Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-22 00:00:00

18.05.2010р. [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом, в якому просить зобовязати [PERSON] Пенсійного фонду України у Городищенському районі здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та провести відповідні виплати за період з 09.07.2007 року по 30.04.2010 року на суму 5194,09грн., а також стягнути з [PERSON] пенсійного фонду в Городищенському районі понесені нею судові витрати в сумі 171,00грн. . Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що народившись в 1945 року, являється дитиною війни згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195-УІ від 18.11.2004 року. Відповідно до ст. б зазначеного Закону з 01.01.2006 року, їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Згідно довідки пенсійного фонду в Городищенському районі, нараховувалась надбавка з 01.01.2008 року в розмірі 10% один раз на квартал, а в 2007 році, 2009-2010роках допомога взагалі не виплачувалася. Верховна Рада України при прийняті бюджету призупинила дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Однак Конституційний Суд України своїм рішенням від 09.07.2007 року по справі №31-29/2007р., вирішив, визнати таким, що не відповідає Конституції України і є неконституційним положення Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» п.12 ст. 71, яким зупинено дію ст. 6 ЗУ від 18.11.2004р. «Про соціальний захист дітей війни» п.3 положення ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», визнані неконституційними. Пункт 5 Рішення Конституційного Суду України в цій справі має преюдиціальне значення для суддів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дій положень статтей зазначених законів, що визнані неконституційними. Пункт 5.2 Рішення Конституційного Суду України визначено, що Верховна Рада не повноважна при прийнятті закону про Державний бюджет України включати до нього положення про внесення змін до чинних законів України, зупиняти дію окремих законів України та, або будь-яким чином замінювати визнані іншими законами України правове регулювання суспільних відносин. Дане рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визначає, що починаючи з 09.07.2007 року Верховна Рада не була повноважна приймати або вносити зміни до чинних законів України в частині змін про розмір виплати надбавок дітям війни, при прийнятті бюджету на 2008 рік та подальші роки. Розмір соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» становить надбавку в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. У 2007 році не було доплачено до пенсії надбавку на суму 810,00грн.; в 2008 році 1544,80грн.; у 2009 році - 1792,80грн.; за чотири місяця 2010 року 1047,30грн., всього загальна сума надбавки, яку слід стягнути з відповідача становить 5194,90грн. . Просить, здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування» та провести відповідні виплати за період з 09.07.2007р. по 30.04.2010р. в сумі 5194,90грн., а також стягнути на її користь з [PERSON] пенсійного фонду в Городищенському районі Черкаської області понесені судові витрати в сумі 171,00грн. . В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача - [PERSON] Пенсійного фонду України в Городищенському районі, [PERSON], позов щодо стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни» не визнала, вказавши, що ст. б Закону України «Про соціальний захист дітей війни передбачає, що дітям війни пенсії підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком. Згідно зi ст. 7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій дітям війни здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України. Визначення мінімального розміру пенсії за віком надано лише в статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Так, частиною першою цієї статті встановлено, що при наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу мінімальний розмір пенсії встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому, частиною третьою цієї статті встановлено, що таким чином визначений мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для обчислення розмірів пенсій, призначених за цим Законом. Тобто, для визначення доплат або підвищень пенсій не застосовується. У Законі України «Про державний бюджет на 2007 рік» виплата щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни» була передбачена в розмірі 50% від розміру надбавки, передбаченої учасникам війни, за умови, що людина, яка має статус дитина війни» за життя визнана інвалідом. З 01.01.2008 р. питання виплати пiдвищень до пенсії дітям війни законодавчо врегульовано Законом України Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (пп.2 п.41 розділу II) та постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. №530, згідно з якими дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії виплачується підвищення в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Згідно зi ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту учасникам війни пенсії підвищуються на 10% прожиткового мiнiмуму для осіб, які втратили працездатність. 3 01.01.2009р. виплата дітям війни проводиться у тому ж розмiрi, що i в 2008 році згідно п. 8 постанови КМУ №530 від 28.05.2008р. «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Тому, дітям війни з 01.01.2008р. i по даний час виплачується щомісячно по 47,00 грн., з 01.04.2008р. 48,10 грн., з 01.07.2008р. 48,20 грн., з 01.10.2008р. по даний час 49,80 грн.. Враховуючи наведене та те, що до бюджету Пенсійного фонду, який затверджується Кабінетом Міністрів України, кошти на збільшення підвищення дітям війни не виділялися, у органів Пенсійного фонду не було i на даний час немає законних підстав для збільшення цієї виплати. Просить суд, у задоволені позову відмовити. Суд, розглянувши позов у межах заявлених позовних вимог, вислухавши представника відповідача, врахувавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, та при вирішенні спору, з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними актами, вважає, що даний позов є частково обґрунтованим та підлягає до часткового задоволення. Згідно до вимог Конституції України (ч.2 ст.19), органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи мають право вчиняти дії та приймати рішення виключно в межах наданих їм повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України. Пенсійний Фонд України діє на підставі положення «Про Пенсійний Фонд України», затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002р. за №121/2001, і є центральним органом виконавчої влади, на яке покладено обовязок щодо : призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування виплат пенсій, та здійснює свої повноваження на підставі п.15 вказаного положення через створенні в установленому порядку його територіальні управління, по ефективному використанню коштів Пенсійного Фонду України. Згідно з п.п. 7 п.2.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. за №8-2, управління відповідно до покладених на них завдань, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші соціальні виплати відповідно до чинного законодавства. Конституційний Суд України в Рішенні від 03.10.1997р. №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному, і з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі. Згідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей» № 2195ІV від 18.11.2004р., котрий набрав чинності з 01.01.2006р., дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей». Пунктом 17 ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом було зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Законом України від 19.01.2006р. № 3367-ІV «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006рік» вказаний пункт ст. 77 виключено та статтю 110 викладено в такій редакції : «Установити, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України «Про соціальний захист дітей», запроваджується з 01.01.2006р., а статтею 6 у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету», і Закон набрав чинності 02.04.2006р.. Однак, Кабінетом Міністрів України протягом 2006р. будь-які рішення на виконання вимог статті 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» не приймалися. Таким чином, у 2006 році пільги дітям війни, що передбачені статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей», запроваджено не було, і у позивача даного права не виникало, тому в цій частині позовної вимоги, слід відмовити. Закони України «Про Державний бюджет на 2006рік» від 20.12.2005р. та «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006рік» від 19.01.2006р. неконституційними не визнані та діяли протягом 2006 року. Відповідно до Закону України № 489V від 19.12.2006р. «Про Державний бюджет України на 2007рік» (ст. 71 пункт 12) зупинено дію положень статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей», та ст. 111 цього Закону, встановлено, що у 2007р. підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 ЗУ № 2195 ІV від 18.11.2004р., і виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007р. № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) положення ЗУ № 489V від 19.12.2006р., яким зупинено дію ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» та положення п. 3 ст. 71 ЗУ № 489V від 19.12.2006р. визнано такими, що не відповідають Конституції України, тобто визнано неконституційними. Таким чином, із 01 січня по 09 липня 2007 року до спірних правовідносин застосуванню підлягають приписи статті 111 Закону України від 19.12.2006р. № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007рік», як такі, що прийняті пізніше в часі, у звязку з чим мали пріоритет порівняно зі спеціальною нормою статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей». І після прийняття Конституційним Судом України вказаного Рішення, знову почали діяти положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей», тобто, з часу прийняття цього Рішення, відновлено право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Право позивача на отримання підвищення до пенсії, що передбачене статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей», субєкт владних повноважень порушив з 09.07.2007р. до 31.12.2007р., оскільки, дія Закону «Про Державний бюджет України на 2007рік» закінчується 31 грудня 2007р.. Ст. 152 Конституції України, зазначає, що закони, інші правові акти або окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Законом України від 28 грудня 2007 року № 107- VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та статтю 6 цього Закону викладено в такій редакції : «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» таке підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів». Однак, Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України» від 22.05.2008р. положення пункту 28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р. щодо несення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані такими, що не відповідають Конституції України. Таким чином, із 01 січня по 22 травня 2008 року застосуванню підлягали приписи Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а з 22 травня 2008 року - стаття 6 Закону України «Про соціальний захист дітей», як така, що поновила свою дію у часі, і з цієї дати особа із статусом дитина війни має право на підвищення на 30% мінімальної пенсії за віком або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, та повинна була застосовуватись до позивача. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімуму» від 15.07.1999р. №966-14 прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком. При визначені розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей», відповідачу, слід, застосовувати розмір мінімальної пенсії за віком, який дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09 липня 2003 року, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком. І при розрахунку державної пенсії, передбаченої ЗУ № 2195ІV від 18.11.2004р., застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімум для осіб, котрі втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визнається мінімальний розмір пенсії за віком. Так, Статтею 62 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» затверджено на 2007 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 380,00грн., з 1 квітня 406,00грн., з 1 жовтня 411,00грн.. Статтею 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" на 2008 рік затверджено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 470,00грн., з 1 квітня 481,00грн., з 1 липня 482,00грн., з 1 жовтня 498,00грн.. Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», стаття 54, установити у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, в розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Розміри державних соціальних гарантій на 2009 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України. Відповідно до Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009р. № 1646-УІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), стаття 1, встановлює прожитковий мінімум осіб, які втратили працездатність, на одну особу на місяць у розмірі з 01.12.2009р. 573,00грн., з 01.01.2010р. 695,00грн., з 01.04.2010р. 706,00грн. . Положення ч.3 ст. 28 ЗУ № 1058-ІУ від 09 липня 2003 року, не є перешкодою для застосування мінімальної пенсії за віком для розрахунку інших повязаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого ч. 1 ст. 28 Закону України ««Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058- ІV. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Круціло) [PERSON], [INFO], відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195ІV від 18.11.2004р. набула статус дитини війни, а тому за ст. 6 даного Закону має право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком. Відповідач [PERSON] Пенсійного фонду в Городищенському районі Черкаської області не здійснював зазначені виплати у вищенаведених розмірах, посилаючись на відсутність відповідних коштів та на невизначеність розрахункової величини (мінімальної пенсії за віком) для розрахунку підвищень до пенсії категорії громадян, які мають статус дітей війни. Згідно довідки, з 01.01.2008р. відповідач почав позивачу виплачувати підвищення до пенсії у розмірі 10% від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, а саме: з 01.01.2008р. 47,00грн., з 01.04.2008р. 48,10грн., з 01.07.2008р. 48,20грн., 01.10.2008р. 49,80грн.. Отже, позивачем недоотримана щомісячна соціальна державна допомога, і, суд, вважає, доведеною вимогу позивача про зобовязання [PERSON] пенсійного фонду в Городищенському районі Черкаської області нарахувати та виплатити недоплачену допомогу як «дитині війни» в період часу з 9 липня по 31 грудня 2007р.; з 22 травня по 31 грудня 2008р., з 01.01.2009р. по 31.12.2009р., з 01.01.2010р. по 30.04.2010р. . З огляду на вищевикладене, вбачається, що управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти у відповідності з вимогами статті 6 Закону №2195-ІV від 18.11.2004р. і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення вимог вказаної статті відповідач таких нарахувань не проводив. Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни, як і на не визначеність розрахункової величини (мінімальної пенсії за віком) для розрахунку підвищень до пенсії категорії громадян, які мають статус дітей війни, суд, до уваги не бере. Суд, стягує з відповідача, пропорційно до задоволених позовних вимог, державне мито і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, що узгоджується з ст.ст. 79 81, 88 ЦПК України та положеннями Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», постанови від 05.08.2009 р. за № 1258 «Про внесення змін до постанови КМУ від 21.12.2005 р. № 1258» щодо розмірів витрат з інформаційнотехнічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних та господарських справ.

Outcome: partial