Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

07.06.2010 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить вязати управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської сті здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком за )д з 01.01.2008 року по 31.12.2009 року та провести відповідні виплати; а також стягнути шовідача судові витрати. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона є пенсіонером, має 'с «дитина війни», у звязку з чим відповідно до ст. 6 закону України «Про соціальний :т дітей війни» вона має право на доплату до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за і. Незважаючи на викладені вимоги діючого законодавства відповідач здійснював ату підвищення до пенсії в меншому розмірі. В судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву, в якій підтримала позовні ги, просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить янути справу без його участі. В своїй письмових запереченнях відповідач просить суд відмовити задоволенні позову, іаючись на те, що управління Пенсійного фонду України у Балаклійському районі згідно діючого законодавства, не порушуючи норм пенсійного права, а отже вимоги ачки є безпідставними. Відповідач вказує на те, що органи Пенсійного фонду мають іистовувати кошти тільки на виплати, вичерпний перелік яких визначений діючим одавством. до яких виплати підвишення пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про іьний захист дітей війни» не відносяться. відповідач вважає свої дії правомірними також через невизначеність на законодавчому іа рахунок яких коштів повинні здійснюватися ці виплати та який розмір мінімальної за віком необхідно застосовувати при обчисленні таких доплат. При цьому зазначає еобгрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин ст.28 у України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки розмір ільної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується чно для визначення розмірів пенсії, призначених за цим Законом. іраховуючи наявність відповідних заяв від позивачки та представника відповідача суд за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі 3. 'ослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає вому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дитиною війні с особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення Другої світової війни вересня 1945 року) було менше 18 років. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 28 січня 1942 рої /а.с.5/. Позивачка має статус «дитини війни» і перебуває на обліку в Управлінні Пенсійно фонду України в Балаклійському районі Харківської області, отримує пенсію за вікс /пенсійне посвідчення АА № 471523 від 05.06.1997 року /а.с.6/. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям вій? пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, її виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Виходячи з того, що позивачка є дитиною війни, суд вважає, що на неї повніст розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України «І Ір соціальний захист дітей війни», в тому числі й право на підвищення пенсії на 30 мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону. Розмір мінімальної пенсії за віком, визначений ст.28 Закону України «Пр загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року. Згідно цієї норк мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленого для осіб, я втратили працездатність. Із заперечень відповідача встановлено, що позивачці з 01.01.2008 року позивачі встановлено підвищення до пенсії як особі, яка має статус «дитина війни» в сумі 47 гр, щомісячно, з 01.04.2008 року - 48,10 грн. щомісячно, з 22.05.2008 року - 48,10 грі щомісячно, з 01.07.2008 року - 48,20 грн. щомісячно, з 01.10.2008 року - 49,80 грі щомісячно. З 01.01.2009 року позивачка отримує підвищення до пенсії в розмірі 49.80 грі щомісячно. Всього за період 2008-2009 років позивачці виплачено підвищення до пенсії розмірі 1176,90 грн. При цьому, з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року відповідач здійснюве нарахування на підставі п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України і 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, а 22.05.2008 року - на підставі Постанови КМУ «Деякі питання соціального захисту окреми категорій громадян» №530 від 28.05.2008 року. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансор забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється з рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік п про внесення змін до деяких законодавчих актів України текст статті 6 Закону Україні "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції.: «Дітям війни (крі% тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії ї> соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чі державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачуєтьо підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, як мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно де цього Закону та Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захист) дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів». Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за №10-рп\\2008 року. > справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62. 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджеі України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (справа з щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року та приписів ч.2 ст. 152 Конституції України, суд дійшов висновку, що до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом України, відповідач, здійснюючи позивачці підвищення до пенсії, передбачене ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції від 01.01.2008року, з урахуванням п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 01.01.2008 року по 21.05.2008року задоволенню не підлягають. Проте з 22.05.2008 року відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачці підвищення до пенсії, передбачене ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пп..41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Оскільки в 2009 році ніяких змін до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не вносилось, позивачка в 2009 році мала право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Судом встановлено, що нарахування та виплата позивачці підвищення до пенсії як дитині війни здійснювалось відповідачем в розмірі нижчому, ніж передбачено діючим законодавством. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність бюджетного фінансування в обсязі, передбаченому Законом України «Про соціальний захист дітей війни» для здійснення соціальних виплат, оскільки відповідно до вимог ст. З Конституції України права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, головним обовязком якої є утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Постановляючи рішення у даній справі, суд виходить з того, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав та свобод людини і громадянина України, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачене Конституцією України та іншими Законами України, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань. Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно ч. 1 та ч. 9 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України. Забороняється відмова в розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Таким чином, доводи відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни не може бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову. Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірн правовідносин ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсі страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІУ, суд зазначає наступне. Сторонами по справі не заперечується, що позивачка відповідно до ст. 6 Зак України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання доплати до пенс розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається липк правилами, передбаченими ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове держа пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача щі застосування положення ч.З ст. 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальї розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовуєт виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскілі наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком н підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст. Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Зак( України „Про соціальний захист дітей війни. Суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст. 28 Закону України «Г загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки в даному випа; мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-я пенсії, а лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до гієн передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки цей заі передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що на д\\л суду, не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообовязк< державне пенсійне страхування». Крім того, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність кош щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 рок\\ У рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зміст пр свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливі людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множиннії величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характерне можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, то» якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єк розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількії вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики. Враховуючи те, що позивач є дитиною війни, він наділений державою певн правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захис зокрема право на отримання надбавки до пенсії. Наділивши дітей війни зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином вз; на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є діть війни. Тобто, між позивачкою і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеі сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечр соціальний захист дітей війни. Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свобо гарантуються. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Таким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав. Виходячи з принципу верховенства права, закріпленого ст. 8 Конституції України, принципу пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, у зв'язку з чим Закони України мають вищу юридичну силу, суд вважає, що при вирішенні даного спору, підлягає застосуванню саме ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції, яка діє після прийняття рішень Конституційним Судом України, з урахуванням вимог ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка визначає мінімальну пенсію за віком на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а не вищезазначена постанова Кабінету Міністрів України, на підставі якої позивачці здійснювалось нарахування та виплата підвищення до пенсії як дитині війни. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про незаконність дій Управління пенсійного фонду України у Балаклійському районі у Харківській області щодо нарахування і виплати позивачці підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі нижчому, ніж це передбачено діючим законодавством. Відповідно до ст. 4 Закону України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно з ч.2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному чи іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наявність спеціальних законодавчих актів, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, для захисту прав [PERSON] суд вважає за необхідне прийняти рішення про зобовязання відповідача здійснити позивачці перерахунок та виплату підвищення до пенсії як дитині війни за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року. Посилання відповідача на ст.257 ЦК України суд не приймає до уваги, оскільки позовні вимоги заявлені в межах строку позовної давності. Розподіл судових витрат суд здійснює згідно вимог ст.88 ЦГІК України.

Outcome: partial