Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради в інтересах [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно синів [PERSON] та [PERSON] та стягнення аліментів на їх утримання і до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно сина [PERSON] та стягнення аліментів на його утримання, мотивуючи тим, що відповідачі являються батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проте ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню та утриманню дітей. Позивач зазначає, що батько дітей [PERSON] у 2004 р. був засуджений до 3 років та 6 місяців позбавлення волі. За цей час мати дітей [PERSON] не виконувала належним чином батьківські обовязки, діти хворіли на педикульоз, голодували, займалися бродяжництвом. Мешканці с. Трудове Кілійського району, де відповідачка проживала, постійно робили їй зауваження стосовно виховання та утримання дітей, проте вона не реагувала, постійно залишала дітей на різних людей та виїжджала у невідомих напрямках. Крім того, з нею проводилась профілактична робота державних структур, результатом чого стало притягнення до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обовязків. [PERSON] виїхавши з дітьми до м. Ізмаїла залишила їх у знайомої, а сама поїхала з міста, у звязку з чим дітей забрав батько та вони з ним проживали протягом літа 2008 року. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 04.08.2008 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу молодший син [PERSON] залишився проживати з батьком, а старший син [PERSON] з матірю. З грудня 2009 р. [PERSON] також став проживати з батьком, однак в січні 2010 року повернувся в м. Ізмаїл та 01.02.2010 р. був влаштований до Ізмаїльського міського притулку для дітей на підставі того, що мати була відсутня та він не бажав надалі проживати з батьком. Від [PERSON] надійшла заява до служби у справах дітей стосовно відсутності взаєморозуміння між ним та сином [PERSON], тому він вважає за доцільне позбавлення його батьківських прав стосовно сина [PERSON], в звязку з чим, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно обох дітей та стягнути з неї аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі не менше 30 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також позбавити [PERSON] батьківських прав відносно старшого сина [PERSON] та стягнути з нього аліменти на його утримання в розмірі не менше 30 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача змінила позовні вимоги в частині розміру стягнення аліментів, просила стягнути аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідачів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги та обставини позову визнали в повному обсязі. Прокурор та представник третьої особи в судовому засіданні позов органу опіки та піклування підтримали та просили задовольнити його в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, відповідачів, представника третьої особи, прокурора, свідка, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, згідно відповідних свідоцтв про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є рідними дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Згідно пояснень свідка [PERSON] - відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню та утриманню обох дітей, а [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню та утриманню старшого сина [PERSON]. Батько дітей [PERSON] у 2004 р. був засуджений до 3 років та 6 місяців позбавлення волі. За цей час мати дітей [PERSON] не виконувала належним чином батьківські обовязки, діти хворіли на педикульоз, голодували, займалися бродяжництвом. Мешканці с. Трудове Кілійського району, де відповідачка проживала, постійно робили їй зауваження стосовно виховання та утримання дітей, проте вона не реагувала, постійно залишала дітей на різних людей та виїжджала у невідомих напрямках, що підтверджується поясненнями [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.17-19). Згідно характеристики Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області [PERSON] зарекомендувала себе з негативного боку, притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обовязків. Відповідно довідки Кілійського РВ УМВС України в Одеській області відповідачка [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обовязків (а.с.15). Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 04.08.2008 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу молодший син [PERSON] залишився проживати з батьком, а старший син [PERSON] з колишньою сусідкою в с. Трудове, Кілійського району Одеської області, що підтверджується поясненнями [PERSON] та [PERSON], а також поясненнями свідка [PERSON] Матір в цей час проживала в м. Ізмаїлі. З вересня 2009 року мати забрала сина [PERSON] в м. Ізмаїл та влаштувала його до СШ №3. Дитина прожила з матірю 2 місяця, а потім син проживав у молодшого брата відповідачки. З грудня 2009 р. [PERSON] разом з [PERSON] також став проживати з батьком, однак в січні 2010 року повернувся в м. Ізмаїл та проживав у молодшого брата відповідачки і 01.02.2010 р. був влаштований до Ізмаїльського міського притулку для дітей на підставі того, що мати була відсутня та він не бажав надалі проживати з батьком. Після розлучення мати жодного разу не бачила сина [PERSON], який весь цей час проживає з батьком, зателефонувала в 2008 році в день народження сина та в листопаді 2009 року, не цікавилася його станом здоровя. Висновком органу опіки та піклування виконкому Ізмаїльської міської ради від 13.02.2010 року № 01/21-271 [PERSON] визнано за доцільне та відповідаючим інтересам дітей позбавити батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей сина [PERSON] та сина [PERSON]; [PERSON] визнано за доцільне та відповідаючим інтересам дитини позбавити батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON]. (а.с.4). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Ст.180 СК України батьки повинні утримувати дітей до виповнення ними повноліття. Згідно ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно п.п. 2,3 ч. 1, ч. 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, суд вважає, що відповідачка злісно ухиляється від виконання батьківських обовязків по вихованню обох дітей, а [PERSON] ухиляється від виконання батьківських прав по вихованню сина [PERSON], не здійснюють за ними належний догляд та контроль, не піклуються про їх духовний та фізичний розвиток, не цікавляться їх здоровям, не проявляють до них\~батьківську увагу та турботу. Оскільки відповідачі позовні вимоги визнали, наслідки визнання позову відповідачам розяснено відповідно до вимог ч.2 ст.174 ЦПК України, а також враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовну заяву органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради в інтересах [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа Ізмаїльський міський притулок для дітей про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів слід задовольнити частково, так як позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх дітей є доцільним та відповідає найвищим інтересам дітей та особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Оскільки позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідачки аліментів на утримання сина [PERSON], суд за власною ініціативою стягує аліменти на його утримання, відповідно до ч.2 ст. 166 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial