Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-19 00:00:00

25.05.2010 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області про стягнення недоплаченої суми виплат дітям війни. В позові позивач посилалася на те, що як дитина війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на надбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, однак Законом України «Про бюджет на 2007 рік» дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» призупинена, рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 року положення Закону України «Про бюджет на 2007 рік», якими призупинена дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані неконституційними, внаслідок бездіяльності відповідача їй недоплачено за 2007 роки -1010 грн. за 2008 рік -1152,80 грн., за 2009 рік -1538,20 грн., за 2010 рік-834 грн., а всього 4535 грн., прохає визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати їй 30 % підвищення до до пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007року та з 22.05.2008 року по теперішній час, стягнути з відповідача на його користь недоплачену суму виплат дитині війни 4535 грн. за строк з 9.07.2007 року по 31.12.2007року та з 22.05.2008 року по теперішній час. У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що відсутні підстави для призначення підвищення пенсії позивачу за період з 09.07.2007 року по 01.01.2008 року, так як фінансування виплат за Законом № 2195 здійснюється з Державного бюджету України, протягом 2007 року підвищення пенсії виплачувалось в порядку, встановленому ст.111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 року положення Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», якими призупинена дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані неконституційними, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 року визнано неконституційними ст. 67 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України», Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», внаслідок чого порядок обчислення підвищень пенсій стався неврегульованим, з 09.07.2007 року не визначено механізм розрахунку підвищення пенсій, наполягають на застосуванні перебігу строку позовної давності, прохає відмовити в задоволенні позову. Сторони, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи у свою відсутність. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: Позивач народився 04.04.1942 року (а.с.6). З 01.01.2006 року [PERSON] має статус дитини війни, що підтверджується копією її посвідчення (а.с.7). З 01.01.2008 року позивачу виплачується надбавка до пенсії в розмірі 10 % мінімальної пенсії за віком. Позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком. З набранням чинності 01.01.2006 року Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дія ст.6 цього Закону була призупинена на 2006 рік Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік». Законом України від 19.01.2006 року № 3367-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» пункт 17 статті 77 виключено та статтею 110 (викладеного цим законом у новій редакції) встановлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом 7 статті 5 Закону України«Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються з 01.01.2006 року, а статтею 6- у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням із Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. [PERSON] був опублікований 22.03.2006 року і набрав чинності 02.04.2006 року. Тобто з 02.04.2006 року ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» знову почала діяти. Але підвищення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як визначив законодавець, могло здійснюватися за певних умов, зокрема: поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням із Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Кабінетом Міністрів України протягом 2006 року рішення на виконання вимог статті 110 «Про Державний бюджет на 2006 рік» не приймалось. Протягом 2007 року підвищення пенсій дітям війни виплачувалось в порядку, встановленому ст.111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яка передбачала виплату такого підвищення особам, що є інвалідами війни у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Водночас п.12 ст.71 вказаного Закону дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була призупинена. Рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 року положення п. 12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнано неконституційними. Таким чином з 01.01.2007 по 09.07.2006 року до спірних правовідносин застосуванню підлягали приписи ст.111 Закону України від19.12.2006 року №489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік», як такі, що прийняті пізніше в часі в зв`язку з чим мали пріорітет порівняно з нормою- ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення знову почали діяти положення ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тобто з часу прийняття такого рішення відновлено право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсіїї за віком. В період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року слід керуватися ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» при визначенні розміру виплат позивачу. А тому позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність позивача щодо нарахування та виплати їй підвищення допенсії в прозмірі 30 % мінімальної пенсії як дитині війни відповідно до ст.ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підлягають задаволенню, так як грунтуютьсяна законі, підтверджені встановленими обставинами та перевірені наданими доказами. В період з 01.01.2008 року по 01.06.2008 року позивачу виплачувалось підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». А тому позовні вимоги в період з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року не підлягають задоволенню, як такі, що не грунтуються на законі. Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення п. 12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнано неконституційними положення ст.67розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та п.3 розділу ІІІ «Прикінцевих положень» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», таким чином відновлено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездітність на 2008 рік затверджений в наступному розмірі: з 1.січня -470 грн., з 1.квітня - 481грн., з 1 липня -482 грн. Таким чином, відповідач повинен був провести підвищення пенсії у збільшеному розмірі відповідно до вимог ст.6 Закону, починаючи з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 році в наступних розмірах: травень, червень ( 481х 30 % 48,10)х 2= 192,40 грн., липень, серпень, вересень 2008 року, ( 482х 30 % 48,20)х 3= 298,80 грн., жовтень, листопад, грудень ( 498х 30 % 49,80)х 3= 298,80 грн. Всього за 2008 рік- 790 грн. Відповідно до вимог ст.54 Закону України »Про Державний бюджет на 2009 рік» 3835-VI від 26.12.2008 року встановлено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до сновних соціальних і демографічних груп населення в розмірах, що діяли в грудні 2008 року, тобто цей розмір складає 498 грн. Таким чином, відповідач повинен був провести підвищення пенсії у збільшеному розмірі відповідно до вимог ст.6 Закону, починаючи з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року в наступних розмірах: ( 498х 30% ) 49,80)х12 = 1195,20. Всього недоплачено за 2009 рік-1195,20 грн. Так як [PERSON] України» Про Державний бюджет України на 2010 рік»немыстить обмежень застосування ст6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», то позивачу повинно бути доплачено за період з 01.01.2010 року по 01.07.2010 року відповідно ( 498х 30% ) 49,80)х6 = 579,60 грн. Таким чином в період з 22.05.2008 року по до 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, а також з 01.01.2010 року по 01.07.2010 року позивач має право на підвищення пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Таким чином, бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області щодо нездійснення перерахунку та виплати доплати до пенсії позивачу відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.07.2007року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року та з 01.01.2010 року по 20.07.2010 року повинна бути визнана протиправною і відповідач повинен бути зобов`язаний здійснити перерахунок та виплатити доплату до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з з 09.07.2007року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, .з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року та з 01.01.2010 року по 20.07.2010 року з урахуванням різниці, що виплачена за цей період. Суд, задовольняючи позов частково, виходить з того, що відповідно до ст.4 ЦПК україни, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно з ч.2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні одніє сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Ураховуючи наведене та відповідні спеціальні законодавчі акти, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, суд може визнати дії відповідачів законними чи незаконними та в разі незаконності їх дій-зобов`язати провести нарахування/ перерахування/ та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних дій. Суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо відсутності бюджетних коштів на виплату даних підвищень до пенсії, відсутність рішень державних органів влади та механізму перерахунку даних підвищень до пенсії, так як порушене право підлягає захисту і гарантується рішенням суду захист інтересів позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Outcome: partial