Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

До Кузнецовського міського суду з позовною заявою звернулось відкрите акціонерне товариство Банк «БІГ Енергія» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] з вимогами розірвати кредитний договір № 2040 П від 15.02.07, стягнути солідарно з них на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 3876,75 грн., пеню за прострочення виконання зобовязань по кредитному договору в сумі 2858,81 грн., три проценти річних від прострочених сум в розмірі 136,89 грн., а також судові витрати у сумі 188,72 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] змінила позовні вимоги, подавши про це письмову заяву, у якій вимагає розірвати кредитний договір № 2040 П від 15.02.07, стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 3876,75 грн., пеню за прострочення виконання зобовязань по кредитному договору в сумі 2858,81 грн., три проценти річних від прострочених сум в розмірі 136,89 грн., а також судові витрати у сумі 188,72 грн. Позивач вимоги обґрунтовує тим, що 15.02.2007 року між ВАТ Банком «БІГ Енергія» та [PERSON] укладений кредитний договір № 2040 П, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 16\~000,00 грн., зі строком повернення до 15 лютого 2010 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків. Кошти в повному обсязі були видані відповідачу. Взяті на себе зобовязання відповідач не виконує, що призвело до утвореної простроченої заборгованості по кредитному договору, в частині повернення основного боргу по кредиту, яка станом на 16.04.10 становить 3\~876,75 грн. У звязку несвоєчасним погашенням кредиту банком нарахована пеня у сумі 2\~858,81 грн. Крім того, вимагає сплати трьох процентів річних від простроченої суми, що становить 116,23 грн. за прострочення сплати основної суми кредиту та 20,66 грн. за прострочення сплати відсотків по кредиту. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримала у повному обсязі, послалась на обставини, якими обґрунтовувався позов. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги ВАТ Банку «БІГ Енергія» визнали частково. Не визнала вимоги щодо сплати пені у сумі 2\~858,81 грн., посилаючись не та, що вважала, що не повинна сплачувати кредит, оскільки згідно попереднього судового рішення банк стягнув певну суму заборгованості з неї і вона вважала, що банк стягнув з неї всю суму кредиту. Пояснила, що до банку з приводу залишку сплати заборгованості по кредиту не зверталась, так як щомісяця, у разі коли вона не вчасно сплачувала до неї телефонували працівники банку і попереджали про необхідність заплатити борг. А так як до неї перестали телефонувати представники банку, вона вирішила, що весь борг погашений. Кредит не погашала вчасно у звязку з відсутністю коштів. Інші позовні вимоги банку визнала у повному обсязі. З приводу судового рішення представник позивача пояснила, що дійсно банк у 2009 році звертався до суду щодо видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] поточної заборгованості по кредиту. Цей наказ був виданий і вступив у законну силу. Проте договір з [PERSON] не розривався і заборгованість продовжувала нараховуватись. Про що відповідач повідомлялась як усно та і письмово. Однак, вона ігнорувала попередження банку. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з кредитним договором № 2040 П від 15.02.2007 року, ВАТ Банк «БІГ Енергія», зобовязалось надати позичальнику [PERSON] кредит у сумі 16 000,00 грн. на строк з 15.02.07 до 15.02.10. Плата за користування кредитом встановлюється в розмірі 22 % річних. [PERSON] підтвердила факт отримання кредиту. За умовами п.1.5-1.6 кредитного договору, позичальник зобовязався сплачувати нараховані банком відсотки за користування кредитними ресурсами щомісяця не пізніше останнього числа місяця, який наступає після розрахункового періоду (місяця) і по закінченні строку кредитуванню, а також повертати основний борг по кредиту щомісячно в розмірі не менше 445,00 грн., не пізніше останнього робочого дня місяця починаючи з березня 2007 року та по закінченню терміну кредитування 15.02.10. З розрахунку заборгованості по кредитному договору № 2040 П від 15.02.07 станом на 16.04.10 залишок простроченої заборгованості по основній сумі кредиту становить 3\~876,75 грн. Відповідач суми заборгованості не оспорює. Як вбачається з виписок по особових рахунках та розрахунках пені [PERSON] почала порушувати графік погашення кредиту та відсотків за його користування з 23.01.09. Відповідач визнала цей факт. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з п. 4.1 кредитного договору та додаткової угоди № 1 від 01.12.08 до кредитного договору, у разі несвоєчасного погашення кредиту та (або) відсотків за його користування позичальник сплачує банку пеню в розмірі: -0.15 відсотків від суми простроченого кредиту за кожний день прострочки при несвоєчасному погашенні основного боргу по кредиту та -0,5 відсотків від суми прострочених відсотків за кожний день прострочення при несвоєчасному погашенні відсотків. Згідно з розрахунком пені, проведеним позивачем, за період з 23.01.09 до 12.04.10 за [PERSON] рахується заборгованість по сплаті пені по простроченій основній сумі кредиту 1\~783,49 грн., по прострочених відсотках за користування кредитом 1\~075,32 грн. Суд не бере до уваги пояснень відповідача про те, що вона не знала про дійсну заборгованість і вважала, що позивачем за виданим судовим наказом стягнено з неї всю суму заборгованості. Суд виходить з того, що з пояснень сторін встановлено, що судовий наказ про стягнення поточної заборгованості по кредитному договору з [PERSON] виданий у грудні 2009 року, а пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків почала нараховуватись з 23.01.09. Крім того, в порушення ст. 526 ЦК України, відповідач не виконувала належним чином свої зобовязання відповідно до умов кредитного договору. За умовами кредитного договору та додаткової угоди № 1 до нього, термін позовної давності для стягнення штрафних санкцій (неустойки), визначених строками за порушення зобовязань відповідно до кредитного договору встановлюється в три роки. Беручи до уваги, що дана умова про збільшення позовної давності укладена у письмовій формі, а тому суд вважає, що відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України, позивач має право на стягнення пені з 23.01.09 на загальну суму 2\~858,81 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно розрахунку трьох відсотків річних, наданих позивачем, за відповідачем рахується заборгованість у сумі 116,23 грн. за прострочення сплати основної суми по кредиту та 23,06 грн. за прострочення сплати відсотків по кредиту. Дану вимогу позивача [PERSON] визнала повністю. Відповідно до п.5.1 кредитного договору, термін дії договору визначається: -Початок дії датою вступання в силу договору; -Закінчення дії повне виконання банком та позичальником своїх зобовязань згідно з усіма умовами договору. Станом на дату постановлення рішення [PERSON] не виконала у повному обсязі свої зобовязання, а тому дія кредитного договору триває. Згідно з ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Суд вважає, що наслідок порушень допущених [PERSON], позивач значною мірою позбавляється того, на що розраховував при укладенні договору, а тому ці порушення є істотними. Отже, позивач набув право на розірвання договору. На підставі викладеного,

Outcome: approved