Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-07 00:00:00

22.04.2010 року, позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21.09.2002 року, шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції, актовий запис №314. Від цього шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде мешкати з позивачем та її батьками. Свій позов мотивує тим, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, їх сімя не склалася, оскільки у них немає взаєморозуміння, виникають сварки з різних питань спільного життя, ці постійні сварки і привели до розпаду сімї, за час окремого проживання позивач із сином стали спокійнішими, успішність дитини в школі зросла, подружні відносини не підтримуються. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між ним, витрати по реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС покласти на відповідача. Спору про розділ спільного майна не мають. Позивач у судовому засіданні вимоги, викладені в позовній заяві підтримала, спору про розподіл спільного майна не має, видатки, повязані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС просить покласти на відповідача. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував, спору про розподіл спільного майна не має, видатки, повязані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС просить покласти на нього, син після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановленого, що сторони з 21.09.2002 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції, актовий запис №314. Від даного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Згідно до пояснень сторін, зясовано, що в кожного з них, даний шлюб, перший. Відповідно до пояснень, які надано позивачем та відповідачем у судовому засіданні, судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної сімї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились, сторони мешкають окремо одне від одного, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було зясовано, що між сторонами немає спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини, якщо шлюб буде розірвано. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сімю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони не проживають однією сімєю, подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства. Витрати по оплаті державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає можливим покласти на позивача відповідно до її заяви та за її згодою, а відповідача від вказаних витрат звільнити. Згідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України встановлено, що до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита. Положенням ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на матеріали справи, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір, який остання просила з відповідача не стягувати, про що надала відповідну заяву, тому суд вирішує це питання в порядку ст.11 ЦПК України.

Outcome: approved