Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-12 00:00:00

У березні 2009 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя, в якому зазначала, що 06.03.1992 року зареєструвала шлюб з відповідачем у справі, який на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.04.2007 року був розірваний. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO], та сина [PERSON] [INFO], які проживають з нею, та перебувають на її утриманні. Під час шлюбу ними було набуто наступне майно: кв. №1 в будинку № 9 , розташованого по вул. Шкільна в с. П.П. Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, земельна ділянка розміром 0.0981 га, та будинок розташовані по вул. З.Космодемянської, 23а, в с. П.П. Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, автомобіль «[PERSON] Е 320» д\\н 444-99 КК 2002 року випуску, автомобіль «[PERSON] ML 270» д\\н AI 77-99 АС 2006 року випуску, земельна ділянка, яка розташована в с. Новосілки, Чорноморського району, по вул. Восточная. 49 Б. р. Крим. Відповідач добровільно розділити майно не бажає. У звязку з цими обставинами, просила розділити зазначене вище майно, виділивши їй [ADDRESS] в с. П.П. Борщагівка, Уі частину земельної ділянки, та будинку розташованих по вул. 3. Космодемянської 23а, в с. П.П. Борщагівка, автомобіль «[PERSON] Е 320» д\\н 444-99 КК 2002 року випуску. Відповідачу позивач просила виділити 1А частину земельної ділянки та будинку розташованих по вул. 3. Космодемянської, 23 а в с. П.П. Борщагівка, автомобіль [PERSON] ML 270» д\\н AI 77-99 АС 2006 року випуску, та земельну ділянку розташовану в р. Крим, Чорноморського району, в с. Новосілка, по вул. Восточная, 49 Б. В ході розгляду справи позивач та її представник збільшили розмір позовних вимог, та уточнили їх , просили з урахуванням інтересів неповнолітніх виділити [PERSON] 2/3 частини земельної ділянки та будинку, відповідачу 1/3 частину цього будинку та земельної ділянки. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував. У березні 2010 року до суду як третя особа, що заявляє самостійні вимоги звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], та [PERSON] про визнання права власності ,в якому зазначала, що із початку 2005 року [PERSON] та [PERSON] припинили спільне проживання, і з цього часу вона почала проживати з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу, вести спільний побут та були повязані спільними правами та обовязками. Земельна ділянка в с. П.П. Борщагівка, по вул. 3. Космодемянської, 2- а була придбана [PERSON] за її кошти, так само був придбаний і автомобіль «[PERSON] ML 270» д\\н AI 7799AC в період спільного проживання. Отже зазначене майно є обєктом права приватної власності [PERSON] Просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, розташовану в с. П.П. Борщагівка. по вул. 3. Космодемянської, 23 а, та на автомобіль «[PERSON] ML 270» д\\н AI 7799АС. В судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги підтримав. Представник [PERSON] проти позову не заперечував. [PERSON] та її представник проти позову заперечували. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, напроти вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з таких підстав. За правилами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Положеннями ст. 69 цього Кодексу передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У відповідності до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом та матеріалами справи установлено, що сторони у справі за первісним позовом перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.03.1992 року по 25.04.2007 року від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO], та сина [PERSON] [INFO]. Шлюб між ними розірвано на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду від 25.04.2007 року. За час проживання у шлюбі сторони набули наступне майно: кв. №1 в будинку № 9 , розташованого по вул. Шкільна в с. П.П. Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, земельна ділянка розміром 0.0981 га, та будинок розташовані по вул. 3.Космодемянської, 23а в с. П.П. Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, автомобіль «[PERSON] Е 320» д\\н 444-99 КК 1995 року випуску, автомобіль «[PERSON] ML 270» д\\н AI 77-99 АС 2005 року випуску. Зазначені вище обставини підтверджуються: рішенням Києво-Святошинського райсуду від 25.04.2007 року про розірвання шлюбу між сторонами, свідоцтвами про народження дітей, технічним паспортом на квартиру , державним актом на право власності на земельну ділянку, договором купівлі-продажу квартири від 03 липня 1999 року, свідоцтовм про рестрацію автомобіля «[PERSON] ML 270» 2005 року випуску, довідкою Києво-святошинського РЕВ ДАІ від 16.07.2009 року за № 166, рішенням виконавчого комітету [PERSON] сільської ради № 7091 від 28 листопада 2008 року, будівельним паспортом на будинок, та іншими доказами дослідженими по справі у їх сукупності. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення частково позовних вимог [PERSON] з підстав передбачених ст. ст. 60, 70 СК України, та визнання за нею права власності на /г частину зазначеного майна окрім будинку, та земельної ділянки розташованої в р. Крим. Як вбачається з матеріалів справи будинок збудований сторонами на земельній ділянці розташованій по вул. З Космодемянської, 23 а в с. П.П. Борщагівка є самочинним, будівництво його проведено з порушенням протипожежних норм, первинна його реєстрація в органах БТІ не проведена. У відповідності до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Позивач та її представник не довели суду і не представили безспірних доказів, що будинок належить сторонам на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ст. 10 ЦПК України позивачу було розяснено, що вона вправі заявити вимоги, щодо визнання за нею права власності на будівельні матеріали, проте остання наполягала на своїх вимогах , за таких обставин суд відмовляє в частині позовних вимог, щодо визнання права власності на частину будинку. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Позивач не довела та не представили доказів про належність на праві власності відповідачу земельної ділянки розташованої в р. Крим, тому в задоволенні вимог щодо цієї земельної ділянки суд також відмовляє. Окрім цього підстав для збільшення частки майна позивача, як це передбачено ч. З ст. 70 СК України суд не вбачає, позивач не надала щодо цього безспірних доказів у відповідності до ст. 60 ЦПК України. Питання щодо вирішення, та стягнення різниці грошової компенсації на користь однієї із сторін, вирішити судом не представляється можливим, оскільки сторонами не надано доказів з приводу дійсної вартості майна, яке підлягає розподілу, судом призначалася судова товарознавча експертиза, від проведення якої сторони відмовилися. Отже за таких обставин суд приходить до висновку про визнання права власності на частину майна за позивачкою в натурі. Вимоги [PERSON] як вважає суд є недоведеними в силу ст. 60 ЦПК України, остання та її представник не підтвердили факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу в певний період часу, вимог щодо встановлення такого факту [PERSON] не заявляла. Посилання представника [PERSON] на договори доручення, які наявні в матеріалах справи, суд вважає необґрунтованими, та такими що не мають юридичного значення у даному випадку, оскільки відсутні фактичні докази їх виконання. Більш того судом установлено достовірно, що майно на яке просить визнати право власності [PERSON] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] За таких обставин суд в задоволенні позову [PERSON] відмовляє у повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача [PERSON]

Outcome: partial