Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

27 січня 2010 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 18 листопад 2000 року з відповідачем та поділити в рівних частках майно, придбане під час цього шлюбу, а саме: двокімнатна квартира [ADDRESS], визнавши за нею право власності на ? частину вказаної квартири. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося , починаючи з 2008 року припинено шлюбно-сімейні відносини, на дійсний час проживають разом, але кожен живе своїм життям , спільного господарства не ведуть. Через те, що тривалий час не знаходить з відповідачем порозуміння щодо взаємовідносин, вважає, що збереження шлюбу не можливо та не доцільно. В частині обґрунтування вимог щодо поділу майна зазначила, що вона разом з відповідачем в однаковій мірі приймала участь у придбанні зазначеного вище майна. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про причини неявки суду н повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать дані, які містяться в матеріалах справи. За згодою позивача судом ухвалено вирішити справу при заочному розгляді у відповідності до вимог ст.. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача , дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Ст.. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ст.. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судовим розглядом справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2000 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] . Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя , що привело до втрати нормальних відносин. Шлюбно-сімейні відносини сторони не підтримують з 2008 року, проживають разом , але кожен живе своїм життям, спільного господарства не ведуть. Згідно з вимогами ст.. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач довела суду, що остаточно переконана у відсутності перспектив спільного проживання з відповідачем та перебування з ним у шлюбі. З урахуванням фактичних взаємин подружжя , обставин життя подружжя, відсутності згоди позивача на подальше знаходження у шлюбі , суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу не можливо , тому що буде суперечити інтересам позивача . За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Крім того, судовим розглядом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.11.2000 року по дійсний час. 02.09.2003 року ними на підставі договору купівлі-продажу було придбано двокімнатну квартиру [ADDRESS] оформлено на відповідача [PERSON]Б,. хоча квартиру було придбано за спільні кошти подружжя. Відповідно ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Добровільно сторони не дійшли згоди щодо поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя . Відповідно до вимог ст.. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна , що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зважаючи на те, що сторонами в період перебування у шлюбі було придбано спірне нерухоме майно, суд вважає, що поділ майна можливо провести визначивши рівні частки кожного. Такий поділ майна відповідає інтересам сторін та є співмірним. На підставі викладеного,

Outcome: approved