Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-11 00:00:00

В грудні 2009 року в суд надійшов позов [PERSON], в порядку ст. 34 ЦПК України залучені треті особи [PERSON], [PERSON], до [PERSON] про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] на період навчання, у зв'язку з його навчанням в Рівненському автотранспортному технікумі на II курсі на денній державній формі навчання, з дня звернення до суду до закінчення навчання, але не довше як до досягнення двадцяти трьох років, та стягнення додаткових витрат в сумі 3960 грн., понесених фактично на оплату двох років навчання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в Рівненському державному технікумі економіки та підприємництва на платній формі навчання, з платою 3960 грн. за навчальний рік. В позовній заяві зазначала, що з досягненням повноліття син, у зв'язку із денною формою навчанням, не має самостійних прибутків, її заробітної плати для нормального забезпечення двох дітей не вистачає, у зв'язку із платною формою навчання дочки, нею оплачено по 3960 грн. за два роки навчання. Відповідач, батько, в супереч вимогам ст.ст. 185,199 СК України матеріальну допомогу на утримання дітей, окрім аліментів на утримання дочки, ніяким чином не надає, хоча має мінливий нерегулярний дохід, від зайняття приватною стоматологічною практикою, як лікар стоматолог і протезист, що встановлено судовими рішеннями Рівненського міського суду від 22.06.2005 року та ухвалою Апеляційного суду від 03.11.2005 року, розмір прибутку приховує, на підставі чого має реальну можливість забезпечити утримання повнолітнього сина на період навчання та неповнолітньої дочки у вказаному позовом розмірі. Вона вимушена ставити питання про стягнення аліментів. Згідно наданих суду письмових заперечень відповідача, він не визнає позовні вимоги повністю, покликаючись на відсутність можливості надання матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина на період навчання та додаткових витрат на навчання неповнолітньої дочки через наявність на утриманні неповнолітнього сина в другому шлюбі, те, що є не працюючим, єдиним прибутком в сім»ї є заробітна плата дружини, має заборгованості за комунальні послуги та значні витрати на лікування, у зв'язку із погіршенням стану здоров'я. Крім того, вказує, що позивач посилається на судові рішення за 2005 рік, якими встановлені обставини, що існували в 2005 році, такі судові рішення не мають відношення до теперішнього часу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги, із запереченнями відповідача не згідні, вважають, що відповідач приховує свої прибутки, підробляючи без належного оформлення підприємництва чи трудових відносин, що відомо від знайомих, крім того має рухоме та нерухоме майно у вигляді автомобіля та великого приватного будинку, яке можна використати для забезпечення доходу. Вважають відповідача спроможним забезпечити сплату 300 грн. щомісячно на утримання сина і додаткові витрати на навчання дочки і таким стягненням не будуть порушені інтереси відповідача. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнувши кошти на утримання сина з дня досягнення ним повноліття. Треті особи в справі [PERSON] та [PERSON] підтримали позовні вимоги, вважають їх обгрунтованими, доведеними, такими, що підлягають до задоволення. Будучи допитаним в якості свідка, [PERSON] показав, що особисто в 2006 році спостерігав в добудові до житлового будинку відповідача обладнаний стоматологічний кабінет для надання стоматологічної допомоги населенню, а проїжджаючи повз будинок відповідача системно бачать стоячі автомобілі та людей, які підтверджували лікування зубів у відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні погодився на продовження сплати аліментів на утримання повнолітнього сина на період його навчання в тому ж розмірі, який був стягнутий до повноліття - 100 грн. щомісячно. Додаткові витрати на платне навчання дочки визнав, проте заперечив реальну можливість їх сплати найближчими часом. Додатково до заперечення пояснив, що не працює протягом п'яти років за відсутністю роботи та неможливістю належного обладнання стоматологічного кабінету, через дорого стоячу техніку, для реєстрації підприємницької діяльності. Крім заробітної плати дружини, його сім»я проживає за рахунок підсобного господарства тестя, інших прибутків не має. Він не має реальної можливості сплачувати кошти в заявленій сумі 300 грн. щомісячно, не заперечує проти часткового, задоволення позовних вимог. Оцінюючи пояснення сторін, досліджені на надані в справі докази в їх сукупності, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували в шлюбі до 1 І травня 2000 року та є батьками повнолітнього сина [PERSON]. [INFO], та неповнолітньої дочки [PERSON], 28 липня 199.3 року народження, відповідно до наданих паспорта, свідоцтва і актового запису Рівненського міського відділу РАГС про народження [PERSON], Ш-ГЮ №376178 від 08.09.1993 року. Вказані обставини встановлені також рішенням Рівненського міського суду від 22. 06.2005 року в справі № 2-4870/05- за позовом між сторонами про збільшення розміру стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей, за яким стягнуті аліменти в розмірі по 100 грн. щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. Рішення суду вступило в законну силу 03 листопада 2005 року після перегляду справи колегією суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області На підставі довідки №705 від 23.11. 2009 року та 031 від 10 лютого 2010 року встановлено, що повнолітній син відповідача, є студентом II курсу денного відділення автотранспортного технікуму НУВГП І рівня акредитації, державної форми навчання, стипендії не отримує, проживає з матір'ю, заробітна плата якої є низькою, перебуває на утриманні матері, не маючи самостійного прибутку. На підставі договору про навчання від 08 серпня 2008 року між позивачкою та адміністрацією РДТЕП і наданих квитанцій від 11.08.2008 року, 14.01.2009 року, 03.09.2009 року 21.01.2010 року встановлено, що неповнолітня дочка відповідача, є студенткою II курсу денного відділення платної форми навчання РДТЕП, за два роки її навчання матір'ю сплачені кошти в сумі 7920 грн., половина яких складає 3960 грн., проживає з матір'ю, заробітна плата якої є низькою, перебуває на утриманні матері, отримуючи з відповідача аліменти в розмірі 100 грн. в місяць. Згідно ч. 1ст. 199 СК України, якщо повнолітній син чи дочка продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. З наданих відповідачем доказів та пояснень вбачається, що він є працездатним за віком та станом здоров'я, проте офіційно непрацюючим протягом п'яти років, на обліку в центрі зайнятості станом на час розгляду справи не перебуває, має нерухомість у вигляді домоволодіння та транспортний засіб, прибутки від зайняття підсобним господарством на базі господарства та землі тестя. Крім того, на утриманні має малолітнього сина від другого шлюбу. Оцінкою досліджених доказів суд прийшов до висновку, що достовірних, переконливих доказів про зміну майнового стану відповідача в сторону покращення за період від часу стягнення аліментів в розмірі по 100 грн. на кожну дитину в 2005 році та отримання відповідачем збільшених прибутків, зокрема від незаконного зайняття підприємницькою діяльністю, станом на теперішній час судом не встановлено. У відповідності до положень ст.ст. 198-200 СК України, оцінюючи досліджені докази в сукупності, встановлено, що позивачкою правомірно заявлений позов про стягнення коштів на сина утримання на період навчання за рішенням суду у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач не надає такої допомоги в добровільному порядку, мав можливість сплачувати таку суму за тих же обставин до грудня 2009 року та погоджується на стягнення коштів в сумі 100 грн. щомісячно. Таким чином, оцінкою досліджених доказів і обставини в сукупності, відповідно до положень ст.182 СК України, з урахуванням позиції відповідача з приводу часткового визнання позовних вимог, суд прийшов до висновку про наявність реальної можливості відповідача забезпечити сплату аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] на період денної форми навчання в розмірі 100 грн. щомісячно. У відповідності до положень ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. З урахуванням наданих суду доказів про понесені позивачкою додаткові витрати на навчання неповнолітньої дочки, відповідно до чинного законодавства, суд вважає обґрунтованими, доведеними, такими, що підлягають до повного задоволення вимоги позивачки про стягнення із відповідача половини понесених нею додаткових витрат в розмірі 3960 грн. на навчання неповнолітньої доньки. Враховуючи вищенаведені встановлені обставини, суд прийшов до висновку про доцільність часткового задоволення позовних вимог в зазначеному вище порядку із покладенням судових витрат на відповідача, відповідно ст.ст. 81,88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст.ст. 198,199,200,182,191 СК України

Outcome: partial