overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про надання їй дозволу на укладення шлюбу. Посилається на те, що вона зустрічається з [PERSON], кохають один одного і бажають створити сімю. Однак шлюб зареєструвати не можуть, оскільки вона не досягла шлюбного віку. Окрім того [PERSON] вагітна і вона з [PERSON] бажають, щоб дитина мала нормальну сімю. В судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги. Просить суд надати їй дозвіл на укладення шлюбу з [PERSON]. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що він дійсно кохає [PERSON] і бажає з нею укласти шлюб. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечила проти укладення шлюбу молодих. Представник заінтересованої особи - відділу РАЦС Хустського районного управління юстиції в судове засідання не зявився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу суд вважає, що заява [PERSON] підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] мають намір зареєструвати шлюб в органах РАЦС. Однак на сьогоднішній день заявник [PERSON] ще не досягла шлюбного віку, який для жінки згідно ст. 22 Сімейного Кодексу України встановлюється у 17 років. Відповідно до ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла чотирнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Враховуючи вище наведене, а також те, що вимоги заявника не суперечать її інтересам, суд констатує, що є всі підстави для надання [PERSON] дозволу на укладення шлюбу з [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-28 00:00:00

13.07.2010 р. до суду подано цю заяву. У попередньому судовому засіданні [PERSON]просив задовольнити позов, пояснив, що внаслідок смерті матері [PERSON] 23.09.2005 року в с. Харпачка Гайсинського району Вінницької області, відкрилася спадщина на земельну ділянку (пай), що належала померлій на підставі державного акту на право власності на землю серії ВН № 091496 від 20.09.2004року, єдиними спадкоємцями якої за законом є він та його сестра [PERSON], яка від спадщини відмовилася на його користь; через юридичну необізнаність та важкий матеріальний стан він пропустив шестимісячний термін для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, причину пропуску вважає поважною та просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, в надісланій до суду телеграмі заявлені вимоги визнала повністю, просила справу у її відсутність. (а.с.13). З урахуванням позицій учасників розгляду справи та дослідження доказів, суд визнає заявлені вимоги повністю обґрунтованими з таких міркувань. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. На час відкриття спадщини після померлої 23.09.2005 р. [PERSON] її діти [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями, належного спадкодавиці на праві власності майна, зокрема, земельної ділянки (паю), що належала їй на підставі державного акту серії ВН № 091496 від 20.09.2004р.. [PERSON] від спадщини відмовилася на користь [PERSON], однак через юридичну необізнаність та важкий матеріальний стан, ним був пропущений шестимісячний термін звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Спірні правовідносини регулюються ч.1 ст. 1270, ч.3 ст. 1272 ЦК України, відповідно до яких для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON], являючись спадкоємцем першої черги , з поважних причин пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої матері [PERSON], то задля захисту його прав необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці йому необхідно визначити рішенням суду. Висновки суду, крім пояснень позивача, підтверджуються такими доказами: -державним актом на земельну частку (пай) серії ВН № 091496 від 20.09.2006 р. на імя [PERSON] (а.с.6); -свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 056868 від 13.09.2006 р. згідно з яким 23.09.2005 р. померла [PERSON] (а.с.4); -свідоцтвом про народження серії І-АМ № 169253 від червня 2010 р., відповідно за яким 04.02.1960року народився [PERSON] батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7); На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у липні 2010 року до суду з позовом до Пирятинської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини яка залишилася після смерті її батька, у звязку із його пропуском, обґрунтовуючи тим, що ще за життя батько подарував їй будинок. Про те, що є у нього є грошові вклади вона не знала. Дізналася випадково лише у 2010 році коли перебирала речі батька та знайшла платіжну картку Полтавського акціонерного банку Полтава-Банк. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, та заявила клопотання про постановлення рішення у попередньому судовому засіданні. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надіслав до суду листа, у якому просить справу за позовом [PERSON] до Пирятинської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, розглянути без його участі, проти задоволення позову не заперечує як і проти постановлення рішення у попередньому судовому засіданні. Згідно ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться у порядку, встановленому статтею 174 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки визнання Пирятинською міською радою позову [PERSON] не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про постановлення рішення у попередньому судовому засіданні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-28 00:00:00

В липні 2010 року позивач кредитна спілка "Агат" звернувся з позовом до суду до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що між спілкою та відповідачем [PERSON] було укладено кредитні договори № 147 від 27.05.2009 року та №240 від 25.05.2010 року. Відповідно до договору № 147 відповідач отримав кредит у розмірі 3000 гривень та згідно договору № 240 - 10\~000 гривень. З метою забезпечення належного виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором було укладено договори загальної майнової поруки № №604 від 27.05.2009 року та № 924 від 25.03.2010 року з [PERSON]. Зазначає, що на протязі строку дії договору кредиту боржник постійно порушував умови договору, проценти за користування кредитом сплачував не в строк, а з 24.03.2010 року від нього не надійшло жодного платежу. Вказує, що станом на день подачі позову до суду заборгованість відповідача являється простроченою і по договору №147 складає 1\~298 гривень 58 коп. та відсотків за користування кредитом 238 гривень 58 коп., по договору № 240 10\~000 гривень та відсотки 1\~495 гривень 89 коп. Представник позивача в судовому засіданні просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що між КС «Агат» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитні договори № 147 від 27.05.2009 року та №240 від 25.05.2010 року. Даний кредит був наданий відповідачу до повного виконання своїх зобовязань, однак [PERSON]К погашення заборгованості не здійснювалось. Згідно вище зазначених кредитних договорів в якості забезпечення виконання зобовязань позичальником, як поручитель виступив [PERSON] яка, відповідно до ст. 554 ЦК України, несе відповідальність перед позивачем солідарно з боржником. Також встановлено, що на протязі строку дії договору кредиту боржник постійно порушував умови договору, проценти за користування кредитом сплачував не в строк, а з 24.03.2010 року від нього не надійшло жодного платежу. Відповідно до вимог ст. 1050, ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У відповідності до п.3.1.1 кредитного договору кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту, достроково стягнути кредит та проценти за весь фактичний строк користування кредитом, а також звернути стягнення на майно позичальника у разі затримання сплати частини кредиту або відсотків на строк, що перевищує один календарний місяць. Таким чином, вимоги позивача являються обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи наведене, ст.ст. 526, 530, 533, 541, 543, 554, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення основного боргу в сумі 250000 гривень та плату за користування позикою в сумі 50000 гривень. Позов мотивує тим, що 20 червня 2007 року він з відповідачем уклали між собою договір позики загальною сумою 250000 гривень, про що свідчить підписаний обома стонами письмовий договір. Відповідно до п. 3 цього Договору відповідач зобовязувався повернути позичені кошти в строк до 01 січня 2010 року. Крім цього, п. 4 цього Договору вони визначили, що плата за користування позиченими коштами становить 50000 гривень, які також необхідно було повернути у визначений строк разом з сумою основного боргу. Відповідач у визначений договором строк позичені кошти та суму за користування кредитом не повернув, у звязку з чим він змушений був звернутися до суду з позвом про стягнення у примусовому порядку суми грошей. В судовому засіданні позивач підтримав позов повністю. Відповідач проти позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, заслухавши стони, суд вважає можливим задовольнити позов посилаючись на наступне. Як було доведено 20 червня 2007 року сторони між собою уклали у простій письмовій формі договір позики на суму 250000 гривень, у якому п. 4 визначили суму 50000 гривень, як плату за користування позиченою сумою. Термін повернення грошових зобовязань в строк до 01 січня 2010 року. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач, про існуючу заборгованість перед позивачем, відповідно до умов вказаного правочину, не заперечує.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та просила винести рішення, яким стягувати на її користь аліменти з [PERSON] на утримання доньки [PERSON]. [INFO], щомісячно в розмірі 921,00 грн., посилаючись на те, що з 01.06.1997 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано в судовому порядку в березні 2009 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає біля позивачки і знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні на обставинах, викладених в позові, [PERSON] уточнила позовні вимоги і просила суд винести рішення, яким стягувати на її користь аліменти з [PERSON] на утримання доньки [PERSON]. [INFO], щомісячно в розмірі % частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду даної справи, про причини своєї неявки до суду не повідомив. В звязку з цим суд, оскільки наявних у справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивачка не заперечує, відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано в березні 2009 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON]. 09.12.1997року народження (свідоцтво про народження серія І-АМ № 039970 від 13.01.1998р.), батьком якої є відповідач [PERSON] Неповнолітня дочка [PERSON] проживає біля матері та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району. Позивачка потребує аліментів на утримання дитини, оскільки неповнолітня дочка проживає біля неї і знаходиться на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, позивачки і платника аліментів. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-28 00:00:00

У липні 2010 р. позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, шлюб укладений 11 вересня 1993 року Відділом ЗАГСу Броварського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 421. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилається на те, що подружнє життя в них не склалося по вині відповідача. Протягом всього спільного життя чоловік зловживав спиртними напоями, неодноразово залишав їх з сином, а потім повертався. З листопада 2008 року сторони не підтримують подружні стосунки. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, тому просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала свій позов, дала суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Суд заслухавши сторони, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач позов визнала, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу роз"яснено і зрозуміло.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-28 00:00:00

21.07.2010 року заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту, мотивуючи свої вимоги тим, що в 2010 році її неповнолітня донька [PERSON] по закінченню навчання в школі пройшла зовнішнє незалежне оцінювання з предметів та отримала сертифікат. Під час подання документів до вищого навчального закладу виявилося, що прізвище в доньчиному паспорті записано як «Нємченко», а в сертифікаті - як «Немченко». Помилка в прізвищі позбавляє доньку заявниці можливості подати документи до вищого навчального закладу. Виправити дані помилки в інший спосіб неможливо. Тому з даним питанням заявниця звернулася з заявою до суду. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Заслухавши заявницю, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21 грудня 1993 року в м. Ворожба Білопільського району народилася [PERSON], донька заявниці [PERSON] (а.с. 4). У паспорті доньки заявниці прізвище записано «Нємченко» (а.с. 4). А в свідоцтві про народження доньки заявниці та в сертифікаті зовнішнього незалежного оцінювання №0061641, який виданий на імя останньої, прізвище записано «Немченко» (а.с. 6-7). Помилка в прізвищі [PERSON] позбавляє останню права подати документи для вступу до вищого навчального закладу. Таким чином, суд вважає за необхідне заяву [PERSON] задовольнити і встановити той юридичний факт, що сертифікат зовнішнього незалежного оцінювання №0061641, який виданий на імя [PERSON], дійсно належить [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до інспекції державного технічного нагляду в Перечинському районі Закарпатської області про визнання права власності та зобовязання зареєструвати причіп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що із запасних частин та вузлів ним було власноручно зібрано причіп. Він є фактичним його власником на протязі дев»яти років. В 2001 році йому було видане свідоцтво про реєстрацію машини автомобільного причіпа марки 1ПТС-2 2001 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], номер машини 08/4316, № свідоцтва про реєстрацію машини - 000409. В 2009 році він звернувся інспекцію держтехнагляду в Перечинському районі із заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію причіпа, однак йому було відмовлено з мотивів відсутності у нього права власності на зазначений причіп та документів про його придбання. Тому просить відповідно до вимог цивільного законодавства визнати його власником вказаного причіпу та зобовязати інспекцію державного технічного нагляду в Перечинському районі зареєструвати даний причіп та видати на його імя свідоцтво про реєстрацію. У попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] просив позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, і просив вирішити спір у даному судовому засіданні. Заступник начальника інспекції Держтехнагляду облдержадміністрації [PERSON] до початку попереднього судового засідання подав до суду заяву, в якій позов визнає, просить справу розглянути без участі відповідача та по можливості у попередньому судовому засіданні. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У попередньому судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 2001 року користувався причіпом марки 1ПТС-2 2001 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], номер машини 08/4316, номер свідоцтва про реєстрацію машини - 000409 на підставі свідоцтва про реєстрацію машини за номером 000469 від 05 жовтня 2001 року без права продажу. Також встановлено, що позивач відкрито володів вказаним причіпом протягом дев»яти років і жодні претензії з приводу такого володіння не виникали. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно. Оскільки [PERSON] відкрито, безперервно володіє даним причіпом більше дев»яти років, а отримати нове свідоцтво про його реєстрацію немає можливості, тому позивача слід визнати власником автомобільного причіпа марки 1ПТС-2 2001 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], номер машини 08/4316 та зобовязати відповідача зареєструвати вказаний причіп та видати свідоцтво про реєстрацію на імя позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 травня 2010 року звернулася до суду із позовною аявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання еповнолітнього сина [PERSON], 29 березня 2002року народження розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. В обгрунтування вимог зазначала, що 26 травня 2007 року між нею та ідповідачем було розірвано шлюб. Від шлюбу в них народився син - [PERSON], 29 березня 2002року народження. Відповідач не надає іатеріальну допомогу на утримання дитини, їй важко одній повністю утримувати ина, в зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду. Просить ухвалити рішення, іким стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], 29 березня 2002року народження в розмірі 1000 грн. щомісячно до (осягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Вказав, що він юзуміє, що дітям потрібно допомагати і що це його обов»язок, він згідний іплачувати аліменти в розмірі 200 -250 грн. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав іастково та пояснив, що [PERSON] являється настоятелем храму Покрови Тресвятої Богородиці та храму Всіх Святих Землі Української в Одесько-Нантській Єпархії УПЦ КП з січня 2007 року. Його дохід залежить від пожертв трихожан, однак крім того відповідач купляє одяг для сина та і інші необхідні речі ю мірі його можливостей. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні було встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає частково. Дані обставини також підтверджуються показами свідків [PERSON] та [PERSON] та долученими до справи письмовими доказами. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму, матеріальне становище сторін, наявність на утриманні у відповідача інших неповнолітніх дітей, стан здоров'я дітей, стан здоров'я відповідача, та інші обставини, що мають істотне значення. В зв'язку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що позов є підставним, підлягає до часткового задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти в користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], 29 березня 2002року народження, щомісячно в розмірі 460 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 13 травня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 05 травня 2006 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 167. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у них з відповідачем не склалося, оскільки у них виявились не сумісні характери, та різні погляди на життя, в результаті чого виникали різні непорозуміння та сварки. На даний час не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. На даний час відповідач проживає з іншою жінкою, а позивачка з іншим чоловіком. Дитина після розірванню шлюб у буде проживати з позивачкою. З цих причин вважає, що примирення між ними не можливе, тому просить шлюб між ними розірвати та присвоїти дошлюбне прізвище Корбут. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився, про слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву в якій просив слухати справу без його участі, позовні вимоги визнає. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 05 травня 2006 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 167. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню. Сторони примиритись не бажають.

Outcome: approved