Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, де є третя особа, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у гуртожитку та зняття з реєстраційного обліку, 5?кий уточнив в судовому засіданні, посилаючись на те, що відповідачу був наданий ордер на проживання у кімнаті № 1 будинку № 124/4 по вул. Горлівська в м. Києві, який є гуртожитком, експлотуіця і знаходиться на балансі позивача. З часу видачі ордеру до часу звернення позивача до суду, що становить більше шести місяців, відповідач у гуртожитку не проживав, комунальні послуги та плату за проживання не сплачував, заяв про залишення за ним через тимчасову відсутність з поважних причин кімнати, виділеної йому для проживання, відповідач до керівництва позивача або адміністрації гуртожитку не подавав, отже не проживав у кімнаті № І будинку № 124/4 по вул. Горлівська в м. Києві протягом шести місяців і більше без поважних причин, а тому втратив право на користування вказаною кімнатою і підлягає зняттю з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що він до певного часу проживав у гуртожитку, проте в подальшому внаслідок незаконних звільнень з роботи, йому почали робити перешкоди у проживанні в кімнаті гуртожитку. Відповідач зазначив, що окрім вище зазначеного ВАТ «АК «Київводоканал» не є належним позивачем у справі, оскільки не є власником вище вказаного гуртожитку, також до даних правовідносин необхідно застосувати строки позовної давності, які позивач пропустив, оскільки виявивши н jпроживання у гуртожитку особи відповідача, до часу звернення до суду пройшов встановлений трирічний загальний строк позовної давності, що є підставою1 для відмови в задоволенні позовних вимог. Крім того, [PERSON] посилався як на підставу своїх заперечень проти позову на те, що правовідносини, які склалися між сторонами не регулюються положеннями ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу Української PCP, (далі -ЖКУРСР). Представник відповідача також заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав наведених вище. Крім того, відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, який уточнив в судовому засіданні, про усунення перешкод у користуванні кімнатою № 1 будинку № 124/4 по вул. Горлівська в м. Києві та зобов'язання ВАТ «АК «Київводоканал» вчинити на його користь дії, а саме ознайомити з чинним положенням про гуртожиток ВАТ «АК «Київводоканал», укласти договір оренди кімнати № 1 будинку № 124/4 по вул. Горлівська в м. Києві, ознайомити його із змінами порядку оплати за проживання у гуртожитку, письмово надати інформацію із підтверджуючими документами щодо власника гуртожитку, посилаючись на те, що йому створюються перешкоди у проживанні в кімнаті гуртожитку, що полягає у ненаданні вище вказаної інформації через брак якої він позбавлений можливості повноцінно користуватися кімнатою у гуртожитку, не видачі ключів від кімнати, що позбавляє можливості туди зайти та проживати, у звязку з чим був вимушений звернутися до суду за захистом свого права на житло гарантоване основним законом держави. В судовому засіданні [PERSON] та його представник вимоги позовної заяви підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав наведених вище. Представник ВАТ «АК «Київводоканал», вимоги зустрічного позову не визнала, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що останні є необгрунтованими, з підстав зазначених у первісному позові. Крім того, представник зазначила, що [PERSON] перешкоди у поживанні в кімнаті № 1, будинку № 124/4 по вул. Горлівська в м. Києві працівниками гуртожитку та будь ким не чинились, [PERSON] не проживав у вказаній кімнаті з часу видачі ордеру, не сплачував комунальні послуги, не цікавився кімнатою тощо. [PERSON] протягом тривалого часу не звернувся а ні до адміністрації товариства а ні гуртожитку з приводу наявності перешкод у проживанні у вище вказаній кімнаті гуртожитку, а також не звернувся за захистом свого права на житло до суду з позовом про вселення, що свідчить про відсутність будь яких перешкод [PERSON] у проживанні в кімнаті № 1, будинку № 124/4 по вул. Горлівська в м. Києві на підставі ордеру, а також свідчить про проживання [PERSON] у іншого місці. Також, представник зазначила, що [PERSON] почав писати заяви, скарги звернення до державних органів різних інстанцій, з приводу чинення йому перешкод у проживанні в кімнаті № 1, будинку № 124/4по вул. Горлівська в м. Києві та їх усунення за місяць до звернення ВАТ «АК «Київводоканал» до суду з первісним даним позовом, зокрема і звернувся з зустрічним позовом до суду предметом якого також є усунення вище вказаних перешкод вже під час попереднього розгляду справи за первісним позовом ВАТ «АК «Київводоканал». [PERSON] не зазначає, хто саме, з якого часу і яким чином чинив йому з 2004 року перешкоди у проживанні, користуванні кімнатою № 1, будинку № 124/4 по вул. Горлівська в м. Києві та здійснювати оплату за проживання та комунальні послуги до часу звернення до суду з первісним позовом ВАТ «АК «Київводоканал», а посилання [PERSON] на те, що він думав що оплата відраховується з його заробітної плати, частину коштів сплачує відповідний департамент є неспроможними, оскільки із заробітної плати [PERSON] відрахування не проводились, мешканці гуртожитку сплачували комунальні послуги особисто відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації. Представник третьої особи не зявився, остання була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справу, в подальшому надіслала до суду лист з проханням розглядати справу у відсутність представника третьої особи /а.с. 61/. Вислухавши пояснення представників сторін, відповідача, покази свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ГІримірного положення про гуртожитки останні призначаються для проживання робітників,службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. [PERSON] є працівником ВАТ «АК «Київводоканал» з 31.03.2003 року по теперішній час, оскільки був поновлений на посаді начальника організаційно- контрольного управління департаменту інформаційних технологій відкритого акціонерного товариства «Акціонерної компанії «Київводоканал» на підставі судового рішення /а.с. 9,10, 1 18-125/. Будинок № 124/4 по вул. Горлівська в м. Києві є гуртожитком і майном комунальної власності територіальної громади м. Києва, яке передане у володіння та користування правонаступнику Державного комунального обєднання «Київводоканал» відкритому акціонерному товариству «Акціонерній компанії «Київводоканал», департамент соціального розвитку /а.с. 11-17. 65. 66. 67, 78. 87. 145. 146. 148. 149, 173. 352, 353/. Порядок надання житлової площі в гуртожитках громадянам та іншим особам без громадянства, іноземним громадянам передбачено ст. 128 ЖК УРСР. Житлова площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи чи організації, органу кооперативної чи іншої громадської організації та відповідним профспілковим комітетом. На підставі такого рішення адміністрація підприємства, установи, організації видає осооі спеціальний ордер, що є єдиним документом і підставою для вселення у надане жиле приміщення. Відповідно до звернення [PERSON] до начальника служби соціального розвитку та господарського забезпечення ВАТ «АК «Київводоканал» від 29.10.2003 року, з приводу реєстрації в гуртожитку по вул. Горлівська, № 124/4 /а.с.6/, сумісної постанови адміністрації і комітету профспілки ВАТ «АК «Київводоканал» від 05.08.2004 року, [PERSON] був наданий дозвіл на реєстрацію у гуртожитку по вул. Горлівська, 124/4 в м. Києві /а.с. 7/ та виданий ордер № 33 на постійне зайняття житлової площі в гуртожитку, а саме кімнати № 1 в будинку № 124/4 по вул. Горлівська в м. Києві /а.с. 8, 136/. В силу ст. 61 ЖК У PCP, а також відповідно до роз'яснень ППВСУ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності - підприємство, установа, організація як наймодавець можуть бути стороною в спорах, що виникають з договорів найму жилого приміщення. Вони вправі, зокрема, пред'являти позови про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. У справах із питань, віднесених до компетенції органів місцевого самоврядування чи місцевої державної адміністрації, або з питань управління житловим фондом, віднесених його власником або уповноваженим ним органом до свого відання згідно зі ст. 18 ЖК УРСР, про визнання ордера недійсним, надання, бронювання або обмін жилого приміщення, визнання права на жиле приміщення крім випадків, коли в ньому проживають інші члени сім'ї наймача, належною стороною повинен бути відповідний орган чи власник житлового фонду. Враховуючи наведене суд вважає, що ВАТ «АК «Київводоканал» мав право на звернення до суду з відповідним позовом до відповідача, оскільки житлово- експлуатаційної організація в гуртожитку відсутня, а тому доводи відповідача з приводу того, що ВАТ «АК «Київводоканал» є не належним позивачем, суд вважає неспроможними і такими, що не заслуговують на увагу. Крім того, з наведеного вбачається, що [PERSON] особисто при вирішенні питання надання йому житлової площі та реєстрації у вище вказаному гуртожитку звертався не до територіальної громади м. Києва, а до ВАТ АК «Київводоканал», якому вказаний гуртожиток переданий у володіння та користування. Також вбачаться, що ордер на заселення [PERSON] видавався саме ВАТ АК «Київводоканал», що свідчить про визнання [PERSON] повноважень ВАТ АК «Київводоканал» щодо володіння та користування гуртожитком розташованим по вул. Горлівська, 124/4 в м. Києві, оскільки останній стверджував, що він був поселений у кімнату № 1 вказаного гуртожитку на законних підставах, згідно ордеру, який [PERSON] з часу видачі не був оспорений, з приводу видачі його неповноважною особою у звязку з чим останній є не дійсним, адже в такому разі [PERSON] вважався би таким, що незаконно вселений у кімнату № І по вул. Горлівська, 124/4 в м. Києві та законних підстав для проживання в останній не мав. Згідно довідок та актів наданих ВА Г «АК «Київводоканал». журналів обігових відомостей по сплаті комунальних послуг за гуртожиток по вул. Горлівська, 124/4 за 2005, 2006 роки, інформації про мешканців, які проживають у гуртожитку по вул. Горлівська. 124/4 /а.с. 27. 28. 144. 175. 176. 214 319. 324 - 391, Том II а.с. 2, 3- 47/, показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які працюють у гуртожитку завідуючою та вахтерами, постійно проживають в останньому вбачається, що [PERSON], з часу реєстрації у гуртожитку по вул. Горлівська 124/4 в м. Києві в кімнаті № 1 не проживав, плату за проживання та комунальні послуги особисто не сплачував, із заробітної плати [PERSON] ВАТ «АК «Київводоканал» будь які вирахування на оплату комунальних послуг та плати за проживания у гуртожитку не проводив, доказів про те, що відповідну оплату за [PERSON] сплачували служба та департамент ВА Г АК «Київводоканал», [PERSON] не надав. Крім того, вказані вище обставини та надані на їх підтвердження докази у їх сукупності не спростовуються показами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки останні не спростували свідчення свідків зазначених вище, не поставили під сумнів їх покази, а також письмові докази, що свідчать про не проживання [PERSON] у кімнаті № 1 гуртожитку по вул. Горлівська. 124/4 в м. Києві. Крім того, свідки [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] не проживали у гуртожитку і не могли об'єктивно знати про те чи проживав в останньому [PERSON]. Свідок [PERSON] зазначив про те, що особисто будучи завідуючим гуртожитку, перебуваючи у трудових відносинах з ВАТ «АК «Київводоканал», поселив [PERSON] у кімнату № !, після отримання ним ордеру у 2004 році, проте чи проживав останній у гуртожитку в подальшому, будь яких показів суду не надав. Крім того, покази даних свідків не підтвердили обставини, що [PERSON] з часу отримання ордеру, тобто з 2004 року по березень 2009 рік, тобто до часу звернення до нього з позовом до суду та навіть за місяць до даної події, чинилися будь які перешкоди у проживанні в гуртожитку, зокрема визнавався ордер не дійсним, змінювалися замки на вхідних дверях, до кімнати були заселені для постійного проживання інші особи. [PERSON] заперечував проти доводів представника ВАТ «АК «Київводоканал» та наполягав на чиненні йому перешкод у проживанні, проте будь які докази на підтвердження своїх заперечень останнім не були надані суду. На думку суду протягом судового розгляду справи [PERSON] звертав увагу та надавав пояснення з приводу здійснення йому перешкод у проживанні, які полягали в отриманні за нього поштовою кореспонденції працівниками гуртожитку, не надання йому довідки форми № 3. не надання для ознайомлення положення про гуртожиток та відомостей про власника гуртожитку, [PERSON] посилався на недостовірність письмових доказів, на їх фальшивість, водночас зазначаючи, що вимушений проживати в близьких та знайомих осіб, проте не зазначав, які дії ним були вчинені протягом пяти років для вселення у кімнату гуртожитку, які перешкоди йому чинилися, ким, з якого часу і як він захищав свої права. Суд вважає, що доводи [PERSON] свідчать не про бажання поновити своє порушене право на житло, а про небажання втрачати місце реєстрації і можливість отримувати та періодично надавати до органів житлового забезпечення довідок форми № 3, оскільки [PERSON] перебуває на квартирному обліку /а.с. 77/. Отже з заяв, звернень та скарг [PERSON] вбачається, що останній не зазначає з якого часу йому чиняться перешкоди у проживанні, яким чином, хто саме чинить такі перешкоди, де він вимушений проживати. [PERSON] почав звертатися до органів та завідуючої гуртожитком за один місяць до звернення ВАТ «АК «Київводоканал» до нього з позовом до суду, проте з вказаних заяв вбачається, що останній діяв в інтересах членів профспілкового комітету «Наше право» ВАТ «АК «Київводоканал», і його цікавив не захист своїх прав на житло та вселення в кімнату, що є єдиним місцем проживання, а господарські питання діяльності ВАТ «АК «Київводоканал» та посадові обовязки працівників гуртожитку /а.с. 45 - 49. 68 - 75, 94 - 99, 128 - 132, 332, 340, 341/. Крім того, [PERSON], посилався на те, що в кімнаті № 1 по вул. Горлівська, 124/4 в м. Києві знаходились і знаходяться його речі, проте доказів цьому відповідач [PERSON] не надав, зокрема його твердження спростовуються письмовими доказами про те, що речі про які зазначав [PERSON], зберігаються в кабінеті приміщення ВАТ «АК «Київводоканал», що розташовано у Печерському районі м. Києва /а.с. 133, 134, 342, Том II а.с. 65/. Крім того, суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що з поштової кореспонденції, зокрема зворотних повідомлень з поштового відділення, листів та конвертів з відмітками про отримання листів, усіх заяв та клопотань [PERSON] до суду та заяв до державних органів, вбачається, що останній не вказує місце своєї реєстрації та проживання, а саме кімнату № 1 по вул. Горлівська, 124/4 в м. Києві, адреса зазначена без кімнати /а.с. 138 143/, також вбачається, що [PERSON] не надходила пошта за вище вказаною адресою, через його не проживання за місцем реєстрації /Том II а.с. 52/, тому у деяких листах наприклад від 06.02.2010 року, до подачі первісного позову, [PERSON] вказує зворотню адресу для відповіді, абонентську скриньку /а.с. 45-48/. [PERSON] заперечував проти вище вказаних обставин та оспорював відповідні докази, посилаючись на те, що його пошту незаконно отримували працівники гуртожитку, листоноші без зясування факту не проживання повертали кореспонденцію до поштового відділення, у звязку з чим за його скаргами деякі працівники поштового відділення були звільнені, проте доказів на підтвердження своїх доводів, які б спростовували вище викладені обставини [PERSON] суду не надав. Виходячи з принципу призумції вини, який має місце у цивільному праві, саме на відповідача покладений обовязок по доведенню відповідних обставин перед судом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦГІК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 71 ЖК У PCP, особа може бути визнана такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, в разі не проживання в ньому без поважних причин протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином суд вважає, що не проживання [PERSON] у кімнаті № 1, будинку № 124/4 по вул. Горлівська в м. Києві без поважних причин протягом шести місяців і більше, повністю доведено в судовому засіданні, а тому первісний позов є законним, обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у кімнат і № 1, будинку № 124/4 по вул. Горлівська в м. Києві. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити ВАТ «АК «Київводоканал» в задоволенні позовних вимог в частині зобовязати третю особу зняти [PERSON] з реєстраційного обліку, оскільки ця вимога повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства під час оскарження дій субєкта владних повноважень, який відмовив вчинити певні дії, зокрема зняти особи з реєстраційного обліку на підставі судового рішення, а отже вимоги цивільного та адміністративного судочинства не підлягають розгляду в одному провадженні. В свою чергу оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, їх належність, допустимість, достовірність окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення зустрічного позову, оскільки викладені в ньому обставини та надані [PERSON] пояснення не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому відмовляє у задоволенні зустрічних позовних вимог у повному обсязі. Так, в судовому засіданні не встановлено обставин чинення [PERSON] перешкод у проживанні в кімнаті № 1, будинку № 124/4 по вул. Горлівська в м. Києві з 2004 року по 2009 рік, встановлено, що [PERSON] почав звертатися з вище вказаними заявами до керівництва гуртожитку ВАТ «АК «Київводоканал» після встановлення факту його не проживання за вище вказаною адресою і прийняття рішення про звернення з відповідним позовом до суду, тому завідувач гуртожитку і надала відповідь [PERSON], про те, що усі питання з приводу проживання у гуртожитку [PERSON] повинен вирішити з керівництвом ВАТ «АК «Київводоканал». Крім того, вимоги [PERSON] про зобовязання ВАТ «АК «Київводоканал» вчинити на його користь дії, а саме ознайомити з чинним положенням про гуртожиток ВАТ «АК «Київводоканал» не підлягають задоволенню, відповідне положення міститься у матеріалах справи /а.с. 18 - 26/ з якими [PERSON] неодноразово знайомився і доказів про чинення перешкод в ознайомленні саме з положенням про гуртожиток ВАТ «АК «Київводоканал», чим були порушені його права [PERSON] не надав. Також [PERSON] не надав пояснень та доказів на підтвердження обовязку ВАТ «АК «Київводоканал» укласти з ним договір оренди на кімнату № 1 по вул. Горлівська, 124/4 в м. Києві, тим більш, що останній загалом заперечував проти наявності таких повноважень у ВАТ «АК «Київводоканал». Крім того, [PERSON] не надав доказів про те, що ВАТ «АК «Київводоканал» не ознайомив його із змінами порядку оплати за проживання у гуртожитку, не надав йому інформацію із підтверджуючими документами щодо власника гуртожитку та доказів про те. що такий обовязок передбачено, а ВАТ АК «Київводоканал» ухиляється від його виконання, чим порушує права [PERSON] Крім того, суд вважає за необхідне надати оцінку посиланням [PERSON] та його представника на те, що у задоволенні первісного позову слід відмовити у звязку із тим, що на правовідносини, які виникли між сторонами не розповсюджується дія ст. 71. глави II розділу IIIЖК УРСР, оскільки останні регулюються спеціальними нормами права передбаченими главою IV, розділу III ЖКУРСР. Суд вважає доводи [PERSON] та його представника такими, що не заслуговують на увагу виходячи з наступного. За функціями у механізмі правового регулювання норми поділяють на вихідні, що визначають основи та принципи правового регулювання, його мету, завдання, загальні, що вміщуються в загальній частині галузі й поширюються на більшу частину її інститутів; спеціальні норми, що належать до окремих інститутів галузі права і регламентують певний вид відносин з урахуванням їх особливостей. Глава IV, розділу III ЖК УРСР регулює правовідносини щодо порядку користування гуртожитками, надання ордеру на вселення, проживання, виселення і для даних правовідносин, що стосується гуртожитків є спеціальною нормою і у вказаній главі не передбачено, що в разі не проживання особи протягом шести місяців у кімнаті гуртожитку остання може бути визнана такою, що втратила право на таке проживання. Разом з тим така підстава передбачена ст. 71, глави II розділу III ЖК УРСР, яка регулює користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду. Відповідно до ч. 2 ст. 127 ЖК УРСР гуртожиток це жилий будинок, який зареєстрований як гуртожиток у виконавчому комітеті районної, міської районної у місті Ради народних депутатів. Гуртожиток, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Горлівська, 124/4 в м. Києві перебуває на балансі у ВАТ «АК «Київводоканал» є майном територіальної громади м. Києва, яке передане у володіння та користування правонаступнику ДКО «Київводоканал» ВАТ «АК «Київводоканал». Таким чином, гуртожиток який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Горлівська, 124/4 в м. Києві не належить на праві власності ВАТ «АК ««Київводоканал», а є жилим будинком зареєстрованим як гуртожиток, який належить до жилого фонду територіальної громади м. Києва, а отже на правовідносини, що виникли між сторонами розповсюджуються дія ст. ст.71, 72 глави II розділу III ЖК УРСР. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про те, що норми цивільного права, зокрема житлового законодавства регулюють найбільш типові й характерні для певного етапу суспільного розвитку правовідносини. Але навіть найдосконаліша система права не може охопити всю різноманітність суспільних відносин, які потребують правового регулювання, а тому під час вирішення конкретної справи або окремого юридичного питання, в разі відсутності норми права, яка регулює певні правовідносини, таку справу або випадок можливо вирішити на основі правової норми розрахованої на подібні випадки, що має назву аналогія закону і у даній справі також має місце. Крім того, [PERSON] та його представник, просили відмовити у задоволенні позову оскільки для звернення до суду з первісним позовом сплинули строки позовної давності, мотивуючи це тим, що ВАТ «АК «Київводоканал» вказує, що [PERSON] не проживає в гуртожитку з часу реєстрації, тобто з серпня 2004 року, а отже строк звернення до суду сплинув у серпні 2007 року. Суд також вважає доводи [PERSON] та його представника в цій частині такими, що не заслуговують на увагу виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що на виконання наказу керівництва ВАТ «АК «Київводоканал» від 14.08.2008 року /Том II а.с. 2/ була проведена перевірка /а.с. 175, 176, Том II а.с. З- 38/, за результатами якої 20.08.2008 року встановлено, що [PERSON] не проживав за адресою: [INFO] з дня реєстрації за вище вказаною адресою, а отже зважаючи на дату виявлення даного факту та згідно ч. І ст. 261 ЦК України, ВАТ «АК «Київводоканал» не пропустив трирічного строку позовної давності про що вказує [PERSON] Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що вимоги про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням наймача, власника, або іншої особи, якій надано відповідне право вимоги є вимогами, коли сам зміст субєктивного права, що захищається в суді, виключає дію правил про позовну давність, а тому положення ст. 267 ЦК України до цих правовідносин не застосовуються. На підставі викладеного та

Outcome: partial