Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

14 травня 2010 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що з 2005 року по 2008 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] В даному шлюбі в них народилася дитина: донька [PERSON] (26.03.2008 р.н.). Відповідно до рішення Бориспільського міськрайонного суду від 15.04.2009 року з відповідача на користь позивачки на утримання вищевказаної дитини сплачується аліменти в розмірі 1/3 частини від його заробітку щомісячно. Однак зважаючи, що дитина постійно хворіє, її коштів та аліментів не вистачає на утримання та лікування дитини. Зважаючи, що відповідач хоч проживає окремо від дитини, повинен нести додаткові витрати на дитини просила суд стягнути з нього 13555 грн. 67 коп. Представник позивачки в судовому засіданні обставини справи підтвердив, та під час розгляду справи остаточно збільшив позовні вимоги до 21986 грн. 83 коп. у звязку із появою додаткових витрат. Відповідач та його представники в судовому засіданні проти позову заперечили, зазначивши, що відповідач вже сплачує аліменти, при визначенні яких позивачкою вказувались вищенаведені обставини, а тому вони були прийняті судом до уваги при винесенні рішення та встановленні розміру аліментів. При цьому представник відповідача обґрунтовував свої заперечення тим, що здійснені позивачем витрати не є додатковими в розумінні ст. 185 СК України, оскільки повязані з безпосереднім утриманням та вихованням дитини, і не повязані з якимись особливими обставинами. Просили у позові відмовити та стягнути понесені витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. Заслухавши пояснення відповідача та представників сторін, дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про достатність підстав для часткового задоволення позову [PERSON] Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання неповнолітньої дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), Згідно частини 2 вищевказаної статті, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Під час судового слідства встановлено, що дійсно [PERSON] та [PERSON] з 2005 року по 2008 рік року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину, а саме: доньку [PERSON] (26.03.2008 р.н.), про що свідчить свідоцтво про народження, видане виконавчим комітетом Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області від 02.04.2008 року серії 1-ОК №088267 (а.с.6) та рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 23.04.2010 року (а.с.37), відповідно до якого відповідач визнаний батьком дитини. Відповідно до довідок ТОВ „Прес-брук №27 та 28 від 03.06.2010 року (а.с.32-33) [PERSON] займає посаду менеджера зі збуту на даному підприємстві і її дохід з грудня 2009 року по червень 2010 року становить 5009 грн. 89 коп. Згідно виписок із медичної карти №46 (а.с.8, 64-71), довідки для одержання путівки наданої Бориспільською ЦРЛ (а.с.34) [PERSON], [INFO], страждає на хронічний бронхіт і потребує курортного лікування на південному березі Криму. У звязку з цим позивачка замовила у ПП „Світовид 2007 путівку строком на 14 днів для проживання в санаторії матері та дитини „Славутич, що розташований в м. Алушта. Її ціна становить 6930 грн., що підтверджується рахунком-фактура №0027/Р (а.с.9) Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру додаткових витрат судом не встановлено. Про них не зазначили і сторони в справі. Враховуючи вказані обставини, зважаючи що батьки в рівній мірі повинні піклуватися про здоровя дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки на лікування їх доньки половини вартості путівки, що становить 3465 грн. При цьому суд враховує, що сторонами іншої вартості путівок не надано, а тому при визначенні розміру, який підлягає стягненню з відповідача, як додаткова витрата, бере саме надану позивачем вартість путівки. Суд вважає, що стягненню підлягає 1/2 частина вартості путівки, оскільки остання оформлюється на двох (мати та дитину). Крім того, не реалізація путівки (прострочення її викупу) не є обставиною, яка свідчить про необхідність відмови у задоволенні вимог в цій частині, зважаючи на можливість стягнення додаткових витрат на майбутнє. З цього приводу суд враховує рекомендаційний висновок лікарів та встановлений діагноз хронічний бронхіт у дитини, що свідчить про необхідність її санаторно-курортного оздоровлення. Зважаючи, що наявні в матеріалах справи, товарні чеки підтверджують лише здійснення позивачкою покупок і не вказують на додаткові потреби повязані із розвитком здібностей дитини чи її хворобою, а тому суд при винесенні рішення їх до уваги не бере. Крім того, з пояснень представника позивача при визначенні вартості таких додаткових витрат позивачем не враховувалось оплата аліментів відповідачем, які підлягають витрачанню саме на зазначені [PERSON] цілі для життя та виховання дитини. Також, необхідність здійснення таких витрат приймалась до уваги при винесенні рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на користь позивачки на утримання їх спільної малолітньої дитини, а у збільшенні розміру аліментів на користь [PERSON] відмовлено згідно рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.04.2010 року (а.с. 37). Суд звертає увагу на те, що позивачем не доведено, що перелічені у касових квитанціях та товарних чеках товари, речі, продукти харчування та медикаменти, використовуються або використані згідно ч.1 ст. 185 СК України безпосередньо у звязку з настанням особливих обставин (необхідність розвитку здібностей дитини, на лікування її хвороби тощо). Зважаючи на вищевикладене у задоволенні іншої частини позовних вимог заявлених [PERSON] необхідно відмовити за їх недоведеністю. Судові витрати у справі, відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. При вирішенні питання про стягнення витрат на надання правової допомоги в розмірі 3000 грн., заявленої представником відповідача, суд враховує, що вчинення останніх жодним доказом не доведена (угода містить лише посилання на договірну ціну), а сама сума є завищеною зважаючи на кількість годин проведених судових засідань та участь представника у справі. У цьому зв'язку у задоволенні зазначеного клопотання слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial