Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-23 00:00:00

В грудні 2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до фізичної-особи підприємця [PERSON] про виконання зобовязання належним чином на підставі договору купівлі-продажу та стягнення моральної шкоди, мотивуючи тим, що відповідач зобовязався надати за місцем її мешкання віконні блоки та двері і встановити їх належним чином, а саме у квартирі [ADDRESS]. Оскільки свої зобовязання відповідач виконав не належним чином, добровільно відмовляється усунути недоліки в роботі, то позивачка змушена була звернутися до суду. У судовому засіданні позивачка та її представник просили задовольнити заявлені вимоги та зобовязати відповідача замінити на балконі квартири віконний блок та двері на такі, що відповідають за розмірами віконним та балконним отворам квартири позивачки, а також стягнути 5000 грн. моральної шкоди та понесені судові витрати за інформаційно-технічне забезпечення і проведення експертизи. Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Не заперечував, що між позивачкою та відповідачем був укладений договір на придбання та встановлення у квартирі позивачки балконних віконних блоків та дверей. Після встановлення конструкцій сторони підписали акт здачі-прийому виконаних робіт, тому претензії, які заявила позивачка пізніше, не мають законної сили. Заслухав сторони, дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 02.09.2008 року сторони уклали договір купівлі-продажу світло прозорих конструкцій метало пластикових вікон. В той же день були здійснені необхідні замірювання дверей і вікон та складений бланк замовлення. Вартість договору склала 5524 грн., які позивачка сплатила згідно квитанцій від 02.09.2008 року та 12.09.2008 року. Відповідно до умов договору п. 4.5 відповідач повинен був зняти розміри віконних та балконних отворів, а потім доставити і встановити віконні блоки та балконні двері у строк 15 діб. Після монтажу і встановлення конструкцій 15.09.2008 р. позивачка два дні, за порадою представників відповідача, не виходила на балкон квартири, а коли вже вийшла, то побачила, що розміри віконного блоку та дверей не відповідають розмірам прорізів в стінах де раніше знаходилися старі конструкції, а недостатній розмір заповнений монтажною піною. Крім того, розмір встановлених балконних дверей фактично не давав можливості вийти на балкон, отвір двері зроблено 500 мм, замість 600 мм. При письмовому зверненні до відповідача 23.09.2008 року, з заявою усунути недоліки встановлених металевих конструкцій та замінити їх на інші, позивачка отримала відмову, що і змусило її звернутися до суду з даним позовом. Згідно Висновку № 120-1600 Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області від 16.10.2010 р. при встановлені металопластикових дверних балконних блоків у квартирі позивачки встановлені порушення ДСТУ Б В.2.6-15-99 п. 3.3, 3.3.1, а також вимог ДСТУ Б В.2.6-23-2001 (ГОСТ 23166-99) «Блоки віконні. Загальні технічні умови» п. 9.1, 9.2, 9.4., а саме: встановленні балконні двері не відповідають розмірам, вказаним в ДСТУ; зазор між віконними блоками і підвіконною дошкою не допускається. Крім того, встановленні підвіконні дошки мають розмір завширшки 0,230 м та довжиною 1,460 м, що не відповідає розмірам, вказаним в бланку замовлення, а з урахуванням викладеного, перераховані дефекти є суттєвими. Згідно положень Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. Відповідно до ст. 4 Закону держава забезпечує громадянам захист їх інтересів як споживачів; надає можливість вільного вибору товарів (робіт, послуг); гарантує придбання або одержання іншими законними способами товарів (робіт, послуг) в обсягах, що забезпечують рівень споживання, достатній для підтримання здоровя та життєдіяльності. У ст. 7 Закону передбачено, що виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Згідно розяснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» (зі змінами від 25.05.1998 р.) вирішуючи справи про захист прав споживачів у звязку з придбанням товарів неналежної якості, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 12, 14 Закону 2) товаром неналежної якості слід вважати такий, що не відповідає вимогам нормативних документів, умовам договору або вимогам, які до нього предявляються, наданій щодо нього виготівником чи продавцем інформації і інше; 4) зазначені у п. 1 ст. 14 Закону вимоги споживача про застосування заходів захисту не можуть бути задоволені, коли продавець, виготівник (підприємство, яке виконує їх функції) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування ним або його зберігання. Що в даному випадку в суді доведено не було. Крім того, п. 11 Постанови розяснює, що за змістом п. 6 ст. 15 Закону, під відповідальністю виконавця за недоліки виконаних робіт або наданих послуг слід розуміти його обовязок усунути (виправити) ті з них, які виникли не з вини самого споживача. Відповідно до ч. 1 ст. 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або іншого строків, встановлених обовязковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні. Частиною 3 ст. 709 ЦК України передбачено, що вимога покупця про безоплатне усунення недоліків товару підлягає задоволенню продавцем або виготовлювачем протягом 14 днів або, за домовленістю сторін, в інший строк. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає що заявлені вимоги про зобовязання відповідача замінити встановленні металеві конструкції на такі, що відповідають отворам квартири, то вони підлягають задоволенню. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди. Пленум Верховного Суду України в Постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. зазначив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням вищевикладеного, тривалості душевних страждань позивачки, неодноразових звернень до відповідача, певними змінами в організації життя, неможливості належним чином користуватися балконом, суд вважає достатнім стягнути з відповідача на користь позивачки 1000 грн. моральної шкоди. Також підлягають задоволенню і вимоги позивачки про стягнення з відповідача 830 грн. понесених судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial