Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Фрунзівського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення 8039 грн. 22 коп. матеріальних збитків, завданих пошкодженням належного йому автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23 квітня 2008 року в м. Одеса, 5000 грн. відшкодування моральної (немайнової) шкоди. 1000 грн. витрат на правову допомогу та стягнення судових витрат. [PERSON] пояснює, що 23 квітня 2008 року о 16 год. 20 хв., на проїзній часі«ні перехрестя вулиць Банківська та Розкидайлівська в м. Одесі, [PERSON], керуючи автомобілем «Рено», не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримуючись безпечного інтервалу дистанції між транспортними засобами, допустив зіткнення з автомобілем «Мазда - 323», під його, [PERSON], управлінням, в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Таким чином, позивач вказує, іцо [PERSON] порушив п.13.1 ПДР України, що підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси № 3-15073/10 р. від 27 травня 2008 року. Позивач вказує, що в період з 23 квітня 2008 року по 06 серпня 2008 року він неодноразово звертався до винуватця ДТП - [PERSON] з проханням відшкодування збитків, але жодної позитивної відповіді не отримав. [PERSON] надав докази того, що з метою встановлення вартості робіт по ремонту його автомобіля та встановлення завданих йому в результаті ДТП збитків, він звернувся до ВАТ «ОДЕСА-АВТО» для проведення відповідної експертизи. Відповідно до висновку даної експертизи, сума матеріального збитку пошкодженого автомобіля складає 7636 грн. 02 коп. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просить суд його задовольнити, вважаючи винним у ДТП, що сталося, саме [PERSON] Відповідач в суд не зявився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Згідно абзацу 1 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» №3353-Х1І від 30 червня 1993 року та п.1.3 та 1.4 ОСОБА 7 1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі Правила), учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху та вправі розраховувати на те, що інші учасники дорожнього руху також будуть виконувати вказані вимоги. Судом на підставі свідчень і пояснень позивача та його представника, постанови Приморського районного суду м. Одеси №3-15073/10 від 27 травня 2008 року встановлено, що 23 травня 2008 року біля 16 год. 20 хв. на проїзній частині перехрестя вулиць Банківська та Розкидайлівська в м. Одесі, [PERSON], керуючи автомобілем «Рено», не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримуючись безпечного інтервалу дистанції між транспортними засобами, допустив зіткнення з автомобілем «Мазда» під управлінням [PERSON], в результаті чого обидва автомобілі отримати механічні пошкодження. Факт дорожньо-транспортної пригоди встановлено судом належними доказами і сторонами не оспорюється. Отже, на основі зібраних в ході судового слідства доказів, суд приходить до висновку про винність в дорожньо-транспортній пригоді саме [PERSON], тому завдані внаслідок його дій збитки підлягають відшкодуванню. Відповідно до ч.2 стГІбб ЦК особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведено, що шкоду завдано не з її вини. При цьому, у спорах про відшкодування шкоди згідно з ч.2 ст.1166 ЦК діє презумпція заподіювана шкоди. У зв'язку з цим обов'язок доведення наявності вини відповідача покладається не на позивача, а на відповідача, який повинен довести відсутність своєї вини у завданні шкоди. Розмір заподіяної шкоди повинен довести позивач (ухвала колегії суддів у цивільних справах Верховного Суду України №6-12465 св 07). Таким чином, відповідачем - [PERSON] не доведено у встановленому законом порядку, що шкоду [PERSON] завдано не з його вини. Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи від 06 серпня 2008 року, сума матеріальних збитків пошкодженого автомобіля «Мазда - 323», д/н 028 - 98 ОЕ, з врахуванням ПДВ. складає 7636 (сім тисяч шістсот тридцять шість) грн. 02 коп. Згідно відмовного листа № 11422 від 15 липня 2008 року Південного ГРУ Приватбанку, що являється Субагентом ОДО СК «Кредо», дана страхова компанія не може прийняти до розгляду заяву [PERSON] про сплату страхового відшкодування з тих причин, що згідно полісу страхування цивільної відповідальності № ВВ/4516172 від 15 квітня 2008 року. [PERSON], який являється винуватцем ДТП, не є особою, на яку розповсюджується дія полісу. Отже з цих підстав суд вважає необхідним задовольнити вимоги [PERSON] у цій частині і стягнути з [PERSON] на його користь 7636 грн. 02 коп. відшкодування матеріальних збитків, завданих пошкодженням належного йому автомобіля. Стосовно позову [PERSON] у частині відшкодуванні моральної (немайнової) шкоди то відповідно до ст.1167 ЦК України моральна (немайнова) шкода, заподіяна фізичній особі, відшкодовується особою яка її заподіяла. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода полягає у душевних стражданнях та переживаннях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї. Згідно п.17-1 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» потерпілий, тобто особа, якій заподіяно моральну шкоду внаслідок незаконних дій, має право предявити позов про її відшкодування. Пунктом 3 цієї ж постанови встановлено, що під моральною (немайновою) шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд визнає, що внаслідок пошкодження належного [PERSON] автомобіля «Мазда-323» було порушено звичний ритм життя його власника, який тривалий час був позбавлений можливості використовувати автомобіль за призначенням. Крім того, відповідач виразив явну неповагу до законних прав позивача, нехтуючи його неодноразовими зверненнями з проханням відшкодувати завдану шкоду. Вказані обставини свідчать про понесення [PERSON] моральних страждань та переживань та спричинення йому моральної шкоди. Проте, з огляду на тривалість та характер таких страждань, обставини справи, суд вважає заявлений ним розмір моральної шкоди завищеним і вважає необхідним його дещо зменшити. Стосовно позовних вимог [PERSON] у частині стягнення судових витрат суд вважає необхідним задовольнити їх з таких підстав. Відповідно до ч.І ст.79 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, останні, у свою чергу, складаються з витрат на інформаційно-технічне забезпечення (п.1 ч.3); витрат на правову допомогу (п.2 ч.З); витрат сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду (п.3 ч.3); витрат, пов'язаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз (п.4 ч.З) та витрат, пов'язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи (п.5 ч.3). Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про адвокатуру» від 19 грудня 1992 року №2887- XII оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином та адвокатом. Судом встановлено, що при зверненні до суду [PERSON] були сплачені виграти на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі ЗО грн. згід#о квитанції № 19 від 02 грудня 2008 року; 140 грн. державного мита; 396 грн. за автотоварознавче дослідження та 1000 грн. за надану адвокатом правову допомогу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає 1000 грн. сплачених адвокату за надану правову допомогу, 900 грн. - за проведення автотоварознавчої експертизи, 140 грн. державного мита та 30 грн. витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи. На підставі ст. 11, 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України

Outcome: partial