Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-17 00:00:00

У жовтні 2009 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 30 грудня 1994 року він був прийнятий в члени КСП «Добровільне» Васильківського району Дніпропетровської області, яке згодом було реорганізоване в СК «Маяк». Державний акт на право колективної власності на землю господарству виданий 10 жовтня 1995 р. З членів КСП «Добровільне» позивач був звільнений 21 квітня 1997 р. В списки до Державного акта на право колективної власності на землю позивач не включений. Розмір земельної частки (пая) по КСП «Добровільне» складає 5,46 умовних кадастрових гектара, вартістю 69412,32 грн. Згідно п. 2 Указу Президента України № 720/95 від 8 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Таким чином на день видачі державного акта на право колективної власності на землю позивач був членом КСП «Добровільне» і згідно діючого законодавства має право на земельну частку (пай). Про порушене право позивач дізнався тільки у вересні 2009 р. Просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай) з земель колективної власності на землю КСП «Добровільне» Васильківського району Дніпропетровської області в розмірі 5,46 умовний кадастрових гектара вартістю 69412,32 грн. виділив земельну ділянку в натурі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала. Представник Васильківської районної державної адміністрації в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на те, що позивач порушив терміни подання позовної заяви, підтвердив факт, що він раніше не знав про його порушене право та не має права на отримання земельного паю. Представник Відділу Держкомзему у Васильківському районі Дніпропетровської області в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на те, що позивач пропустив строк позовної давності, а також, що згідно державного акту на право колективної власності на землю «Добровільне» [PERSON] не включиний, в зв'язку з чим не має підстав для задоволення позову. Суд вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає позовні такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Позивач звернувся до суду про захист нібито порушеного права, яке мало місце в жовтні 1995 року, а саме, він не був включений в списки до державного акту на право колективної на землю колективного сільськогосподарського підприємства «Добровільне» Васильківського району Дніпропетровської обвалі, виданий 10 жовтня 1995 р. (а.с. 5). Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3 - 5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. На підставі вищезазначеного, враховуючи, що відповідачі заявили клопотання про застосування вимог стосовно спливу позовної давності, а позивач та його представник на будь-\- які поважні причини пропущення строку позовної давності не посилалися, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed