Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини. Посилалася на те, що вони перебувають у шлюбі з 04 вересня 1998 року. Від спільного життя мають одну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки відповідач проживає за кордоном, фактично створив іншу сім'ю. Пояснила, що їх шлюб існує формально, вони втратили почуття любові один до одного. Шлюбні стосунки припинені з 2002 року. З того часу вони живуть окремо, спільне господарство ними не ведеться. Спору про розподіл майна немає. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Також, позивач просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, мотивуючи тим. що місцезнаходження відповідача та його місце роботи їй невідоме. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Зокрема, про час і місце судового розгляду відповідач був належним чином повідомлений через оголошення в газету «Буковина» від 11.06.2010 року. Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, оскільки у справі наявні достатні докази про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що між сторонами 04 вересня 1998 року був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу/а.с.3/. Від шлюбу є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини /а.с.4/. Сторони з 2002 року не підтримують шлюбних стосунків, в них окремий бюджет, спільне господарство ними не ведеться. Спірних питань про розподіл майна немає. А тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам позивача. Неповнолітня донька [PERSON], [INFO] проживає разом із позивачем, що підтверджується копією акту ПП «Житлосервіс» №90 від 25.02.2010 року. [PERSON] записаний як батько в свідоцтві про народження дитини, запис про батьківство не оспорював. Визначаючи місце проживання дитини, суд враховує ту обставину, що дитина, згідно акту ПП «Житлосервіс» №90 від 25.02.2010 року, проживає разом з позивачем (а.с.6), місцезнаходження відповідача не відоме. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 СК України, обов'язок по утриманню дитини є рівною мірою, як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачці також лежить обов'язок по утриманню дитини. Відповідно до ст.52 Закону України "Про державний бюджет України на 2010 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років на місяць складає 917 гривень. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час, а саме з 10.03.2007 року слід зазначити наступне. Як видно з змісту ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Однак, [PERSON] не надала суду будь-яких доказів того, що вона вживала заходів для одержання аліментів з відповідача, а тому дана вимога задоволенню не підлягає. Враховуючи матеріальний стан сторін, те, що обов'язок по утриманню дитини є рівною мірою, як для батька так і для матері, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме: розірвати шлюб, залишити дитину проживати з позивачкою, стягнути із відповідача на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. 00 коп., починаючи з 16.03.2010 року, оскільки саме такий розмір не ущемляє будь-чиїх прав та законних інтересів.

Outcome: partial