Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-27 00:00:00

Представник житлово-комунального підприємства „Промислове [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і просить суд стягнути з [PERSON] 603 грн 25 коп заборгованості по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Повідомлення про причини неявки від відповідача не надійшло. На попередньому судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнала і подала суду письмові заперечення відповідача на позов. В своїх запереченнях відповідач фактично визнає наявність боргу в сумі 603 грн 25 коп станом на 01 січня 2010 року та вказує, що 19 лютого 2010 року ним було сплачено 171 грн 45 коп за січень та лютий 2010 року. Борг в сумі 603 грн 25 коп не визнає з тих підстав, що позивач відмовився відремонтувати пошкоджений балкон його квартири і він ремонтував його за власні кошти, на що витратив 190 грн. Вважає, що на суму 190 грн відповідач повинен провести перерахунок його боргу по квартирній платі. Решту суми боргу - 413 грн 25 коп (603,25 190) вважає необхідним віднести до компенсації йому моральної шкоди, завданої бездіяльністю відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири № 31 житлового будинку № 16 на вулиці Черняка в місті Рівне. Будинок перебуває на балансі житлово-комунального підприємства „Промислове управління житлового господарства Рівненського міськвиконкому. Судом також встановлено, що між сторонами договір на надання житлово-комунальних послуг не укладений. Статтями 20,21 Закону України „Про житлово-комунальні послуги визначені обовязки відповідача [PERSON], як споживача, та позивача - ЖКП „Промислове, як виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обовязком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обовязком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обовязок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також і п.7 „Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обовязок, а не право сторін. Крім того, згідно вимог ч.1, ч.2 ст.10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду, утримання приватизований квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобовязані брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Враховуючи вказані вимоги чинного законодавства та приймаючи до уваги той факт, що договір на наданні житлово-комунальних послуг між сторонами не укладений, суд прийшов до висновку, що відповідач зобовязаний оплачувати фактичні витрати позивача за житлово-комунальні послуги відповідно до своєї частки у майні будинку. В силу положень ч.2, ч.4 ст.4, ст.11 ЦК України, вказаний обовязок відповідача виникає безпосередньо з актів цивільного законодавства, якими є Закон України „Про приватизацію державного житлового фонду та постанова Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45), якою затверджені „Правил користування приміщеннями житлових будинків. Та обставина, що між сторонами не було укладено договору на надання житлово-комунальних послуг, не є і не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати спожитих послуг. Відповідно до вимог ч.1, ч.2 ст.10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду, п.5 ч.3 ст.20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги, п.7 „Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, відповідач зобовязаний своєчасно, а саме щомісячно, оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Судом встановлено, що внаслідок порушення відповідачем своїх зобовязань щодо своєчасної оплати отриманих послуг, станом на 01 січня 2010 року утворилась заборгованість по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 603 грн 25 коп. Відповідач жодних заперечень щодо надання позивачем послуг згідно затверджених тарифів чи ненадання тих чи інших видів послуг, вартість яких включена до розрахунку, суду не надав. Посилання відповідача на ту обставину, що ним за власні кошти проводився ремонт балкону своєї квартири, вартість якого, на думку відповідача, має бути врахована при нарахуванні йому оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території, суд до уваги не приймає. Суд вважає, що такі вимоги позивача є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства. Що стосується відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю відповідача, на що посилається відповідач у своїх запереченнях на позов, то вказане питання може бути вирішено лише за позовом [PERSON] в порядку цивільного судочинства, однак він до суду з таким позовом не звертався. На підставі п.1, п.5 ч.3 ст.20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги, ч.1, ч.2 ст.10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду, п.7 „Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, ст.ст.264,360,368,369,526,530,540,541,543 ЦК України,

Outcome: approved