Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

18.02.2010р. позивачка звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до відповідачки про визнання права власності на спадкове майно за заповітом на [ADDRESS] корп. 1 в м. Одесі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказувала, що 17.05.2009р. померла її бабуся [PERSON], яка 12.01.1995р. заповідала їй належну ізольовану двохкімнатну квартиру за вказаною адресою. На час відкриття спадщини позивачка постійно проживала з спадкодавцем. Однак, коли позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вона отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через те, що їй потрібно подати в нотаріальну контору право встановлювальні документи на спадкове майно, а саме на спадкову квартиру свідоцтво про право власності на нерухоме майно, або інший документ, який підтверджує право власності. Позивачка надала до нотаріальної контори офіційний документ з житлово-будівельного кооператива «Ленінський - 4», в якому вказано, що [PERSON] була власником ізольованої квартири [ADDRESS] корп. 1 та повністю сплатила пайовий внесок у 1985 році. На час смерті [PERSON] не отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні з позовними вимогами позивачки згодна, просила їх задовольнити. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] бабуся позивачки, була членом ЖБК «Ленінський - 4», з 1965 року та була власником ізольованої квартири, що розташована [ADDRESS] по вул. Ген.Петрова в м. Одесі, відповідно до довідки від 12.09.2009р. Житлово-будівельного кооперативу «Ленінський - 4». 12.01.1995р. [PERSON] склала заповіт, згідно якому належну їй ізольовану квартиру за № 51, розташовану в будинку Житлово-будівельного кооперативу «Ленінський-4», що знаходиться в м. Одесі по вул. Ген.Петрова під № 27 в корпусі під № 1 вона заповідала позивачці, тобто онучці [PERSON]. 23.06.2001р. після укладення шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на прізвище чоловіка ставши [PERSON]. 17.05.2009р. померла [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть, виданого 18.05.2009р., актовий запис № 2814 першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Після її смерті відкрилася спадщина на ізольовану квартиру, що розташована [ADDRESS] по вул. Ген.Петрова в м. Одесі. Згідно до ч.3 ст.384 Цивільного кодексу України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Член житлово-будівельного кооперативу вважається таким, що викупив квартиру і набув право власності на неї з моменту, коли він повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування. Таким чином [PERSON], повністю сплативши в 1985р. пайовий внесок за квартиру №51 корп.1 будинку №27 по вул..Ген.Петрова в м.Одесі, стала його власником. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено в судовому засіданні після смерті [PERSON] належну їй зазначену квартиру фактично успадкувала її онучка [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала з бабусею, що підтверджується реєстрацією в її паспорті, та звернулася у встановлений законом строк до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, що є в матеріалах справи. Згідно до свідоцтва про народження позивачки, вбачається, що відповідачка по справі [PERSON] є матірю позивачки та спадкоємцем першої черги за законом та проти задоволення позову не заперечувала. Згідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до вимог ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Після смерті [PERSON] позивачка фактично прийняла спадщину, залишену померлою та звернулася до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, відповідно до її заяви, що є в спадковій справі № 944/09 до майна померлої 17.05.2009р. [PERSON] Таким чином, позивачка звернулася до суду з цим позовом намагаючись оформити свої спадкові права. Враховуючи зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, а також те, що відповідачка по справі [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги [PERSON], суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі.

Outcome: approved