Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що вона є дитиною війни і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак всупереч вимогам цього закону така допомога в період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року їй виплачувалися лише у розмірі 10 % мінімальної пенсії за віком, незважаючи на те, що рішеннями Конституційного суду України №6рп/2007 від 09.07.2007 у справі №1-29/2007 та № 10-рп/2008 року від 22 травня 2008 року, визнано неконституційними положення п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006р., якими зупинилась дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», визнано такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними) положення пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України». У звязку з цим просила зобовязати відповідача здійснити перерахунок та стягнути на її користь як дитині війни щомісячну соціальну допомогу за період з 01.08.2008 року по 30.04.2010 року в сумі 2422 грн.60 коп. та стягнути сплачені нею судові витрати. Позивачка свої позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути у її відсутність (а.с.13). Відповідач надіслав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.15-16). Суд, дослідивши матеріали вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивачка у справі вноситься до категорії «діти війни» і як пенсіонер перебуває на обліку в ПФУ (а. с. 6, 9). Як вбачається з довідки Управління (а. с. 9) позивачці, як дитині війни, за серпень грудень 2008 року виплачено підвищення у розмірі 49,80 грн., щомісячно, за січень грудень 2009 р. включно підвищення до пенсії виплачені у розмірі по 49 грн. 80 коп. щомісячно, тобто у розмірах, визначених постановою КМУ від 28.05.2008 року №530. Разом з тим, в силу до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Наявність у позивача права на призначення їй підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком є визначальною для вирішення спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ст. 46 Конституції України). В період заявлених позовних вимог ця правова норма була чинною, а тому підлягала застосуванню. Всупереч цьому, ПФУ нараховувало та виплачувало позивачці підвищення до пенсії у розмірах, встановлених постановою КМУ від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», які виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, не могли бути застосовані як такі, що суперечать ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». У період, за який позивачка просить перерахувати та стягнути підвищення, розмір мінімальної пенсії за віком був встановлений на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» 09 липня 2003 року № 1058-IV, а тому цей розмір і слід застосовувати як розрахункову величину. Статтею 54 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, складав: з 1 січня 470 гривень, з 1 квітня 481-00 грн., з 1 липня 482-00грн., з 1 жовтня 498-00 грн., з 1 листопада 573 гривні. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановляв інший розмір, не має. З огляду на викладене, не можуть бути прийняті до уваги положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч. 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законодавством, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої 46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Не може бути підставою для відмови у позові і відсутність коштів для забезпечення виплат доплати до пенсії, оскільки відсутність коштів не є підставою невиконання зобовязань, покладених на УПФ законодавством. Вище наведене є підставою для висновку про те, що з 01.08.2008 р. підвищення до пенсії дитині війни позивачці повинно було нараховуватись та виплачуватись ПФУ у розмірі, визначеному ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції від 22.05.2008 року). Згідно постанови Путивльського районного суду від 03 лютого 2009 р., таке підвищення позивачці вже було виплачено у відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і проведено відповідні виплати за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 липня 2008 року (а.с. 10). Що стосується позовних вимог про перерахування та стягнення недоплачених коштів, то вони не підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ч. 2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи те, що одна із сторін є субєктом владних повноважень, а позивачкою ставиться вимоги майнового характеру, ти виходячи з наведеного і ст.ст. 6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин і носять публічно-правовий характер, суд може визнати дії відповідача законними чи незаконними та в разі незаконності їхніх дій зобовязати провести перерахування та виплату належних сум відповідно до закону, а тому вимоги позивачки відносно перерахування конкретної суми та її стягнення з відповідача не може бути задоволено. Таким чином, суд вважає за необхідне зобовязати управління Пенсійного фонду України в Путивльському районі Сумської області здійснити перерахунок пенсії [PERSON] з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і провести відповідні виплати за період з 01.08.2008 року по 30.04.2010 року, з урахуванням виплачених коштів за ці місяці. Відповідно до задоволених позовних вимог, підлягають стягненню на користь позивачки: 37 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу з ПФУ, а 8 грн. 50 коп. судового збору слід компенсувати за рахунок держави, так як у відповідності з до п.34 ч. 1 ст. 4 Декрету КМУ «Про державне мито» від 21.01.1993 р.№7-93 зі змінами, Пенсійний фонд України, його підприємства, установи й організації звільняються від сплати державного мита. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved