Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Запорізької міської ради, третя особа: [PERSON] про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за заповітом, вказавши, що його тітка [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] з 1958р. по 1995р., на день його смерті. Згідно рішенню виконкому Верхнє Хортицької селищної Ради № 8 від 23 лютого 1961р. [PERSON] була надана у безстрокове користування земельна ділянка № 61 по вул. Комінтерна у м.Запоріжжі, площею 705 кв.м. для будівництва житлового будинку. У 1964р. будинок був побудований за їхні сумісні кошти, зданий до експлуатації згідно Акту прийомки від 19 травня 1964р. та зареєстрований на ім'я [PERSON] 13 листопада 1995р. [PERSON] помер, спадкоємцем першої черги був його син від попереднього шлюбу [PERSON], третя особа по справі. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05 травня 1997р. був встановлений факт знаходження [PERSON] на утриманні [PERSON] та визнане за нею право власності на ? частки буд.№ 61 по вул. Комінтерна у м.Запоріжжі. Також визнане право власності на ? частину вказаного будинку за сином спадкодавця [PERSON] З 1966р. [PERSON] не жив зі своїм батьком та [PERSON] Тітка позивача не мала своїх дітей, після смерті свого співмешканця, померлого у 1995р. їй важко було вести домогосподарство, вона часто просила позивача допомогти їй. Він ремонтував будинок, доглядав присадибну земельну ділянку, допомагав їй матеріально. 07 червня 2000р. [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 2536, яким усе своє майно заповіла позивачу. 10 вересня 2002р. [PERSON] померла, після смерті якої відкрилась спадщина на ? частки буд. № 61 по вул. Комінтерна у м.Запоріжжі, які належали їй на праві приватної власності. На момент смерті тітки позивач мешкав у її будинку разом з нею, доглядав її, повністю займався веденням домашнього господарства, платив за комунальні послуги, жили однією сім'єю. З лютого 2003р. позивач почав у будинку підготовчі роботи для проведення газу, переоформив на своє ім'я абонентні книжки по розрахунку за воду, електропостачання. Таким чином, згідно ст. 549 ЦК України (1963р.) він фактично прийняв спадщину, вступив в управління та володіння спадковим майном. У встановлений законом строк позивач звернувся до Другої Запорізької державної нотаріальної контори з питання оформлення спадщини, але йому було відмовлено у прийомі заяви тому, що тітка не зареєструвала на своє ім'я ? частки будинку у ОП «ЗМБТІ». Позивач просить суд визнати за ним право власності у порядку спадкування за заповітом на 3\\4 частки будинку № 61 по вул..Комінтерна в м.Запоріжжі після смерті [PERSON], померлої 10.09.2002 року. Представник відповідача позов визнав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, про день і час судового засідання повідомлений, заперечень на позов не надав. Вислухавши пояснення позивача, свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що тітка позивача [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] з 1958р. по 1995р., на день його смерті. Рішенням виконкому Верхнє Хортицької селищної Ради № 8 від 23 лютого 1961р. [PERSON] була надана у безстрокове користування земельна ділянка № 61 по вул.Комінтерна у м.Запоріжжі, площею 705 кв.м. для будівництва житлового будинку. У 1964р. будинок був побудований за їх сумісні кошти, зданий в експлуатацію згідно Акту прийомки від 19 травня 1964р. та зареєстрований на ім'я [PERSON] 13 листопада 1995р. [PERSON] помер, спадкоємцем першої черги був його син від попереднього шлюбу [PERSON], третя особа по справі. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05 травня 1997р. був встановлений факт знаходження [PERSON] на утриманні [PERSON] та визнане за нею право власності на ? частки буд.№ 61 по вул. Комінтерна у м.Запоріжжі. Також визнане право власності на ? частину вказаного будинку за сином спадкодавця [PERSON] З 1966р. [PERSON] не жив зі своїм батьком та [PERSON] Тітка позивача не мала своїх дітей, після смерті свого співмешканця, померлого у 1995р. їй важко було вести домогосподарство, вона часто просила позивача допомогти їй. Він ремонтував будинок, доглядав присадибну земельну ділянку, допомагав їй матеріально. 07 червня 2000р. [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 2536, яким усе своє майно заповіла позивачу. 10 вересня 2002р. [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина на ? частки буд. № 61 по вул. Комінтерна у м.Запоріжжі, які належали їй на праві приватної власності. На момент смерті тітки позивач мешкав у її будинку разом з нею, доглядав її, повністю займався веденням домашнього господарства, платив за комунальні послуги, жили однією сім'єю. З лютого 2003р. позивач почав у будинку підготовчі роботи для проведення газу, переоформив на своє ім'я абонентні книжки по розрахунку за воду, електропостачання. Таким чином, згідно до вимог ст.549 ЦК України (1963р.) він фактично прийняв спадщину, вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтвердили свідки [PERSON] і [PERSON]. У встановлений законом строк позивач звернувся до Другої Запорізької державної нотаріальної контори з питання оформлення спадщини, але йому було відмовлено у прийомі заяви тому, що тітка не зареєструвала на своє ім'я ? частки будинку у ОП «ЗМБТІ». Таким чином, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на ? частки житлового будинку № 61 по вул..Комінтерна в м.Запоріжжі. На підставі викладеного,

Outcome: approved