позивачкою та її покійною матір'ю вказаних медпрепаратів. Вимога позивачки про стягнення з відповідача витрат на поховання та поминки матері не підлягає задоволенню в зв'язку з недоведеністю вини позивача в заподіянні смерті [PERSON] та завданні матеріальної шкоди, пов'язаної з похованням і поминками, а згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стосовно позовної вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь м: ральної шкоди, завданої їй особисто, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення цієї вимоги. Так, суд вважає, що моральна шкода, яка виявилася у втратах немайнового характеру внаслідок моральних та душевних страждань позивачки з приводу тяжкого, безпорадного фізичного стану її матері в період часу з ЗО липня 2007 року по [INFO] року, тобто по день смерті матері, а також внаслідок порушення життєвого укладу та стосунків позивачки в зазначений вище період, дійсно мала місце. При цьому протиправність діяння позивача та наявність його вини доведені та є причинний зв'язок між завданою позивачці шкодою та протиправними діяннями її заподіювана. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з особливого характеру, обсягу та тривалості страждань позивачки, яких вона зазнала, при цьому враховує тривалість відновлення її втрат немайнового характеру та тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках в період часу з 30 липня 2007 року по [INFO] року, та вважає, що моральну шкоду, завдану позивачці неправомірними діями відповідача можливо визначити в розмірі 15 000 гривень.

Outcome: partial