Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-23 00:00:00

і - ф:1ВНЯ 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до управління мсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області про зобов'язання відповідача рахувати і здійснити виплати недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни», силаючись на те, що він відноситься до категорії «Діти війни» та відповідно до ст. 6 Закону України «Про ціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-ІУ /далі - Закон № 2195-ІУ/ має право на римання соціальної допомоги у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком з 01 січня 2008 рок\\ по ЗІ іудня 2009 року, яка йом\\ в порушення вимог закону в зазначеному розмірі відповідачем не плачувалася. Відповідач в письмовій заяві до суду просив відмовити в позові, посилаючись на те, що органи :нсійного фонду мають використовувати кошти тільки на виплати, вичерпаний перелік яких визначений ючим законодавством, до яких виплати підвищення пенсії відповідно до ст. 6 Закону № 2195-ІУ не іносяться. Вказав, що мінімальний розмір пенсії за віком, який визначається Законом України «Про , гальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які іратили працездатність, у випадку підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону № 2195-ІУ істосовуватися не може. Зауважив, що позивачем пропущено строк для звернення до суду за період з '1.01.2008 року до 31.12.2009 року. Також надав суду довідку про фактично виплачені позивачу суми юмісячного підвищення до пенсії згідно Закону № 2195-ІУ / у 2008 році: з 01 січня по ЗІ березня у озмірі 47.00 грн., з 01 квітня по 30 червня - у розмірі 48.10 грн., з 01 липня по 30 вересня -у розмірі 48.20 рн.. з 01 жовтня по 3 1 грудня - у розмірі 49,80 грн; у 2009 році: з 01 січня по 31 грудня - у розмірі 49,80 1 рн. на місяць/. В судове засідання позивач та відповідач не з'явилися, про місце, день і час слухання справи ювідомлені своєчасно та належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наведені доводи сторін та перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, цо підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 6 Закону № 2195-ІУ дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання їй державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії «а віком. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] народився в 1944 році і в розумінні ст. 1 Закону № 2195-ІУ набув статусу «Дитина війни», що відповідно до ст. 6 цього ж Закону надає йому право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком. У 2008 році відповідно до п.п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст статті 6 Закону № 2195-ІУ було викладено в наступній редакції. Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, шо виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп\\2008 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Рішення Конституційного суду є обов'язковим для виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим, і таким, що має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при ляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених мів, що визнані неконституційними. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України ієния про їх неконституційність. За даними довідки управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області ивачу, у 2008 році було виплачено підвищення до пенсії як «Дитині війни» в наступних розмірах: з и гіо березень - по 47,00 грн., з квітня по червень - по 48,10 грн.. з липня по вересень - по 48,20 гри., з ітня по грудень - по 49,80 грн. на місяць. В період з 1 січня по 21 травня 2008 року відповідач, здійснюючи позивачу доплати, передбачені і Закону № 2195-1V в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням і .п.41 розділу 2 Закону України «Про їжавний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», діяв на ставі та у відповідності з діючою нормою цих законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення доплати до вії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в цей період задоволенню не підлягають. Між тим, з 22 травня по 31 грудня 2008 року позивач мав право на перерахунок та виплату вищення до пенсії, і відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, едбачену ст.6 Закону № 2195-1V в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення іення Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп\\2008 року норма пп..41 розділу 2 Закону раїни «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» атила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, суд вважає, що необхідно зобов'язати відповідача місячно підвищувати пенсію з 22 травня по 31 грудня 2008 року. Статтею 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік га про внесення змін до іких законодавчих актів України» затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум на одну особу та для ч хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, для осіб, які йтили працездатність: з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 гривня, з 1 липня - 482 гривні, з 1 втня - 498 гривень. Вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача виплачувал и в 2009 році щомісячну надбавку до |нсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком суд вважає обґрунтованими. За даними довідки управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області швачу у 2009 році було виплачено підвищення до пенсії як «Дитині війни» в розмірі по 49.80 грн. на сяць. Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» дія статті 6 Закону № 2195-1V не .іа зупинена і, відповідно, у 2009 році продовжує діяти норма, згідно якої дітям війни пенсії або місячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, івищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком. Статтею 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26 грудня 2008 року 835-У1, що набрав чинності з 1 січня 2009 року прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто іноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, встановлений в розмірах, що діяли у іудні 2008 року - тобто 498 гривень. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, їредбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого ірмативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Доводи відповідача щодо застосування положень статті 28 Законом України «Про ігальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за ком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів снсії, призначених згідно з цим Законом, суд вважає необгрунтованими, оскільки наявність такої норми та ідсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем знституційної гарантії права на соціальний захист, права на отримання доплати до пенсії, передбаченої і.6 Закону № 2195-1V. Також не впливають на висновок суду доводи відповідача про відсутність бюджетного фінансування средбачених Законом № 2195-1V доплат до пенсії і не можуть бути причиною невиконання покладених на правління Пенсійного фонду України зобов'язань, оскільки реалізація позивачем права на підвищення енсії, яке базується на Законі України, не може бути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань. Щодо посилань відповідача на пропущення позивачем строку для звернення до суду за період з 1.01.2008 року до 31.12.2009 року, то за ст. 256, 257 ЦК України загальний строк, у межах якого особа юже звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється ривалістю у три роки. Пенсійний фонд України діє у відповідності Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює вої повноваження на підставі п. 15 цього положення через створені в установленому порядку його їриторіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне трахування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Іенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 ну № 2195-1V покладено на управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської сті, за місцем проживання позивача. Згідно вимог ст. 6 Закону № 2195-ІУ відповідач повинен нарахувати позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, а при виплаті такого нарахування врахувати вже виплачену суму овести виплату недоплаченої суми підвищення до пенсії Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України На підставі викладеного та

Outcome: partial