Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою до Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно , так як 28 червня 1999 року померла їх мати [PERSON]. Останнім місцем проживання [PERSON] та місцем відкриття спадщини є с.Блашєве Іванівського району Одеської області . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будіатями та спорудами (А-житлова, Б - сарай, В - сарай, Г- комора, №1 -2 огорожа), розташованого в с.Бдагоєве вул.Леніна , під № 226 ( двісті двадцять шість) Іванівського району Одеської області та земельної ділянки , розташованої за тією ж адресою загальною площею 0, 50 га з них 0.25 та для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та 0.25 га для ведення особистого селянського господарства . Земельна ділянка була безкоштовно передана [PERSON] у приватну власність згідно рішення 15-ої сесії Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області ХХІ-го скликання від 11 березня 1994 року. Отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивачі не можуть оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок та земельну ділянку. Та вони не можуть бути видані після смерті , що суперечить ст. 25 ЦК України , згідно якої цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Позивачі на позовних вимогах наполягали . Представник відповідача позов визнав в повному обсязі, про що надав до суду письмову заяву. Судом встановлено , що 28 червня 1999 року померла мати позивачів [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Останнім місцем проживання померлої було с.Благоєве Іванівського району Одеської області , що підтверджується довідкою Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області № 729-02-23 від 19.10.2009 року . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (А-житлова Б - сарай, В - сарай, Г- комора, №1-2 огорожа), розташованого в с.Благоєве вул. Леніна , під № 226 ( двісті двадцять шість) Іванівського району Одеської області та земельної ділянки , розташованої за тією ж адресою загальною площею 0, 50 га з них 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та 0.25 га для ведення особистого селянського господарства . Земельна ділянка була безкоштовно передана [PERSON] у приватну власність згідно ріїпення 15-ої сесії' Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області ХХЗ-го скликання від 11 березня 1994 року, що підтверджується архівною копією рішення 15-ої сесії Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області ХХІ-го скликання від 11 березня 1994 року виданою архівним відділом Іванівської районної державної адміїїістрацІЇ Одеської області 12.11.2009 року №1122/Д. Судом встановлено , що позивачі являються єдиними спадкоємцями за заповітом на вищезазначене майно, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією заповіту. Згідно зазначено заповіту [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] відмовився від своєї частки у спадщині на користь [PERSON], про що надав відповідну заяву до Іванівської нотаріальної контори, що під тверд жується копією заяви зі спадкової справи. [PERSON] помер 05.07.2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, не прийнявши своєї' частки у спадщині. Суд враховуючи те , що спадкові відносини виникли , до набрання чинності нового ЦК України і не мали продовжуваного характеру тому , при розгляді справи необхідно керуватись нормами ЦК УРСР 1963 року. Згідно з ч.2 ст.548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з п.1 ч.І ст. 549 ЦКУРСР визнається , що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивачі прийняли спадщину , оскільки подали до Іванівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та впродовж строку встановленого ст..553 ЦК УРСР про відмову від спадщини не заявляли . Позивачі прийняли спадщину , але не оформили право власності на житловий будинок та присадибну земельну ділянку в установленому законом порядку. Отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та земельну ділянку в нотаріальній конторі не є можливим, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на цей будинок на імя померлої та його державна реєстрація та державний акт на земельну ділянку . Отримати правовстановлюючі документи після смерті не можливо , оскільки цивільна правоздатність припиняється у момент смерті особи відповідно до ст.25 ЦК України. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від ЗО травня 2008 р. у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом досліджено документи , які свідчать про те , що померла володіла вказаним житловим будинком, але за життя не встигла оформити право власності на будинок, це довідка характеристика на житловий будинок з господарськими будівлями, довідка Блашєвської сільської ради Іванівського району Одеської області , в якій зазначено , що померла проживала у вказаному будинку та була зареєстрована в ньому, випискою з погосподарської книги Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області особистий рахунок № 586 . Так як вказаний будинок включений Благоєвською сільською радою Іванівського району Одеської області в погосподарську книгу , особовий рахунок № 586, домогосподарем являлася [PERSON] Згідно з інструкцією ЦСУ СРСР № 5-24/26 , житлові будинки, господарські та побудові будівлі і споруди , включені сільськими радами в по господарські книги, до категорії самовільних не відносяться, тому відповідно померла була власницею вказаного житлового будинку, проте за життя не встигла оформити документально своє право власності. Судом досліджено архівну копію рішення 15-ої сесії Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області ХХІ-го скликання від 11 березня 1994 року виданою архівним відділом Іванівської районної державної адмінісірації Одеської області 12.11.2009 року №1122/Д, згідно якої вбачається , що [PERSON] була безкоштовно передана у власність земельна ділянка загальною площею 0,50 га з них 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0.25 га для ведення особистого селянського господарства, про те за життя юна не встигла оформити державний акт на вказану земельну ділянку. З урахуванням вшцевикладеного позивачі просять визнати за ними право власності на спадкове майно в наступних частках: -за [PERSON] визнати право власності на Уг частину спадкового майна, на підставі урахування частки [PERSON], який відмовився від своєї частки на користь [PERSON]; -за [PERSON] та [PERSON] визнати право власності по Ул частині. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилалися позивачі , обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України. За таких обставин суд вважає за можливе позовну заяву [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Outcome: approved