Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-24 00:00:00

У березні 2010 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратив право на користування житлом, а саме будинком №13 по вул.Леніна в с.Кропивня Коростишівського району, який належить позивачці на праві приватної власності зі договором дарування. В обгрунтування позову зазначила, що відповідач з грудня 2005 року у вказаному будинку не проживає, виїхав на постійне місце проживання до м.Коростишева. хоча шлюб між сторонами офіційно не розірвано, на вимоги позивача знятися з реєстрації добровільно не реагує. Позивач пояснила, що формальна реєстрація заважає їй у здійсненні прана власності на домобудівлю, зокрема при оформленні субсидії при наданні комунальних послуг. В ході судового розгляду позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги і пояснила, перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, за договором дарування від 20.07.2009року вона набула у власність житловий будинок в с.Кропивня Коростишівського району по вул.Леніна 13. Відповідач - [PERSON] протягом 4 років та 3 місяців не проживає у вказаному будинку, не здійснює витрати на його підтримання в належному стані та на комунальні послуги, реєстрація відповідача заважає оформити у встановленому порядку субсидії на комунальні послуги. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування належною їй квартирою у зв'язку з відсутністю в ній без поважних причин понад рік. Просить визнати відповідача таким що втратив право користування належною їй на праві власності квартирою з вказаних вище підстав. Відповідач в судові засідання неодноразово не з'являвся, хоча його явка і була визнана судом обов'язковою для дачі пояснень, в направлених на адресу суду запереченнях на позовну заяву не визнав, позов про визнання його таким , що втратив право користування квартирою і пояснив, що на день подання позову та станом на 07.04.2010р. момент захисту порушеного права власності з підстав зазначених у позові не настав. Просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, належним громадянину на праві власності, необхідно відмовити з наступних підстав. Згідно даних копії паспорту громадянина України [PERSON], 24.04 1965р.н., зареєстрована в [INFO] з 05.03.2004р.; згідно копії паспорту громадянина України [PERSON], 12.11.1965р.н., зареєстрований в [INFO]\ з 28.01.1997р. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу 2-ТП №270391 від 27.09.1987р., підтверджено в судовому засіданні позивачем та фактично не оспорюється відповідачем [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідно договору дарування від 20.07.2009року [PERSON] набула у власність як дарунок від матері - [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,8199га, що знаходяться в с.Кропивня Коростишівського району Житомирської області по вул..Леніна 13. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24081553 від 08.10.2009р. вбачається, що будинок в с.Кропивня по вул.Леніна 13 на підставі договору дарування від 20.07.2009р. зареєстрований у приватній власності [PERSON] Позивачка вказує, що відповідач був прописаний у спірній квартирі як член її сім'ї на підставі письмового дозволу власника - матері позивача. На підставі наведеного, суд знаходить, що [PERSON] вселився у квартиру як член сім'ї власника і з її згоди, а отже набув право користування жилим приміщенням. З акту депутата Кропивнянської сільської ради від 06.11.2009року. складеному в присутності 2х сусідів позивача - [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON], 1965р.н., з грудня 2005 року в с.Кропивня по вул..Леніна 13 не проживає, але зареєстрований; на прохання власника двору [PERSON] виписатись не реагує. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена СІМ'Ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку з 20 липня 2009 року. Тобто, на час пред'явлення позову, 04 березня 2010 року, позивач був власником будівлі менше 1 року, а тому у нього не виникло право вимагати захисту своїх прав шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на проживання у спірному приміщенні на підставі ст.405 Цивільного кодексу України. Доказів існування іншої домовленості між сторонами позивачем суду надано не було, отже вимоги позовної заяви з тих підстав, на основі яких вони заявлені, задоволенню не підлягають. Пред'явивши позов з посиланням на вказані норми законодавства, позивач свої вимоги та підстави позову не змінював, тому відсутні підстави для застосування за ініціативою суду інших норм цивільного права для вирішення позову. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України відшкодуванню позивачці не підлягаюдь у зв'язку з відмовою в вдоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed