Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] Пенсійного Фонду України в Дзержинському районі міста Харкова, в якому просив визнати бездіяльність відповідача по перерахунку пенсії неправомірною та зобовязати відповідача призначити йому, як інваліду 3 групи по захворюванню, повязаному з Чорнобильською катастрофою, пенсію у відповідності до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі не менше 6 мінімальних пенсій за віком, та додаткову пенсію в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 даного закону, з наступним її перерахунком в звязку із змінами мінімального розміру пенсії за віком, а також стягнути заборгованість з зазначених виплат. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] Пенсійного Фонду України в Дзержинському районі міста Харкова в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши і оцінивши надані докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, знаходиться на обліку в [PERSON] пенсійного фонду України в Дзержинському районі міста Харкова та отримує пенсію по інвалідності 3 групи внаслідок захворювання, повязаного з наслідками Чорнобильської катастрофи. Відповідно до вимог ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у всіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по 3 групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком. Згідно ст..50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до 1 категорії призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірах: інвалідам 3 групи - 50% мінімальної пенсії за віком. З положень Закону України від 28.12.2007 року №107-V «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» вбачається, що текст ст..50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в новій редакції: особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам 1 групи 30%, інвалідам 2 групи 20% , інвалідам 3 групи 15% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами. Текст ч.4 ст.54 викладено також в новій редакції: для учасників ліквідації аварії на ЧАЕС у 1986 р. по 3 групі інвалідності розмір пенсії не може бути нижчим ніж 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України №10-рп від 22.05.2008 року положення ст.. 67 розділу 1 пунктів 2-4, 6-8, 10-18, п.п.7 п.19, п.20-22, 24-34 п.п.1-6, 8-12, п.35, п.36-100, розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнані такими, що не відповідають Конституції України. Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, положення п.28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» - втратило чинність 22.05.2008 року. Отже, суд вважає, що позивач вправі отримувати пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, а також щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком. Відповідачем це право заперечується, як вбачається із відповіді наданої позивачу на його звернення щодо перерахунку пенсії. Так, позивач звернувся до [PERSON] Пенсійного Фонду України в Дзержинському районі міста Харкова із заявою про перерахунок пенсії. Листом від [PERSON] Пенсійного Фонду України в Дзержинському районі міста Харкова відмовило в перерахунку пенсії відповідачу з посиланням на те, що пенсія розрахована і виплачується вірно, згідно діючого законодавства. При цьому з 01.01.2008 року розміри пенсії та додаткової пенсії встановлювалися позивачу з урахуванням Закону України від 28.12.2007 року №107-V «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а далі з урахуванням Постанови КМУ №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян». Таким чином, відповідачем нараховувалися позивачу суми пенсії відповідно до вимог закону, який в подальшому визнаний неконституційним та полежить постанов КМУ, які не відповідають Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Право позивача на отримання пенсії в розмірі передбаченому ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» гарантовано також ст. 46 Конституції України. Отже, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачу необхідно застосувати положення ст..50, ч.4 ст.54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не вищезазначені постанови КМ України, які істотно звужують обсяг соціальних прав позивача, встановлених законом. Статтею 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що обчислення і призначення вказаного виду пенсії провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (після внесення змін Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»). Відповідний перерахунок пенсії позивача, її максимальний розмір визначається ст.. 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка теж є відсильною нормою з посиланням на ст..ст. 28, 42 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Згідно ст..28 ЗУ«Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється залежно від віку та стажу роботи у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Відповідно до ст.. 58 Закону України від 28.12.2007 року №107-VІ «Про державний бюджет України на 2008 року та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня -470 грн., з 1 квітня 481 грн., з 1 липня 482 грн., з 1 жовтня 498 грн. Враховуючи, що позивач просить зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії та додаткової пенсії з 22.05.2008 року, суд вважає, що такий перерахунок слід здійснити із вказаної позивачем дати з наступним перерахунком відповідно до змін діючого законодавства, відповідно до ст.. 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», де вказано, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст..54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, віднесеним до 1,2,3,4 категорії. Враховуючи викладене, суд вважає, що бездіяльність відповідача по перерахунку пенсії позивачу є протиправною, та такою, що порушує права позивача. Таким чином, з метою захисту та поновлення прав позивача суд вважає за необхідне визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобовязати останнього здійснити перерахунок пенсії та виплатити перераховані суми позивачу. В частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по пенсії, суд вважає, необхідним в задоволені позову в цій частині відмовити, тому що така заборгованість на даний час відсутня, оскільки відповідач не здійснив перерахунок пенсії позивача, а суд не може перебирати на себе функції відповідача та перерахунок пенсії. На підставі викладеного,

Outcome: partial