Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-09 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовом Дзержинської районної у місті ради про виділення (визначення) частки померлого у спільній сумісній власності. В обгрунтування позовних вимог позивачі посилаються на той факт, що 22 червня 1993 року була приватизована житлова квартира [ADDRESS]. Яка належала на праві спільної сумісної власності позивачам та [PERSON]. 11 липня 2009 року помер [PERSON] - співвласник зазначеної квартири. Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом, складеного на ім»я [PERSON], у вигляді квартири [ADDRESS]. Після смерчі батька, позивач [PERSON] звернувся до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, нотаріусом йому було відмовлено, у зв'язку з тим. що кожному із співвласників не була виділена їх доля у спільній сумісній власності. У свідоцтві про право власності на житло від 22 червня 1993 року не було вказано частку кожного із співвласників у спільній сумісній власності, частка кожного із співвласників була встановлена за домовленістю кожного з них по 1/5 частини. Піхто із співвласників не заперечував за життя [PERSON] проти встановлення такого порядку. Враховуючи вищевикладене позивач просить суд визначити частки в рівних долях у спільній сумісній власності, квартири [ADDRESS] за усіма співвласниками по 1/5 частини. У попередньому судовому засіданні 10 червня 2010 року позивачі, кожний окремо, підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача, виконкому Дзержинської районної ради м. Кривого Рогу, у судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи сповіщений належно. Крім того, до початку розгляду справи судом зареєстровано письмову заяву підписану представником відповідача [PERSON]»яновою Н.Є. про можливість розгляду справи без участі представника відповідача. Крім того, у попередньому судовому засіданні позивачами було заявлено клопотання щодо можливості розгляду справи по суті. Відповідно до вимог ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні відповідачем позову, ухвалюється рішення в порядку встановленому до вимог ст. 174 ЦПК України - тобто у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши показання позивачів, кожного окремо, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як убачається з матеріалів справи, на підставі Свідоцтва про право власності на житло № Д 188 від 22 червня 1993 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження від 07.05.1993 року за № [NUMBER] ім"я [PERSON] та члена її сім»ї: [PERSON], [PERSON] [PERSON] ([PERSON]) [PERSON], [PERSON], які є власниками на праві спільної (сумісної) власності житлової квартири [ADDRESS] (а.с. 19-20), яке було зареєстровано КП "Криворізьке БТІ" у реєстровій книзі за № 15п-159-159. 26 квітня 2004 року [PERSON] було складено заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом третьої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] Зазначеним заповітом, [PERSON] заповідав [PERSON] житлову квартиру [ADDRESS]. 11 липня 2009 року помер [PERSON] - співвласник зазначеної квартири, актовий запис про смерть № 637 від 14.07.2009 року (Свідоцтво про смерть I- КИ № 302844 від 27.10.2009 року (а.с. 18) . Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом, складеного на ім»я [PERSON], у вигляді квартири [ADDRESS] Після її смерті позивач [PERSON] звернувся до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право н&a з; спадщину за заповітом. Однак, листом від 24.02.2010 року за № 251/01-14 (а.с.15)' нотаріусом йому було відмовлено, у зв'язку з тим, що кожному із співвласників не була виділена їх доля у спільній сумісній власності за життя померлого. На підставі ст.ст.316, 317 ЦК України (2004 року) право власності - це право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно до вимог ст.ст. 355, 357, 364, 370 ЦК України (2004 року) майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. У судовому засіданні було з"ясовано, що за життя померлим та позивачами не було укладено письмового договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, оскільки, за життя усіх членів родини не виникало потреби у виділенні часток у спільній власності. Із пояснень позивачів, кожного окремо, було встановлено, що між усіма членами родини була встановлена лише усна домовленість, згідно до якої, кожен з родини мав право на 1/5 частину від спільної власності, що складалась з чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS], ніхто із співвласників квартири не заперечував проти визначення часток у праві спільної власності саме у такому розмірі. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця або день, з якого його оголошено померлим (ст. 1220 ЦК). Оскільки, заповіт від імені померлого було складено, то на підставі ст.ст. 1233-1236, 1268 ЦК України до спадкування притягується спадкоємець призначений спадкодавцем за заповітом. Факт родинних зв»язків між позивачем [PERSON] та померлим, як між сином та батьком підтверджено матеріалами справи та поясненнями сторін. Суд вважає підтвердженним факт прийняття позивачем [PERSON] спадщини у вигляді 1/5 частини житлової квартири [ADDRESS], що відкрилось, на підставі ст.ст.1233-1236, 1268 ЦК України. Позивач є рідним сином померлого та співвласником спірної квартири. Інші позивачі у справі, є також співвласниками спірної квартири та членами сім»ї померлого [PERSON], у вищевказаній квартирі позивачі постійно були зареєстрованими та проживали за життя померлого та після його смерті (а.с. 17). Суду не було надано доказів щодо наявності претензій зі сторони третіх осіб на спадщину. Крім того, заповітом від 26.04.2004 року підтверджено, що померлий [PERSON] заповідав позивачу [PERSON] належну йому квартиру [ADDRESS]. На підставі викладеного суд вважає доведеними у судовому засіданні право вимоги позивачів на визначення часток у праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS], в рівних долях, за її співвласниками - по 1/5 частині.

Outcome: approved