overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на самочинно збудовані будівлі, а саме: літ.«Д» - сарай, розміром 2,38 х 2,34 м.; літ.«Є» - сарай, розміром 4,81 х 2,60 м.; літ.«Ж» - літня кухня, розміром 4,93 х 3,39 м.; літ.«З» - сарай, розміром 1,97 х 3,60 м.; літ.«І» - сарай, розміром 5,40 х 2,84 м.; літ.«К» - вбиральня, розміром 1,35 х 1,63 м.; літ.«Л» - душ, розміром 1,63 х 1,63 м., яке розташоване на теріторії житлового будинку №4 по провул. Шаповалова, м. Білгород-Дністровський. В попередньому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В попередньому судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню по наступним підставам. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 листопада 2005 року позивачка являється власником житлового будинку №4 по провул. Шаповалова, м. Білгород-Дністровський. Для поліпшення житлових умов позивачка самочинно побудувала літ.«Д» - сарай, розміром 2,38 х 2,34 м.; літ.«Є» - сарай, розміром 4,81 х 2,60 м.; літ.«Ж» - літня кухня, розміром 4,93 х 3,39 м.; літ.«З» - сарай, розміром 1,97 х 3,60 м.; літ.«І» - сарай, розміром 5,40 х 2,84 м.; літ.«К» -вбиральня, розміром 1,35 х 1,63 м.; літ.«Л» - душ, розміром 1,63 х 1,63 м., яке розташоване на теріторії житлового будинку №4 по провул. Шаповалова, м. Білгород-Дністровський за що, була притягнута до адміністративної відповідальності. Висновком №88 від 19.11.2009 року вказані будівлі узгоджені з управлінням містобудування та архітектури виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради, не порушують прав інших осіб, є узгодження сусіда на розміщення будівель по межі земельних ділянок. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані, доказані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.11.2001 року, від якого мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Неповнолітні діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач на утримання дітей матеріальної допомоги не надає. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчить судова розписка. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши позивачку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2001 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Неповнолітні діти проживають разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, чим порушує вимогу ст. 180 СК України, згідно якій батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

05.03.2010 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, пояснюючи це тим, що 07.08.1999 року був зареєстрований шлюб між позивачко та відповідачем по справі. 21.01.2004 року шлюб між ними було розірвано відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського РУЮ. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-БК №355344 від 20.01.2000 року. [PERSON] в даний час проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Боярської міської ради №651 від 23.02.2010 року. Заробітку позивачки не вистачає на утримання дитини. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Стан здоров'я відповідача задовільний. Інших утриманців, на яких би відповідач сплачував аліменти, немає. Просить стягнути з відповідача на утримання малолітньої доньки [PERSON]. [INFO], аліменти в розмірі % частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення її повноліття, починаючи з 05.03.2010 року. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, тому суд, вислухавши думку сторони, присутньої в судовому засіданні, ухвалив про заочне слухання справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як встановлено судом, що 07.08.1999 року був зареєстрований шлюб між позивачко та відповідачем по справі. 21.01.2004 року шлюб між ними було розірвано відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського РУЮ. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], 01.01.2000 рок\\ народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-БК №355344 від 20.01.2000 року. [PERSON] в даний час проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Боярської міської ради №>651 від 23.02.2010 року. Заробітку позивачки не вистачає на утримання дитини. Відповідач допомоги на утримання дитшн не надає. Стан здоров'я відповідача задовільний. Інших утриманців, на яких би відповідач сплачував аліменти, немає. Ці обставини підтверджуються всіма доказами, зібраними в справі, в їх сукупності, та не і оспорені сторонами в судовому засіданні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, при цьому позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття сина. При цьому позивачка посилалася на той факт, що відповідач не здійснює матеріального утримання дитини, чим ставить її у важке матеріальне становище, що і вимусило її звернутися до суду. Позивачка в судовому засіданні підтримала позов. Відповідач проти позову не заперечував, пояснив, що не виділяв коштів на утримання доньки, у звязку відсутністю фінансової можливості. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Як встановлено судом сторони перебувають у шлюбі з 21 листопада 2003 року, від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не здійснює, у звязку із чим необхідно стягнути аліменти в судовому порядку. Також, з відповідача необхідно стягнути державне мито на користь держави на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

СТОВ Гарантія звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення 4652,40 грн. понесених витрат на виплату страхового відшкодування, мотивуючи позов тим, що 18 листопада 2009 р.в м.Києві сталась ДТП за участю двох автомобілів:Дево-Ланоспід керуванням відповідача та ВАЗ-21723 під керуванням [PERSON] з вини [PERSON], який порушив правила дорожнього руху.В результаті ДТП автомобілів [PERSON] отримав механічні пошкодження.Цей автомобіль був застрахований і [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в сумі 4652 грн.40коп., а тому просять стягнути цю суму на користь страхової комппнії з винної особи. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і дав пояснення, які відповдають викладеному в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що ДТП сталась з його вини, але його автомобіль також був застрахований в страховій компанії Галактика.Вважає, що розрахунки по відшкодуванню збитків повинні проводитись між страховими компаніями. В судовому засіданні встановлено наступне. 18 листопада 2009р. в м.Києві сталась ДТП за участю водія [PERSON], який керував автомобілем ВАЗ021723 та [PERSON], який керував автомобілем Дево-Ланос, з вини останнього,що підтверджується довідкою ДАІ від 19.11.2010 р. та постановою Дніпровського районного суду м.Києва про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУАП. Автомобіль ВАЗ-21723, яким керував [PERSON] був застрахований в страховій компанії Гарантія, що підтверджується договором добровільного комплексного страхування від 15.10.2009 р. Згідно розпорядження дирекції страхової компанії від 18.01.2010 р. [PERSON] виплачено страхове відшкодування в сумі 4652,40грн. Згідно ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах страхових виплат переходить право вимоги,яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 4652,40 грн. понесених витрат на виплату страхового відшкодування та судової витрати по справі. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб із своїм чоловіком [PERSON], який зареєстрований у Труханівській сільській раді Сколівського району Львівської області, актовий запис № 33. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що їхня сімя фактично розпалася і існує тільки формально. Відповідач постійно принижує її, створює неможливі умови для спільного проживання. Спору з приводу майна між ними немає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов підтримав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, давши оцінку зібраним доказам по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони вступили в шлюб 26.11.1983 року, який був зареєстрований у Труханівській сільській раді Сколівського району Львівської області, актовий запис № 33. Від спільного проживання у них народилось двоє дітей, які вже повнолітні і проживають окремо. Сторони давно припинили шлюбні відносини, втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми. Поновлювати сімейні стосунки та миритися сторони не бажають. Аналізуючи наведені докази, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим та недоцільним, суперечило б інтересам інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила, що відповідачу для проживання було надано кімнату № 180 в гуртожитку № І у м. Рівному по вул. Відінській, 37, який перебуває на балансі ВАТ «Рівнеазот» та відноситься до статутного фонду. Вказала, що з 10.11.2008 року відповідач свої зобовязання не виконує та не сплачує плату за користування житловою площею та житлово-комунальні послуги. Просила суд стягнути із [PERSON] 0.1. на користь ВАТ «Рівнеазот» заборгованість у розмірі 4048.70 грн., а також 255.80 грн. інфляційних нарахувань та 77,38 грн. (3% річних від простроченої суми). Відповідач на розгляд справи до суду повторно не з'явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Із пояснень представника позивача, довідки по особовому рахунку № г1/80. вбачається, що [PERSON] користується кімнатою 180 у гуртожитку по вул. Віденській, 37 у м. Рівному. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обовязок відповідача, як споживача, оплачу вати житлово-комунальні послуги відповідно до договору або закону. Статтею 68 ЖК України передбачено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 39 Постанови № 208 від 03.06.1986 року «Про затвердження Примірного положення про гуртожитки», плата за користування жилою площею в гуртожитку і за комунальні послуги вноситься не пізніше десятого числа наступного за оплачуваним місяця. Однак, судом встановлено, що відповідач свої зобовязання належним чином не виконував, внаслідок чого його борг перед позивачем за користування житловою площею та житлово-комунальні послуги станом на 18.02.2010 року становив 4048,70 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Як вбачається із матеріалів справи, з листопада 2008 року [PERSON] 0.І. не проводив оплату отриманих послуг в повній мірі, а отже з нього підлягають стягненню: заборгованість у розмірі 4048.70 грн., інфляційні нарахування - 255,80 грн., З % річних - 77.38 грн., а разом - 4381,88 грн. Частина 1 статті 88 ЦПК України визначає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила, що відповідачу для проживання було надано кімнату № 196 в гуртожитку №1 у м. Рівному по вул. Відінській, 37, який перебуває на балансі ВАТ «Рівнеазот» та відноситься до статутного фонду. Вказала, що з 10.02.2008 року відповідач свої зобовязання не виконує та не сплачує плату за користування житловою площею та житлово-комунальні послуги. Просила суд стягнути із [PERSON] на користь ВАТ «Рівнеазот» заборгованість у розмірі 4861,39 грн., а також 566,18 грн. інфляційних нарахувань та 139,27 грн. (3% річних від простроченої суми). Відповідач на розгляд справи до суду не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Із пояснень представника позивача , довідки по особовому рахунку № г1/196 , вбачається, що [PERSON] є користується кімнатою 196 у гуртожитку по вул. Відінській, 37 у м. Рівному. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обовязок відповідача, як споживача, оплачувати житлово-комунальні послуги відповідно до договору або закону. Статтею 68 ЖК України передбачено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги Згідно ст. 39 Постанови № 208 від 03.06.1986 року «Про затвердження Примірного положення про гуртожитки», плата за користування жилою площею в гуртожитку і за комунальні послуги вноситься не пізніше десятого числа наступного за оплачуваним місяця. Однак, судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання належним чином не виконувала, внаслідок чого її борг перед позивачем за користування житловою площею та житлово-комунальні послуги станом на 01.03.2010 року становив 4861,39 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Як вбачається із матеріалів справи, з лютого 2008 року [PERSON] не проводила оплату отриманих послуг в повній мірі, а отже з неї підлягають стягненню: заборгованість у розмірі 4861,39 грн., інфляційні нарахування - 566.18 грн.. З % річних - 139,27 грн., а разом - 5566,84 грн. Частина 1 статті 88 ЦПК України визначає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання її такою, яка втратила право користування жилим приміщенням будинком № 24 по вул. Біляєва в м. Первомайськ, Миколаївської області, пояснивши, що 15.04.2008 року від відповідачки за договором дарування, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], отримав житловий будинок з господарськими спорудами за адресою вул. Біляєва, 24 в м. Первомайськ, Миколаївської області. 19.04.2008 року вони розлучилися та відповідачка відразу переїхала до іншого будинку. Оскільки попередній власник відповідачка, втратила право власності на приватний будинок, а новим власником є позивач, таким чином на підставі вищевикладеного відповідач втратила право користування жилим приміщенням за вказаною адресою. Добровільно припинити користування жилим приміщенням за вказаною адресою та знятись з реєстрації в СГІРФО Первомайського МВ УМВС України в Миколаївській області відмовилась, тому він змушений звернутися до суду. В попередньому судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка на попереднє судове засідання не зявилася, проте подала заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно п. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленого ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві особистої власності належить будинок № 24 по вул. Біляєва в м. Первомайськ, Миколаївської області (договір дарування № 2979 від 15.03.2008р), в якому він проживав зі своєю дружиною (відповідачкою). Після розірвання шлюбу, 19.04.2008 року відповідачка відразу переїхала до іншого будинку. З того часу відповідачка не проживає в цьому будинку, що підтверджує довідка квартального комітету від 08.06.2010 року, залишаючись прописаною в будинку, який належить позивачу. Ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачає, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовною заявою до суду про продовження строку на прийняття спадщини, посилаючись на те, що 11 липня 2008 року померла її тітка [PERSON], яка проживала в [INFO], 13 липня 2000 року її тітка склала заповіт, яким заповіла йому земельну ділянку, що належала їй на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю серії ЛВ №046877, виданий на підставі рішення Самбірської райдержадміністрації від 04.03.1999 року №150, що знаходиться в с. Воютичі Самбірського району Львівської області, площею 1,02 га. Згодом [PERSON] приватизувала дану земельну ділянку про що було видано Державний акт на право приватної власності на землю від 06 червня 2001 року. В травні 2010 року він звернувся до Самбірської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, державний нотаріус відмовив йому у прийнятті заяви про прийняття спадщини на тій підставі, що він пропустив шестимісячний термін від дня смерті спадкодавця на подання заяви. Строк на прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки він в період строку, встановленого для прийняття спадщини перебував за кордоном. Просить постановити рішення, яким визнати за ним додатковий строк на прийняття спадщини, оскільки строк пропущений ним з поважних причин. В судовому засіданні позивач вимоги заяви підтримав, та пояснив, що строк на прийняття спадщини пропустив з поважних причин. Просить позов задоволити. Відповідач представник Воютицької сільської ради в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Заслухавши пояснення позивача, представника Воютицької сільської ради, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю від 06.06.2001 року, вбачається, що [PERSON] яка проживає в [INFO] на підставі рішення Самбірської райдержадміністрації від 30.05.2001 року № 380 передано у приватну власність земельна ділянка площею 1,02 га, що розташована в с. Воютичі. Із заповіту складеного 13 липня 2000 року [PERSON], вбачається, що земельну ділянку, що належала їй на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю серії ЛВ №046877, виданий на підставі рішення Самбірської райдержадміністрації від 04.03.1999 року №150, що знаходиться в с. Воютичі Самбірського району Львівської області, площею 1,02 га. вона заповіла [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON], померла 11 липня 2008 року, у віці 84 роки. Із пояснень позивача вбачається, що строк на прийняття спадщини пропустив з поважних причин. Суд визнає, поважними причини пропуску строку на прийняття спадщини позивачем та вважає за можливе визначити додатковий строк у 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved