Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що вона є дитиною війни і відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Однак всупереч вимогам цього закону така допомога з квітня 2009 р. по квітень включно 2010 р. їй не виплачувалося незважаючи на те, що рішенням Конституційного суду України №6рп/2007 від 09.07.2007р. у справі №>1-29/2007. визнано неконституційними положення п.12 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 р., якими зупинялась дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і визнано такими, що не відповідають Конституції України (с неконституційними) пункт 3 положення статті 71 Закону Укр-г-'м "Прд державний бюджет України на 2007 рік" №489 V від 19.12.2006 року. У зв'язку з цим просила зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити на її користь як дитині війни щомісячну соціальну допомогу за період з квітня 2009 р. по квітень 2010 року в сумі 1678.10 гри., а також сплачені ним судові витрати. Позивачка свої позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач направив своє письмове заперечення на позов, позов не визнав та просив справу розглянути за відсутності його представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивачка у справі відноситься до категорії діти війни і як пенсіонер перебуває на обліку в У ГІФУ. Як вбачається з довідки Управління №549/03-39, позивачці, як дитині війні, за квітень-грудень 2009 р. включно та за січень-квітень 2010 року включно підвищення до пенсії виплачено у розмірі по 49 гри. 80 коп. щомісячно, тобто у розмірах, визначених постановою КМУ від 28.05.2008 року №:530. Разом з тим, в силу до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне ірошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Наявність у позивачки права на призначення їй підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком є визначальною для вирішення спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ст. 46 Конституції України). В період заявлених позовних вимог ця правова норма була чинною, а тому підлягала застосуванню. ;; Всупереч цьому ГІФУ нараховувало та виплачувало позивачці підвищення до пенсії у розмірах, встановленими постановою КМУ від 28.05.2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», а тому, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, не могли бути застосованими розміри такого підвищення, передбаченими зазначеною постановою, як такі, що суперечать ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» У період, за який позивачка просить нарахувати та виплатити підвищення, розмір мінімальної пенсії за віком був встановлений на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до абз.1 ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»- 9 липня 2003 року № 1058-1V, а тому цей розмір і слід застосовувати як розрахункову величину. Статтею 54 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, складав: з 1 січня - 470 гривень, з І квітня -481 грн., з 1 липня 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн., з 1 листопада - 573 гривні. Відповідно до ч,5 ст. 1 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20 жовтня 2009 року №1646-VI, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2010 року був визначений у розмірі 695 гривень. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене, не можуть бути прийняте до уваги положення ч.З ст. 28 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачкою конституційної гарантії, встановленої 46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Не є підставою для відмови у позові і відсутність коштів для забезпечення виплат доплати до пенсії; обовязок здійснення яких покладено на ГІФУ законодавством. Вищенаведене є підставою для висновку про те, що з 01.04.2009 р. до 30.04.2010 р. підвищення до пенсії дитині війни позивачці повинно було нараховуватись та виплачуватись ГІФУ в розмірі, визначеному сі-. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Таке підвищення позивачці вже було стягнуто у відповідності до зазначеної статті Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р. та з 22 травня 2008 р. по 27 березня 2009 р. згідно постанови Туринського районного суду Сумської області від 27 березня 2009 року. Що стосується позовних вимог про нарахування та виплати недоплачених коштів, то вони не підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до ст. 4 11.1 Ж України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ч.2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи те, що одна із сторін є суб'єктом владних повноважень, а позивачкою ставиться вимоги майнового характеру, то виходячи з наведеного і ст.ст. 6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей, війни», ч.І ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин і носять публічно-правовий характер, суд може визнати дії відповідача законними чи незаконними та в разі незаконності їхніх дій - зобовязати провести перерахування та виплату належних сум відповідно до закону, а тому вимоги позивачки відносно нарахування конкретної суми та її стягнення з відповідача не може бути задоволено. Таким чином, суд вважає за необхідне зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Ьурайському районі Сумської області здійснити перерахунок пенсії [PERSON] з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.і ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і провести відповідні виплати за період з 1 квітня 2009 року по 30 квітня 2010 року, з урахуванням виплачених коштів за ці місяці. Відповідно до задоволених позовних вимог, підлягають стягненню на користь позивачки: 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу - з ГІФУ, а 51 грн. судового збору слід компенсувати за рахунок держави, так як у відповідності з до п.34 ч.і ст. 4 Декрету К МУ «Про державне мито» від 21.01.1993 р. №7-93 із змінами, Пенсійний фонд України, його підприємства, установи й організації звільняються від сплати державного мита. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved