Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-31 00:00:00

17.07.2009 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому вказав, що він являється власником домоволодіння за адресою: с. Вороньків, вул. Радянська,1, Бориспільського району Київської області. Його сусідом є [PERSON], який проживає за адресою: [INFO] «а». Між ними склалися неприязні взаємовідносини. Позивач вважає, що причиною цьому стали самовільні забудови відповідача, які створювали йому багато незручностей. В 2007 році він вже звертався до суду з позовом про знесення самочинно збудованого курятника. 08.10.2007р. Бориспільський міськрайонний суд задовольнив його позов про знесення споруди і стягнення з відповідача моральної шкоди. Але на даний час на земельній ділянці відповідача знаходиться ще одна деревяна господарська будівля, яка була самочинно збудована відповідачем безпосередньо на межі між їхніми земельними ділянками на відстані 1,8 м від житлового будинку позивача і створює йому багато незручностей. Спочатку вона використовувалась відповідачем як курник, потім - для розведення кролів, на даний час - для зберігання дров і господарського інвентарю. В своїй уточненій позовній заяві позивач зазначив, що відповідач своєю господарською будівлею деревяним сараєм, крім незручностей і перешкод в користуванні своїм майном, створює для нього і членів його сімї ще й небезпеку, яка обумовлена порушенням відповідачем протипожежної відстані. Такими діями відповідача йому завдана значна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку протиправною поведінкою відповідача. В зв»язку з цим, [PERSON] просить зобов»язати відповідача знести за власний рахунок самочинно побудовану господарську споруду дерев»яний сарай за адресою: вул. Радянська, 1-а, с. Вороньків Бориспільського району Київської області, яка розташована на відстані 3,4 м від його будинку, а також стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 5000 грн. та понесені ним судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Відповідач та його представник позов не визнали повністю, натомість подали зустрічний позов, обгрунтовуючи його тим, що [PERSON] намагається ввести суд в оману про наявність господарської будівлі, яка використовується для розведення кролів та намагається позбавити його права користування земельною ділянкою на свій розсуд, відповідно до її цільового призначення, чим завдає йому моральну шкоду. 19.01.2010р. представником відповідача за первісним позовом були збільшені позовні вимоги, де він зазначив, що згідно відповіді Головного архітектора Бориспільського району від 14.01.2010р. за №98 господарська споруда позивача баня, літній душ, розташована на відстані 0,5м від межі земельної ділянки, що не відповідає діючим нормам і правилам. Ця будівля самочинно побудована позивачем з порушенням санітарних норм і з урахуванням каналізаційної ями безпосередньо на межі земельних ділянок, що завдає багато незручностей. Крім того, стічні води від літнього душу забруднюють його земельну ділянку. 30.01.2010р. відповідачем подана заява про уточнення позовних вимог щодо усунення санітарно-епідеміологічної небезпеки в якій він вказав, що самочинно збудовані позивачем баня, літній душ і вигрібна яма завдають йому не тільки незручності, а і є обєктами підвищеної санітарно-епідеміологічної небезпеки, що в свою чергу безпосередньо становить загрозу його життю та здоровю. В зв'язку з чим просив суд зобовязати [PERSON] знести за власний рахунок самочинно побудовану баню та літній душ, ліквідувати вигрібну яму та стягнути з нього моральну шкоду в розмірі 5000грн. Представник третьої особи Вороньківської сільської ради не підтримав жодного позову, вважає позовні вимоги обох сторін надуманими і такими, що не сприяють добросусідству. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що первинний позов підлягає частковому задоволенню. В задоволенні зустрічного позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі є сусідами. Позивач є власником домоволодіння за адресою: с. Вороньків, вул. Радянська,1, Бориспільського району Київської області. Даний будинок є деревяним. Він був побудований матірю його дружини [PERSON] в 1970 році. Будівництво було здійснено раніше ніж будинок відповідача, що підтверджується будівельним та технічним паспортами. На земельній ділянці позивача літній душ побудований на відстані 0,5м від межі земельної ділянки, що не відповідає діючим Державним будівельним нормам та правилам. На земельній ділянці відповідача господарська споруда сарай деревяний розташований на відстані 1,5м від межі земельної ділянки та на відстані 3,4 м від деревяного житлового будинку позивача, що не відповідає діючим Державним будівельним та протипожежним нормам та правилам. Дані порушення зазначені в листі Головного архітектора відділу містобудування та архітектури Бориспільської районної державної адміністрації №98 від 14.01.2010р.,та відповіді начальника відділу Державного пожежного нагляду Бориспільського РУ МНС України в Київській області №31 від 14.01.2010р., висновку Бориспільської районної санітарно-епідеміологічної станції. Під час розгляду справи [PERSON] були виконані роботи по перебудові літнього душу і зливної ями. Бориспільська районна СЕС, листом від 17.05.2010р., повідомила суд, що після виконання робіт місце розташування та облаштування літнього душу та вигрібної ями приведено до відповідності санітарним нормам. Паспорт на забудову земельної ділянки у відповідача відсутній. Згідно п.3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень» затверджених наказом Держкоммістобудування України від 17.04.1992р. №44 відстань між житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм, але не менше протипожежних норм. Мінімальна протипожежна відстань (протипожежний розрив) між деревяним житловим будинком і деревяною господарською будівлею встановлена в 15м. Згідно ст. 282 ЦК України кожна особа має право вимагати усунення небезпеки, створеної внаслідок діяльності, яка загрожує життю і здоровю. Згідно п.4 ст.376 Цивільного кодексу України якщо самочинне будівництво порушує права інших осіб, воно підлягає знесенню особою, що вчинила самочинне будівництво. Згідно ст. 103 Земельного Кодексу України власники земельних ділянок зобовязані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за призначенням. З цих підстав суд вважає, що господарська споруда деревяний сарай на земельній ділянці відповідача [PERSON] побудований з порушенням протипожежних відстаней, створює небезпеку, яка загрожує життю і здоровю і тому підлягає знесенню. Згідно Пленуму ВС України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Позивачем в судовому засіданні не надано доказів перенесених ним моральних страждань. Суд вважає, що наявність моральної шкоди є недоведеною. З цих підстав в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди слід відмовити. На момент ухвалення рішення всі будівлі і споруди відповідача за зустрічним позовом [PERSON] відповідають діючим Державним будівельним, санітарним та протипожежним нормам і правилам, тому не можуть порушувати законних прав та інтересів позивача за зустрічним позовом та створювати йому незручності. Відповідач за зустрічним позовом під час судового розгляду добровільно усунув порушення санітарно-епідеміологічних норм. З цих підстав в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Підстави для задоволення вимоги про відшкодування [PERSON] моральної шкоди відсутні, так як позивачем по зустрічному позову не надано доказів перенесених ним моральних страждань. Крім того, порушення будівельних норм носили взаємний характер і при будівництві господарських споруд були допущені обома сторонами. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 46 грн.. Ухвалюючи рішення, суд виходив із загальних засад цивільного законодавства: принципами справедливості, добросовісності та розумності, зазначених ст. 3 ЦК України.

Outcome: partial