Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] 17.05.2010 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] з вимогами про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11.11.1995 року. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO]. Сім»я фактично розпалася і подружжя проживає окремо з 2004 року. Діти проживають з позивачкою та знаходиться на її утриманні, так як досягнути домовленості з відповідачем про добровільний засіб утримання ним дитини не вдалося. Відповідач за станом здоров»я та за віком є працездатною особою, інших дітей , стягнень за виконавчими документами не має. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу кожного місяця до досягнення дітьми повноліття. До початку попереднього судового засідання позивачка надала суду письмову заяву якою просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач до початку слухання справи також надав суду письмову заяву просить суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього слухання справи. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст.. 174 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, ретельно дослідивши та оцінивши у сукупності всі матеріаль справи, приходить до переконання щодо необхідності задоволення позовних вимог з наступних підстав: Так, судом, встановлено, що сторони перебували в шлюбі який було зареєстровано 11 листопада 1995 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Синельниківської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області, актовий запис №282, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.2). Подружжя з 2204 року проживає окремо, подружніх стосунків не підтримують, сім»я фактично розпалася. Факт народження у сторін сина [PERSON] 18.09.1996 року та дочки [PERSON] 09 березня 2002 року підтверджується копіями свідоцтв про народження Серії 1-КИ №347818 та Серії І-КИЕ №167408 (а.с. 2-3). Як вбачається із довідки голови квартального комітету №12 по місту Синельникове від 28.04.2010 року [PERSON] проживає [INFO] разом з дітьми сином [PERSON] та дочкою [PERSON] (а.с.4). Відповідач позовні вимоги визнав, хоча і не працює, але за станом здоров»я та за віком є працездатною особою, інших утриманців не має, аліменти нікому іншому не сплачує. Матеріальну допомогу у добровільному порядку на утримання дітей відповідач не надає. У відповідності до вимог ч.2 ст. 181 Сімейного кодексу України «за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні у грошовій або натуральній формі». Досягнути домовленості з відповідачем про добровільний засіб утримання ним дитини позивачці не вдалося. Згідно вимог ст.. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов»язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, суд вважає наявність обставин якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, повністю встановленою. У відповідності до вимог ст.. 81 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати, судовий збур 51 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 180-183,191 СК України,

Outcome: approved