Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до УДАІ ГУМВС України в Одеській області, в якому просить визнати його добросовісним набувачем, визнати за ним право власності на автомобіль MAZDA 626, кузов №JMZGD16H201236804, державний номер 543-06МА, для отримання його з арешт майданчику, крім того просить не стягувати з нього плату за перебування автомобілю на арешт майданчику. При цьому позивач посилається на те, що вказаний автомобіль був придбаний ним у [PERSON] на підставі усного договору купівлі-продажу, відповідно до якого позивач отримав у користування та розпорядження автомобіль, за який сплатив 22000,00 гривень. Однак у подальшому автомобіль був вилучений на арештмайданчик через неспівпадання номерів кузова автомобіля з базою даних. В результаті проведеної експертизи було встановлено, що номер кузова відповідає заводським стандартам і підроблений не був. До сьогоднішнього дня автомобіль позивачу не повернуто, в результаті чого позивач втратив роботу, так як вона передбачає наявність автомобілю, у зв*язку з чим позивач змушений звернутись до суду. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача УДАІ ГУМВС України в Одеській області в судовому засіданні позов не визнала, надала суду письмові заперечення, в яких просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, мотивуючи це тим, що відсутні відомості про реєстрацію на території України вказаного транспортного засобу, а державний номерний знак №543-06МА належить автомобілю MAZDA 626, 1988 року випуску, з іншим номером кузова. Крім того, спірний автомобіль є транспортний засобом іноземного виробництва, який перетинав митну територію України без сплати передбачених законодавством мита, податків та зборів. Документи, що підтверджують правомірність перебування спірного автомобіля на митній території України відсутні. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Як встановлено судом, 12.10.2006 року [PERSON] була видана довіреність на ім*я позивача, якою юзивач був уповноважений на користування та розпорядження автомобілем марки MAZDA 626, 1988 року випуску, кузов №JMZGD16H201236804, державний реєстраційний номерний знак 543-06МА /довіреність посвідчені державним нотаріусом Демидівської районної державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1632/. Довіреність була видана строком на три роки, тобто до 11.10.2009 року. Таким чином, на сьогоднішній день у [PERSON] не має права на користування та розпорядження вказаним автомобілем. Як вбачається з розписки на а.с.4 завдаток в рахунок вартості автомобіля марки MAZDA 626, 1988 року випуску, державний реєстраційний номерний знак 543-06МА №07, у розмірі 500 доларів США у [PERSON] отримав [PERSON] На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу РКС №169794 [PERSON] належить автомобіль марки MAZDA 626, 1988 року випуску, кузов №JMZGD16H201236804, державний реєстраційний номерний знак 543-06МА /а.с.6/, однак згідно з обліковими даними інформаційних баз даних ДА1, [PERSON] є власником автомобіля марки MAZDA 626, 1988 року випуску, кузов №JMZGD16E201165556. Відповідно до ст. 658 ЦК України право продажу товару належить власникові товару. Таким чином, дії по відчуженню [PERSON] спірного автомобілю були здійсненні особою, яка не мала таких повноважень. Згідно з обліковими даними інформаційних баз даних ДАТ, відсутні будь-які відомості про реєстрацію на території України транспортних засобів з номером кузова JMZGD16H201236804, та державний номерний знак транспортного засобу 543-06МА, вказаний в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, належить автомобілю марки MAZDA 626, 1988 року випуску, кузов №JMZGD16E201165556. Позивач посилається на те, що між ним та власником спірного автомобіля було укладено правочин, на підставі якого вважає себе добросовісним набувачем та власником вказаного автомобілю. Однак, відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Так, судом вбачається, що [PERSON] видано довіреність на користування та розпорядження спірним автомобілем, строк дії якої закінчився 11.10.2009 року. Відповідно до ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі закінчення строку довіреності. Розписка, надана ГІавлюченковим 0.1. на підтвердження своїх доводів стосовно того, що спірний автомобіль був ним придбаний, не може бути прийнята судом як доказ його вимог, оскільки не зрозуміло чому гроші за автомобіль передавалися громадянину [PERSON], а довіреність видавав [PERSON] З цього приводу [PERSON] 0.1. доказів не надано. Крім того, слід зазначити, що суд може визнавати дійсною лише ту угоду, яка за законом підлягала обов*язковому нотаріальному посвідченню, але сторони уклали її без дотримання цієї форми, і одна із сторін виконала її повністю або частково, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення укладеної нею угоди. Для угод купівлі-продажу автомобілів таке оформлення не є обов'язковим. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За таких обставин, суд вважає, що обставини встановлені у судовому засіданні, не дають підстав для задоволення позовних вимог позивача, так як вони є недоведеними та необгрунтованими.

Outcome: dismissed