Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 10.11.2002 між ним та [PERSON] було укладено угоду купівлі-продажу 11/200 частини домоволодіння №26 по вул.Короленко в м.Дніпропетровську, що складаються з ? частини квартири №4, що належала [PERSON] на підставі договору дарування від 01.08.1997 року, удостовіренного приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], реєстровий запис № 4641 та зареєстрованного в КП «ДМБТІ» 28.09.1998 року за №40 в реєстровій книзі №608, розташованного на земельній ділянці 947 кв.м., що перебуває в користуванні. Вищезазначена частина домоволодіння складається з ? частини квартири №4 житловою площею -16,8 кв.м., загальною площею 43,1 кв.м., у загальному користуванні споруди № 1-4 (різниця у загальній площі на 0,5 кв.м. за рахунок уточнення площі). Продаж був здійснений за 5000,00 грн. Здійснити нотаріальне оформлення угоди на момент її укладення було не можливе, так як не були оформлені технічні документи в МБТІ. Співвласником 11/200 частини домоволодіння № 26, яка складається з1/2 частини квартири №4 по вул.Короленко в м.Дніпропетровську на момент укладення договору купівлі-продажу від 10.11.2002 року між позивачем та [PERSON] був [PERSON] і він дав письмову згоду на продаж вищезазначеної частини квартири. Продавець [PERSON] зобовязався прибути до нотаріальної контори після технічного оформлення всіх документів 01.02.2003, але у зазначений час не зявився до держнотконтори Кіровського району м.Дніпропетровська. 21 січня 2003 року [PERSON] помер. 15 січня 2008 року співвласник 11/200 частини домоволодіння № 26 по вул.Короленко в м.Дніпропетровську Гудім [PERSON] подарував свою частку [PERSON], договір нотаріально посвідчений, а 25 грудня 2009 року [PERSON] подарував ту ж частину того ж домоволодіння позивачеві, договір нотаріально посвідчений нотаріусом ДМНО [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №2846. Позивач просить суд визнати дійсною угоду договору купівлі-продажу 11/200 частини домоволодіння № 26 по вул.Короленко в м.Дніпропетровську між ним та [PERSON], укладену 10.11.2002 та визнати за позивачем право власності на 11\\200 частини домоволодіння №26 по вул.Короленко в м.Дніпропетровську, яке складається з ? частини квартири № 4 житловою площею -16.8 кв.м., загальною площею 43,1 кв.м., у загальному користуванні споруди № 1-4 (різниця у загальній площі на 0,5 кв.м. за рахунок уточнення площі). У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та, посилаючись на ті самі підстави, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Виконавчого комітету кому Кіровської районної у м. Дніпропетровську Ради, у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував. Вислухавши сторони, свідків [PERSON],[PERSON], вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.11.2002 між позивачем та [PERSON] була укладена угода купівлі-продажу 11/200 частини домоволодіння№26 по вул.Короленко в м.Дніпропетровську, що складаються з ? частини квартири №4, що належала [PERSON] на підставі договору дарування від 01.08.1997 року, удостовіренного приватним нотаріусом ДНО [PERSON], реєстровий запис № 4641 та зареєстрованного в КП «ДМБТІ» 28.09.1998 року за №40 в реєстровій книзі №608, розташованного на земельній ділянці 947 кв.м., що перебуває в користуванні. Вищезазначена частина домоволодіння складається з ? частини квартири №4 житловою площею -16,8 кв.м., загальною площею 43,1 кв.м., у загальному користуванні споруди № 1-4 (різниця у загальній площі на 0,5 кв.м. за рахунок уточнення площі) (а.с.5). Співвласником 11/200 частини домоволодіння № 26, яка складається з1/2 частини квартири №4 по вул.Короленко в м.Дніпропетровську на момент укладення договору купівлі-продажу від 10.11.2002 року між позивачем та [PERSON] був [PERSON] і він дав письмову згоду на продаж вище зазначеної частини квартири(а.с.9). Продавець [PERSON] зобовязався прибути до нотаріальної контори після технічного оформлення всіх документів 01.02.2003, але у зазначений час не зявився до держнотконтори Кіровського району м.Дніпропетровська. 21січня 2003 року [PERSON] помер. 15 січня 2008 року співвласник 11/200 частини домоволодіння № 26 по вул.Короленко в м.Дніпропетровську Гудім [PERSON] подарував свою частку [PERSON], договір нотаріально посвідчений, а 25 грудня 2009 року [PERSON] подарував ту ж частину того ж домоволодіння позивачеві, договір нотаріально посвідчений нотаріусом ДМНО [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №2846(а.с.10-13). Земельна ділянка, на якій розташоване домоволодіння № 26 по вул.Короленко в м.Дніпропетровську, в Державному земельному кадастрі м.Дніпропетровська ні за ким не зареєстрована( а.с.23). Згідно відповіді КП «ДМБТІ» від 22.02.2010 року на даний період часу право власності на домоволодіння по вул.Короленко,26 в м.Дніпропетровську зареєстровано - 11/200 частини домоволодіння за позивачем відповідно до договору дарування від 25.12.2009, 11/200 частини домоволодіння за [PERSON] на підставі договору дарування від 01.08.1997 (а.с.24). Згідно витягу із спадкового реєстру від 08.07.2010 № 24158227 після смерті [PERSON], померлого 21 січня 2003 року, спадкова справа не заводилась, спадкоємці, що прийняли спадщину, відсутні. Відповідно до ст.128 ЦК України (в ред.1963 року) момент виникнення права власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не передбачено законом або договором. Позивач виконав обовязки покупця, а саме передав гроші, підписав договір, прийняв документи та ключі від придбаного нерухомого майна, а продавець отримав гроші та передав покупцеві документи, ключі і продане нерухоме майно. Таким чином, право власності на нерухоме майно виникло у позивача з моменту передачі майна - 10.11.2002.

Outcome: approved