Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-12 00:00:00

Львівський міжрайонний транспортний прокурор в порядку ст.15 ЦПК України звернулося в суд в інтересах Перемишлянської районної ради з позовом до [PERSON], з якого просить стягнути на користь позивача 10 570,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.07.2009р. [PERSON] , знаходячись біля 10.00 год. в районі 3-4 пк 34 кілометру залізничного перегону Глібовичі-Старе Село Львівської залізниці, самовільно зрізав в лісозахисній смузі , яка знаходиться на території Перемишлянського району, чотири дерева породи вільха. Своїми діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.65-1 КУпАП, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності. Згідно розрахунку шкоди, заподіяної лісозахисним насадженням в результаті вчиненої [PERSON] самовільної рубки чотирьох дерев, до відшкодування підлягає 10 570,00 грн., які просить , згідно ст.48 Закону України «Про державний бюджет на 2009р.» , стягнути до бюджету Перемишлянської районної ради Львівської області. В судовому засіданні від 14.05.2010р. представник прокуратури [PERSON] поданий позов підтримала з мотивів, зазначених в позовній заяві. Пояснила, що за вчинений самовільний зріз дерев [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром 119,00 грн., який добровільно сплатив, і цим фактично визнав свою вину. А будучи опитаним в прокуратурі після вчиненого, [PERSON] підтвердив, що дійсно 15.07.2009р. зрізав чотири дерева породи вільха. Представник позивача Перемишлянської районної ради [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги , подані прокурором в інтересах районної ради, підтримав повністю. Зазначив, що зібраними прокуратурою матеріалами повністю доказаний факт вчиненої [PERSON] самовільної рубки чотирьох дерев та спричинення в результаті таких дій шкоди. Лісозахисна смуга, в якій [PERSON] зрізав дерева, знаходиться в межах Перемишлянського району, а тому сума спричиненої шкоди повинна бути сплачена до бюджету районної ради. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов не визнав та пояснив, що біля 15 років підряд його сім»я має у користуванні земельну ділянку розміром 100 м на 35 м , яка знаходиться в районі перегону Глібовичі Старе Село, що на території Перемишлянського району та яка прилягає до залізничної колії. Будь-яких правовстановлюючих документів на право користування згаданою земельною ділянкою, не має. Ділянкою постійно користовувався як сінокосом, а тому вважає, що на ній не повинні рости дерева та кущі. 15.07.2009р. від дійсно приїхав на дану ділянку щоб провести на ній зачистку кущів та дерев, які самонасіялись і заважали росту трави. Не заперечує, що зрубав дерева вільхи, але вважає, що такі росли не в лісозахисній смузі залізниці, їх ніхто не садив, а тому своїми діями не спричинив шкоди в розмірі, зазначеному в розрахунку. Підтвердив, що за вчинений 15.07.2009р. самовільний зріз 4-х дерев вільхи притягався до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, і що сплатив такий штраф добровільно. Викликаний в судове засідання в якості спеціаліста для надання консультацій державний інспектор з охорони навколишнього середовища Державної екологічної інспекції у Львівській області [PERSON] пояснив, що у відповідності з покладеними на нього службовими обов»язками він 14.09.2009р., в результаті розгляду Протоколу та Постанови, виніс Постанову про накладення адміністративного стягнення, за якою визнав [PERSON] винним у вчиненні правопорушення та наклав на винного адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 119,00 грн. Крім того, на підставі Постанови КМ України №665 від 23.07.2008р. «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», ним був проведений розрахунок шкоди, заподіяної лісозахисним насадження протиправними діями [PERSON] 15.07.2009р., яка становить 10 570,00 грн. При розрахунку ним було враховано діаметр зрізаних [PERSON] дерев, встановлена такса та застосована визначена діючим законодавством індексація розміром 1,223. Заслухавши пояснення та доводи учасників процесу по справі, дослідивши надані докази, проаналізувавши обставини та матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: 2. 15.07.2009р. майстер виробничої дільниці Львівської дистанції захисних лісонасаджень [PERSON] , в межах наданих йому службових повноважень, виявивши вчинений [PERSON] факт порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, а саме самовільну рубку чотирьох дерев вільхи в межах захисних лісонасаджень залізниці в районі перегону Глібовичі-Старе Село, склав відносно [PERSON] Протокол про лісопорушення лісових насаджень №4, в якому зазначив, що зрізано чотири дерева діаметром 40,38, 36, 38 см. Даний факт підтверджується долученим до матеріалів справи Протоколом №4 від 15.07.2009р. 05.08.2009р. Львівським міжрайонним транспортним прокурором винесена Постанова про порушення провадження про адміністративне провадження відносно [PERSON] за ознаками ст..65-1 КУпАП, яка направлена державному інспектору з охорони навколишнього середовища для розгляду по суті. 14.09.2009р., на підставі Протоколу №4 від 15.07.2009р. та Постанови прокурора від 05.08.2009р., державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища у Львівській області [PERSON] виніс Постанову про накладення адміністративного стягнення за №05-293, за якою визнав [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.ст.69,105 Лісового кодексу України, та на підставі ст.65-1 КУпАП наклав на винного адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 119,00 грн. Факт вчиненого [PERSON] адміністративного правопорушення на час розгляду справи в суді ніким не заперечувався, винесена відносно нього Постанова про накладення адміністративного стягнення залишається в законній силі, а добровільна сплата винним накладеного на нього адміністративного стягнення свідчить про визнання [PERSON] своєї вини. Статтями 7 та 9 Лісового кодексу України передбачено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об»єктами права власності Українського народу, і що від імені Українського народу право власності на ліси здійснюють органи місцевого самоврядування. Статтями 69 та 105 Лісового кодексу України передбачено, що використання лісових ресурсів на виділених лісових ділянках проводиться за спеціальними дозволами, і що відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубанні дерев. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З вище зазначених підстав в судовому засіданні знайшов підтвердження факт протиправних дій [PERSON] та спричиненої ним в результаті таких дій шкоди лісовим насадженням. Що стосується розміру нарахованої шкоди, спричиненої [PERSON] в результаті самовільної рубки чотирьох дерев, то така нарахована у відповідності до Додатку №1 Постанови КМ України №665 від 23.07.2008р. «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», з застосуванням визначеної на 2009 рік індексації 1,223. Тому суд, на основі повного та всебічного з»ясування обставини справи, перевірених в судовому засіданні, приходить до висновку, що заявлений позов є підставним, його розмір відповідає фактичним обставинам справи, і з цих підстав позов підлягає до задоволення. Також з [PERSON], в силу ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути в державне мито.

Outcome: approved