Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

30.11.2009 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою № 2 по вул. Петровського, 7 в м. Миколаєві, шляхом зобовязання поновлення водопостачання і каналізації, а також про стягнення з відповідачів в солідарному порядку відшкодування моральної шкоди у розмірі 4000 грн., витрати на оплату правової допомоги у розмірі 150 грн., а також судові витрати. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позові, просили про їх повне задоволення. Відповідач [PERSON] та її представники, а також представник відповідача [PERSON] вимоги позову не визнали, просили не задовольняти позов, посилаючись на обставини, викладені в запереченнях до позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, причини неявки не повідомила. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків та спеціаліста, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] є власницею 18/100 частин будинку №7 по вул. Петровського в м. Миколаєві, та користується квартирою №2 зазначеного будинку. Відповідач [PERSON] є власницею 7/100 частин будинку №7 по вул. Петровського в м. Миколаєві, та користується квартирою №3 зазначеного будинку. [PERSON] разом із своїм чоловіком зареєстровані та проживають у квартирі №3 [PERSON] у будинку №7 по вул. Петровського в м. Миколаєві. Відповідно до п. 3.1 наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству «Про затвердження Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України» від 01.07.1994р. №65 (надалі Правила) діючого на час виникнення договірних правовідносин між КП «Миколаївводоканал» та [PERSON] водоканал має право дозволити приєднання водопровідного вводу обєкта (субабонента) до водопровідної лінії основного абонента при узгодженні з абонентом умов приєднання. Як вбачається з пояснень спеціаліста КП «Миколаївводоканал» та досліджених у судовому засіданні доказів [PERSON] у 1993 році отримала дозвіл на прокладку водопроводу до квартири з підключенням к існуючому водопроводу, та з 1997 року є абонентом КП «Миколаївводоканал». Отримані послуги з водопостачання оплачувала своєчасно, про що свідчить абонентська книжка позивача. Дозвіл на підключення та постійне користування водопроводом та каналізацією прокладеної від воріт до будинку [PERSON] від [PERSON] та [PERSON] отримала, про що свідчить угода сторін (а.с. 60). Між тим у жовтні 2009 року [PERSON] разом зі своїм чоловіком з власної ініціативи без належного дозволу КП «Миколаївводоканал» припинили постачання води у квартиру [PERSON] шляхом встановлення затворного засобу в трубі водопроводу у дворі будинку №7 по вул. Петровського в м. Миколаєві. Відповідно до положень ст. 23 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання» N 2918-III від 10.01.2002р., підприємства питного водопостачання мають право: видавати дозволи і технічні умови на підключення споживачів до систем централізованого питного водопостачання, а також в разі необхідності обмежувати або припиняти роботу об'єктів централізованого питного водопостачання у встановлених законом випадках. Згідно п.3.2. вищезазначених Правил абонент не має права без письмового дозволу Водоканалу припиняти відпущення води субабоненту. Згідно пояснень відповідача [PERSON] причиною припинення постачання [PERSON] стало проведення ремонтних робіт водопровідних мереж у дворі будинку №7 по вул.. Петровського в м. Миколаєві. Між тим згідно п. 13.3. Правил, право па припинення постачання води в разі незадовільного технічного стану водопровідних та каналізаційних мереж, пристроїв і споруд, які перебувають на балансі абонента, невиконання абонентом вимог Водоканалу щодо усунення порушень технічної експлуатації, виявлених Водоканалом має Водоканал при цьому, завчасно попередивши абонента, про припинення йому подачі води. При цьому відповідач на зазначені вимоги Правил уваги не звернула, дозвіл на проведення ремонтних робіт від КП «Миколаївводоканал» отримала лише у січні 2010 року, в якому останній звертав увагу відповідача [PERSON] на обовязок виконання вимог вищезазначених Правил та заборону відключення водопровідних сітей абонентів «Миколаївводоканал» підключених к цьому водопроводу. Зазначені правила хоча й втратили чинність на підставі Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства N 190 від 27.06.2008 року, але у звязку з тим, що наказом №190 вищезазначені правовідносини не врегульовані та не були й врегульовані Миколаївською міською радою до 22 квітня 2010 р. де рішенням № 45/10 затвердили Тимчасові правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення в місті Миколаєві, але відповідач все одно, не мала права самовільно без дозволу КП «Миколаївводоканал» та завчасного попередження [PERSON] припиняти їй водопостачання, оскільки таке право за ст.. 23 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання» N 2918-ІІІ, та ст. 21 ЗУ «про житлово-комунальні послуги» належить Водоканалу (виконавцю послуг). Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Оскільки відповідач [PERSON] без правових підстав припинила водопостачання позивачці [PERSON], а [PERSON] як власник квартири №3 в якій зареєстрована та проживає [PERSON] разом зі своїм чоловіком, не запобігла вчиненню неправомірних дій, більш того наділила [PERSON] на це правом, що змусило позивача організовувати захист своїх прав, викликати КП «Миколаївводоканал» для встановлення причин відсутності водопостачання у квартирі, звертатися до суду із позовом, суд вважає діями відповідачів дійсно спричинена позивачу моральна шкода яка підлягає відшкодуванню. Між тим виходячи з принципу співмірності та виваженості, враховуючи обсяг порушених прав, суд вважає за доцільним в цій частині позовні вимоги задовольнити частково. Стягнувши з відповідачів у рівних частках з кожного 200,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Доводи позивача з припинення їй права користування каналізацією не знайшли свого підтвердження судовим розглядом, жодним допустимим доказом не доведено, у звязку з чим в цій частині позовні вимоги не обґрунтовані та задоволені бути не можуть. На підставі вищевикладеного, у відповідності зі ст. ст. 386, 1167 ЦК України, ст. 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги, суд дійшов висновку, що відповідачі, припинивши без відповідного дозволу та погодження, з порушеннями діючих технічних норм та правил, порушили право позивача на безпечне користування водопостачанням у квартирі, у звязку з чим зобовязані усунути перешкоди у користуванні [PERSON] водопостачанням, шляхом поновлення їй водопостачання до квартири [ADDRESS], прибравши самовільно встановлені затворні засоби з труб водопроводу у дворі будинку №7 по вул. Петровського в м. Миколаєві, та відшкодувати моральну шкоду в сумі 200,00 грн. у рівних частках з кожної. Таким чином позовні вимоги обґрунтовані але підлягають частковому задоволенню. Суд не приймає до уваги доводи відповідачів про те що, [PERSON] не має дозволу на прокладення водопроводу до квартири №2 зазначеного будинку, а лише до літньої кухні, оскільки дане спростовується Дозволом отриманим позивачкою у КП «Миколаївводоканал» в 1993 році та у 2009 році а також угодою сторін. У відповідності зі ст.ст.81,84,88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, витрати на інформаційно технічне забезпечення, та витрати на правову допомогу.

Outcome: partial