Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

Позивачка у травні 2009 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей та утримання дружини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що із 12 жовтня 1996 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], від якого мають пятеро дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Із травня 2008 року відповідач залишив сімю та за її припущенням, проживає у своїх батьків у Запорізькій області, м.Бердянськ, вул.Свободи, буд.36/18, кв.13., діти проживають разом із нею, вона про них піклується. За рік окремого проживання відповідач періодично надавав грошову підтримку на її утримання та утримання дітей, але у довільно визначеному ним розмірі та внаслідок її наполегливих прохань. За вказаний період всього від відповідача нею отримано 8200 грн. коштів, які поряд із державною допомогою по догляду за найменшою донькою [PERSON], складали єдине джерело існування сімї. Зі слів відповідача їй відомо, що він працює, отримує регулярний прибуток, основну частину якого витрачає на задоволення своїх особистих потреб. У звязку із чим вимушена була звернутися до суду із даним позовом, у якому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 400,00 грн. щомісяця на кожну дитину та на її утримання у сумі 300,00 грн.. до досягнення молодшою донькою трьох років. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини позовної заяви. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, незважаючи на те, що зобовязувався судом до явки. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку через представника за довіреністю [PERSON]. Причини неявки у судове засідання не повідомив. Про розгляд справи без своєї участі до суду заяв не надсилав. Представник відповідача, діючий за довіреністю [PERSON], у судовому засіданні обставини щодо фактичного проживання [PERSON] окремо від сімї, наданої позивачці на протязі всього періоду грошової допомоги на дітей та наявного між сторонами спору щодо обсягу коштів, необхідних для їх утримання визнав. Не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 30% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, в частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Позицію свого довірителя щодо вимог обґрунтовував відсутністю роботи у відповідача та фінансовою неспроможністю [PERSON] утримувати своїх дітей та дружину у заявленому нею розмірі. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, зясувавши обставини по справі, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 жовтня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська за актовим записом № 795 (а.с. 4). Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.5), [PERSON], [INFO] (а.с.6), [PERSON], [INFO] (а.с.7), [PERSON], [INFO] (а.с.8), [PERSON], [INFO] (а.с.9), які проживають із позивачкою (а.с. 10). Троє із дітей навчаються у школі (а.с.16). Відповідач значиться зареєстрованим за адресою [INFO] (а.с.10), однак, фактично із сімєю не проживає із травня 2008 року. У відповідності до ст. 121 Сімейного Кодексу України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст. 122 та 125 цього Кодексу. За ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181, ч.1 ст. 183, ч.1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову у вигляді частини від доходів його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В силу частини 1 статті 184 Сімейного Кодексу України, в разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивачка перебуває на обліку в управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради, щомісячно отримує в сумі 130 грн. державну допомогу по догляду за [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною трирічного віку (а.с.29, 30). Згідно свідоцтва про державну реєстрацію, відповідач із 2006 року є субєктом господарської діяльності підприємцем (а.с.18). За інформацією органів державної податкової служби та Пенсійного Фонду України, щодо розміру фактично отримуваних доходів за період із 01.01.2008 року по 01.01.2010 року відповідач не звітував (а.с.43, 46). Водночас в період із травня 2008 року по травень 2009 року [PERSON] надавалася позивачці грошова допомога у довільно визначених ним розмірах, всього на суму 8200 грн. Дані обставини визнані сторонами у судовому засіданні, тому в силу ч.1 ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Крім того, із пояснень сторін та наданих суду платіжно-касових розрахункових документів вбачається, що на утримання дітей відповідачем також у довільних розмірах та за власною ініціативою, на картковий рахунок позивачки у ЗАТ КБ «ПриватБанк» у липні 2009 року перераховано 500 грн., у серпні 2009 року 400 грн., у вересні 2009 року 600 грн. (а.с.19, 21). В подальшому надання допомоги на дітей у будь-якій формі відповідачем не здійснювалося. У відповідності до ч.1 ст.54 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік», розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років складав 557 грн., від 6 до 18 років 701 грн. Згідно до ст.52 Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік», прожитковий мінімуму на дитину віком до 6 років складає із 01.01.2010 року - 755 грн., а із 01.04.2010 року 767 грн.; на дітей віком від 6 до 18 901 грн. (із 01.01.2010 року), 917 грн. із 01.04.2010 року на одну особу. Суд зауважує, що будь-яких доказів в обґрунтування відсутності роботи чи то непрацездатності за наявних обставин фактичного надання грошової підтримки відповідачем суду не надано, джерела отримання перерахованих позивачці коштів не наведено та не доведено, у звязку із чим, суд критично оцінює доводи представника відповідача щодо фінансової неспроможності [PERSON] З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення вимог позивачки та необхідності стягувати з відповідача на її користь у судовому порядку аліменти на утримання пятьох дітей в твердій грошовій сумі та у визначеному нею розмірі, тому що відповідач, будучи батьком дітей зобов'язаний їх матеріально утримувати в сумі, достатній для задоволення їх розумних потреб. Згідно ст.. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, єдиним джерелом доходу [PERSON] є допомога по догляду за дитиною (а.с. 29,30), суд вважає за необхідне, стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 300,00 грн. щомісяця, до досягнення дитиною трирічного віку. У звязку з тим, що позивачка в силу ст. 4 Декрету КМУ «Про держане мито» звільнена від сплати державного мита, то в силу ст. 88 ЦПК України, судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120,00 грн. необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved