overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

19.04.2010р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить постановити рішення, за яким зобовязати відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 17.02.1996 року вона вступила в шлюб з [PERSON], від даного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із матірю та перебувають на її утримані. Сімя розпалася, чоловік проживає окремо від родини, ніякої допомоги на утримання синів не надає. Способи виконання батьківського обовязку між сторонами не досягнуто. Просить, постановити рішення, за яким стягнути з [PERSON], аліменти на утримання синів, у розмірі 1\\3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. У судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі та просить його задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, письмові заперечення, що були надав до суду, відкликав, просить при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дітей врахувати, що він проживає з матірю, яка є інвалідом другої групи та потребує допомоги та ту обставину, що він допомагає утримувати дітей, так як позивач працює в Городищенському РТМО медичною сестрою, а графік роботи медичної сестри позмінний, припадає, і на день, і на ніч, тож діти під час роботи позивача, перебувають з ним, бо він проживає по сусідству. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вислухавши позивача та відповідача, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов обґрунтований і такий, що підлягає до задоволення. Як встановленому в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, 17.02.1996р. [PERSON], відповідач по справі, та [PERSON], позивач по справі, уклали шлюб, що на даний час є нерозірваний. Подружжя проживає окремо. Батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є відповідач по справі, [PERSON], який відповідно до ст. ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України повинен матеріально утримувати дітей до їх повноліття, при цьому, частка заробітку, що стягується як аліменти на дитину, визначається судом у розмірі визначеному законодавством ст. 182 СК України, за відсутності домовленості щодо способу виконання батьками обовязку по утриманню дитини, ст. 181 СК України. Згідно до довідки, [PERSON], працює на посаді водія автотранспортного засобу в ЗАТ «Науково-виробнича фірма «Урожай»», і його дохід становить 1000,00грн. в місяць. На чиєму утриманні знаходяться неповнолітні діти, як і матір відповідача сторони не надали. Позов підтверджується : копією свідоцтва про народження дітей, копією свідоцтва про одруження, копією посвідчення, довідкою про доходи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить позов задоволити та стягнути з відповідача в його користь 38362 (тридцять вісім тисяч триста шістдесят дві) грн. 78 коп. боргу за договором позики, 2326 (дві тисячі триста двадцять шість) грн. 99 коп. відсотки облікової ставки НБУ за час користування грошима та 2000 (дві тисячі) грн. моральної шкоди. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши інші матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. 30 січня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу гроші в сумі 3800 євро, що на час позики відповідно до довідки Ощадбанку № 265 від 16 березня 2010 року становило 1009,5470 грн. за 100 євро. Таким чином загальна сума позики складала 38362,786 грн. Термін дії договору позики був обумовлений сторонами до 02 лютого 2009 року. На підтвердження договору позики відповідач 30 січня 2009 року власноручно написав розписку про отримання у позивача в борг 3800 євро, в присутності третьої особи [PERSON]. Однак в зазначений термін відповідач кошти не повернув та відмовляється повернути гроші в добровільному порядку. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Укладений договір позики між позивачем та відповідачем відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України. Оскільки відповідач відмовився повернути позичені гроші, то відповідно до ст. 1048 ЦК України позивач має право на одержання відсотків в розмірі, що визначається на рівні облікової ставки НБУ. Згідно довідки ВАТ Державний ощадний банк України № 265 від 16 березня 2010 року рівень облікової ставки НБУ з 10 серпня 2009 року по даний час становив і становить 10,25 % річних. Отже, відсотки за користування кредитом становлять 2326,99 грн. упущена вигода, оскільки позичені відповідачу кошти, знаходячись на депозитному рахунку у ВАТ Державний ощадний банк України могли принести позивачу саме таку суму відсотків. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій же самій кількості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Невиконання відповідачем грошового зобовязання підтверджується наявністю у позивача його розписки. Крім того, відповідно до ст. 611 ЦК України за порушення зобовязання позивач вправі вимагати відшкодування збитків та моральної шкоди. Позивач зазнав моральної шкоди через невиконання відповідачем своїх зобовязань. Він переживає через втрату свого майна, змушений витрачати час для звернення за правовою допомогою. Позичені відповідачу кошти позивач мав намір використати для своїх цілей, а тепер змушений змінювати свої плани. Однак розмір моральної шкоди, заявлений позивачем суд вважає завищеним і оцінює моральну шкоду в 500 (пятсот) гривень. Отже, позов слід задоволити частково. На підставі ст. 526, 611, 625, 1047 1050 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь ВАТ «Полтавагаз» заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 2786,68 грн. та судові витрати. На підтвердження своїх вимог посилається на те, що [PERSON] перебувала у відносинах з ВАТ «Полтавагаз» по наданню послуг з газопостачання в будинок № 8 по вул. Садовій в с. Мачухи Полтавського району Полтавської області, згідно чого на даного абонента було відкрито особовий рахунок № 35583 та видано абонентську книжку для оплати послуг газопостачальної організації. Відповідач не здійснює своєчасну оплату за надані послуги газопостачання, у звязку з чим виникла заборгованість, розмір становить 2786,68 грн. На судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні в позовній заяві, та просив позов задовольнити. Відповідач не зявилася, інформації щодо проживання за зазначеною адресою до суду не надходило. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні позивачем не надано доказів та не доведено, що [PERSON] перебувала у договірних відносинах з ВАТ «Полтавагаз» по наданню послуг з газопостачання в будинок № 8 по вул. Садовій в с. Мачухи Полтавського району Полтавської області, що на даного абонента було відкрито особовий рахунок № 35583 та видано абонентську книжку для оплати послуг газопостачальної організації. Відповідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна та зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивачем під час розгляду даної справи не надано доказів проживання відповідача за адресою яка вказана в позовній заяві, і що саме відповідач [PERSON] має заборгованість та доказів в підтвердження правомірності накладення на відповідача боргу за спожитий газ. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що будинок 17 по вул. Клінкерній, м. Полтава належить до комунальної власності та знаходиться на балансовому обліку позивача. У вказаному будинку зареєстрований [PERSON], проте за вказаною адресою не проживає, участі в утриманні житла не приймає. Тому звернувся до суду. Просив суд позов задовольнити, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримала, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, просила позов задовольнити, визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи СГІРФО Київського РВ ПМУ УМВС України у Полтавській області у судове засідання не зявився, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Враховуючи клопотання позивача, суд вважає за можливе розглядати справу у порядку ст.224, 225 ЦПК України . Суд, заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно рішення від 12.09.2006 року Полтавської міської ради гуртожиток по вул. Клінкерній, 17 прийнято до комунальної власності та зараховано на баланс ГЖЕД № 7. У вказаному гуртожитку зареєстрований [PERSON], проте не проживає, участі в утриманні житла не бере. Факт не проживання відповідача [PERSON] у гуртожитку № 17 по вул. Клінкерній, м. Полтава підтверджується актом від 07.10.2009 року, згідно якого при перевірці дотримання паспортного режиму мешканцями гуртожитку за адресою: м. Полтава, вул. Клінкерна, 17, [PERSON] не проживає, хоч і зареєстрований. Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації також підтверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], які у судовому засіданні показали, що дійсно [PERSON] у гуртожитку за адресою: м. Полтава, вул. Клінкерна, 17, не проживає з 1980-х років, речей у кімнаті № 4, у якій він зареєстрований, немає, участі в утримані виділеного житла не бере, комунальні послуги не сплачує. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає у гуртожитку за адресою: м. Полтава, вул. Клінкерна, 17, більше, ніж шість місяців, він має бути визнаний таким , що втратив право користування жилим приміщенням. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн., сплачені позивачем при подачі позову, та 8 грн. 50 коп. судового збору від сплати якого позивач звільнений.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

В квітні 2010 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 2007 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, втратили почуття поваги і кохання одне до одного, вважає, що шлюб розпався і збереженню не підлягає. В звязку з наведеним позивач просить шлюб розірвати, визначити місце проживання сина з відповідачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задоволити, відповідач позов визнав та не заперечує проти його задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 13 вересня 2007 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та Войткевич (прізвище після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч.1, 2 ст. 160 цього Кодексу місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а дитини, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки суд вважає, що сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню, а місце проживання сина слід визначити з матірю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

що [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дочки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що шлюб між нею та відповідачем розірвано 27.01.2010 року і останній, створивши нову сімю, участі в утриманні доньки не приймає, матеріальної допомоги не надає, у звязку з чим вона одноосібно не спроможна належним чином її утримувати. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат [PERSON] позов змінили, просили стягувати по 1/5 частині з доходів відповідача щомісячно. Відповідач позов визнав частково вказавши, що ніколи не ухилявся від виконання своїх обовязків по утриманню спільної дитини, допомогу надав в добровільному порядку, погоджується платити аліменти в розмірі 1/5 частини його заробітку щомісячно. Свою позицію мотивує тим, що має проблеми зі здоровям, на що йдуть додаткові витрати, на його утриманні знаходиться мати похилого віку, крім того останнім створена нова сімя. Представник відповідача [PERSON] підтримав означені вище пояснення відповідача зазначивши, що права батьків є рівними, просить стягувати аліменти в розмірі 1/5 частини з усіх доходів відповідача до досягнення дочкою повноліття. Заслухавши сторони та їх представників, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що змінені позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Як вбачається з пояснень сторін вони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка заявила вимогу про отримання аліментів на дочку у відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких вимог закону та встановлених судом обставин, суд вважає, що відповідач зобовязаний виконувати встановлений законом батьківський обовязок, а тому він повинен сплачувати аліменти. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.ст. 182, 200 Сімейного кодексу України враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність на його утриманні непрацездатної за віком матері, а також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, і вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/5 частки всіх видів його доходів, що забезпечить в достатній мірі розвиток та утримання дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовними вимогами до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей : [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO] В обґрунтування позову зазначила,що 25.02.2004 р у Ясенівській сільській раді,вона зареєструвала шлюб з відповідачем .Від шлюбу народилось двоє дітей: [PERSON],[INFO],яка зареєстрована на її прізвище,а ім»я та по батькові зазначено відповідача,так як одружились вони після її народження та [PERSON],[INFO] Протягом двох років вона з відповідачем разом не проживає.З цього часу він не дає ніякого утримання дітям,не цікавиться ними,не займається вихованням, не приділяє їм належної уваги. 20 жовтня 2009 року шлюб між ними розірвано. Відповідач працює і може надавати допомогу дитині.Просила стягувати з відповідача аліменти на двох дітей в розмірі 1/3 частки заробітку відповідача. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги і просила стягувати з відповідача аліменти на одну дитину-Паламарчука [PERSON],в розмірі 1/4 частки заробітку,тому,що хоча відповідач фактично є батьком дитини-Яреми [PERSON],але батьківство цієї дитини записано з її слів.Пояснила,що за весь час роздільного проживання на протязі двох останніх років відповідач зовсім не надавав матеріального утримання дітям. Відповідач,будучи належним чином повідомленим про дату,час і місце роз-гляду справи,в судове засідання не з»явився і не повідомив суд про причини неявки.В попередньому судовому засіданні 04.03.2010 року відповідач позову не визнав.Оскільки проти цього не заперечувала позивач,суд постановив ухвалу про розгляд справи за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові документи,суд дійшов висновку,що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав: У відповідності до ст.ст.180,181 ч.3 СК України батьки зобовязані утриму-вати дитину до досягнення нею повноліття та за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері,батька і /або/ у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст.184 СК України,якщо платник аліментів має нерегуляр-ний мінливий заробіток,а також за наявності інших обставин,що мають істотне зна-чення,суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини-Паламарчука [PERSON] /ас 3/і зобов»язаний утримувати дитину. Відповідач не зявився в суд та не подав на письмову пропозицію суду будь-яких заперечень з приводу безпідставності позовних вимог,а також не подав доку-ментів про розмір його доходів,хоча працює.Суд надає віри поясненнням позивачки про те,що відповідач ухиляється від виконання обовязку по утриманню дитини,а тому розглядає як підставні вимоги про стягнення аліментів в частці від заро-бітку відповідача . На підставі ст.ст.180,181 ч.3,182,183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

Ізюмська міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод на самовільно зайнятій земельній ділянці, посилаючись на те, що [PERSON] самовільно закрила в трьох місцях пішохідний прохід шириною 0,5-0,7м. між житловим будинком № 11 та № 13 по вул. Нафтовиків в м. Ізюмі, елементами деревяного паркану та інших деревяних та металевих конструкцій ,чим позбавила можливості користуватись даною доріжкою інших мешканців мікрорайону, які заперечують у її закритті. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час розгляду справи повідомлена, заперечень на позов не надала. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. З протоколу засіданні комісії, створеної розпорядженням міського голови від 04.08.2003 року № 231 з розгляду звернень [PERSON] та [PERSON] видно, що комісія встановила ,що [PERSON] самовільно закрила в трьох місцях пішохідний прохід ( доріжку) між житловим будинком № 11 та № 13 по вул. Нафтовиків в м. Ізюмі елементами деревяного паркану та інших деревяних та металевих конструкцій чим позбавила можливості користуватись даною доріжкою інших мешканців мікрорайону (а.с. 5). Комісія зобовязала [PERSON] звільнити пішохідний прохід ( доріжку) між житловим будинком № 11 та № 13 по вул. Нафтовиків в м. Ізюмі від вищезазначених конструкцій та привести територію загального користування у стан придатний для використання за попереднім призначенням - пішохідний прохід (доріжка). Згідно генерального плану забудови вул. Нафтовиків між будинками №11 та № 13 значиться прохід.(а.с. 6-7). Статтею 60 ЦК України передбачено ,що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем [PERSON] суду не надано доказів, що самовільно зайнята земельна ділянка була виділена їй в користування. Згідно ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Outcome: approved