Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду і просить визнати незаконними та скасувати накази Президента Національної радіокомпанії України №367-к від 30.12.2009 року та №10-к від 11.01.2010 року про накладення на нього дисциплінарних стягнень. Просить також стягнути з відповідача 50 000гр. в відшкодування моральної шкоди. Посилається в позові на те, що до 4 лютого 2009 року займав посаду Головного редактора німецької редакції ТВО «Всесвітня служба радіомовлення України» НРКУ. Наказом Президента НРКУ від 30.12.2009 року № 367-к йому було оголошено догану за неодноразове порушення трудової дисципліни і прогули. Підставою для цього стала доповідна записка Президенту НРКУ від директора ТВО «ВСРО» [PERSON] та першого заступника директора [PERSON] від 17.12. 2009 року. Наказом від 11.01.2010 року № 10-к йому оголошено догану за неодноразове порушення трудової та технологічної дисципліни при підготовці радіопередачі до ефіру та відсутність на роботі більше трьох годин. Вважає дані накази та накладені дисциплінарні стягнення зеобгрунтованими і незаконними з наступних підстав. Підставою для застосування стягнення є вчинення працівником дисциплінарного проступку, при цьому відповідно до ч. 2 т. 149 КЗпП за кожне порушення трудової дисципліни (проступок) може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Як наказ № 367-к, так і доповідна записка директора ТВО «ВСРУ» [PERSON] та його першого заступника [PERSON] від 17.12.2009 року містять даних про вчинення ним конкретного дисциплінарні проступку, який повинен характеризуватися певним складом, зокр вчиненням протиправної дії, виною тощо. Про незаконність наказу № 367-к та упереджене ставлення керівниц до нього свідчить і той факт, що напередодні винесення наказу, 29.12.2009 року відбулося засідання профспілкового комітету, на якому розглядам: питання про звільнення його з роботи за прогули. Незаконність наказу №10-к обґрунтовує також приведеними вище доказами. З заявою про визнання обох наказів незаконними він звертався Комісії по трудових спорах НРКУ, рішенням якої від 26 січня 2010 року його заяву було відхилено. Виходячи з викладеного вище, просить визнати незаконними скасувати накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності Крім того, просить стягнути з відповідача 50 000гр. в відшкодуванні моральної шкоди. Посилається на те, що незаконними діями відповідача йому завдано моральної шкоди. Внаслідок свавілля з боку керівництва відносно нього вчинялося брутальне переслідування, в трудовому колективі постійно курсувала недостовірна, явно брехлива інформація щодо нього, колеги налаштовувалися проти нього. Внаслідок цього порушуються його конституційні права. Неповага до нього як чоловіка, який має на утриманні двох малоліт дітей, спричиняють у сукупності негативні для нього наслідки не тільки душевного, але й уже і фізичного характеру, а тому розмір моральної шкс оцінює в 50 000 гр. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував. Посилається на те, що наказом від 30.12.2009 року позивачу було оголошено догану за вчинений ним прогул 8.12.2009 року. Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало порушення ним трудової дисципліни, а саме правил внутрішнього розпорядку, т.я. він був відсутній на роботі без поважних причин 08.12.2009 року. Дійсно, на 29.12.2009 року було призначено засідання профспілкового комітету Національної радіокомпанії України, яке повинно були розглядати подання щодо можливості звільнення позивача з роботи прогул. Однак розгляд зазначеного питання було відкладено, а пізніше керівництвом було прийнято рішення про оголошення йому догани, хоча фактично були всі підстави для його звільнення на підставі п. 4 ст. 40 KЗпП України. Наказом № 10-к від 11.01.2010 року позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за неодноразове порушення трудової дисципліни технологічної дисципліни при підготовці радіопередачі до ефіру, відсутність на роботі більше трьох годин, що призвело до того, що 30.12.2009 року не вийшла в ефір щотижнева програма «Україна: факти, події, тенденції», політичним оглядачем якої він є, а був поставлений повтор передачі від 23.12.2009 року. З обома наказами позивач був ознайомлений. Крім того, відповідно до п.6.2.2. Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників Національної радіокомпанії України відлучення працівників під час роботи у службових справах погоджується з безпосереднім керівником. Безпосереднього керівника [PERSON] позивач не повідомив про інтервю о 14:00 з представниками української громадськості на приватному помешканні, що є порушенням трудової дисципліни з його боку. Вважає також, що з вини НТРКУ моральна шкода позивачу завдана не була і не могла бути завдана, а тому просить в позові відмовити. 3-я особа про час розгляду справи сповіщений належним чином. Участі в судовому засіданні не прийняв і свого представника до суду не направив. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.21,24 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства,установи,організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату. Встановлено, що позивач працював у Національній радіокомпанії України на посаді політичного оглядача головної редакції мовлення німецькою мовою ТВО «Всесвітня служба радіомовлення України» НРКУ. Наказом № 367-к від 30.12.2009 року позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності в вигляді догани за неодноразове порушення трудової дисципліни та.прогул 08.12.2009 року. При цьому посилання в наказі на характер порушень трудової дисципліни відсутнє. Наказом № 10-к від 11.01.2010 року йому було оголошено догану за те, що ним не була підготовлена до ефіру передача на 30.12.2009 року, про що до відома головний редактор ним поставлений не був, а також відсутність на роботі більше трьох годин. Оспорюючи наказ №367-к про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, позивач посилався на те, що восени 2009 року в місті панувала епідемія грипу. 08.12.2009 року він хворів, а тому не вийшов на роботу. Про це він попередив свого безпосереднього керівника [PERSON] і знайшов у неї з цього приводу повне порозуміння. При цьому повідомив її, що як симптоми застуди не пройдуть, він наступного дня звернеться до лікаря. Ввечері 08.12.2009 року він узгодив з [PERSON], що запис його передачі, яку він мав записати в цей день, він проведе наступного дня. [PERSON] не заперечувала проти цього і повідомила п необхідність узгодження часу запису передачі наступного дня з режисере [PERSON], що він і зробив. Свідок [PERSON] пояснила, що позивач її зять і вони всі проживають разом в одній квартирі. Підтвердила, що 08.12.2009 року у позивача піднялася температура до 38° і він не вийшов на роботу. Вона займалася його лікуванням, т.я. його дружина, а її донька, пішла на роботу. До вечора йому стало краще і наступного дня він вийшов на роботу. Свідок [PERSON] підтвердила телефонний дзвінок позивача до неї з приводу захворювання 08.12.2009 року, не заперечувала проти його невиходу на роботу в цей день, однак попередила, що він повинен буде надати лікарняний. Свідок [PERSON] підтвердила, що позивач 08.12.2009 року в зв»язя з хворобою узгоджував з нею час запису його передачі наступного дня. З точки зору закону відсутність на роботі є прогулом, який адміністрації право на звільнення працівника за п.4 ст.40 КЗпП України, обирати інший вид дисциплінарного стягнення. При цьому по аналогії зі звільненням з роботи відсутність працівника на роботі може вважатися прогулом лише в разі відсутності на роботі поважних причин. Правом оцінювати поважність причин неявки працівника на робс законом наділений суд при виникненні спору. Непрацездатність працівника як з точки зору закону, так і постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року / з наступним змінами/ «Про практику розгляду судами трудових спорів» є поважнее причиною неявки на роботу і підтверджуватися вона може не лише листкз непрацездатності, а й іншими доказами, в т.ч. показами свідків. Така практика не протирічить і п.25 Типових правил внутрішньо трудового розпорядку, згідно з яким порушення трудової дисципліни може вважатися таким лише за наявності вини працівника. Виходячи з цього, суд вважає, що невихід позивача на роботу 08.12.2009 року мав місце з поважних причин. Крім того, з наказу вбачається, що підставою для притягнення позива до дисциплінарної відповідальності було і неодноразове порушення трудової дисципліни. В той же час, характер цих порушень, окрім невихід на роботу 08.12.209 року, в наказі не приведений. Пояснити їх не зміг в судовому засіданні і представник відповідача. Лише з доповідної записки директора ТВО»Всесвітня служба радіомовлення України» [PERSON] та першого заступника директор [PERSON], яка носить характер не ділового документа, а форму художнього описання поведінки позивача, вбачається, що позивач не готує необхідні чотири передачі на місяць, в той час, коли його колеги виконують повний обсяг покладених на нмих обов»язків. / а.с. 4-9 / В той же час, коли та які саме передачі не були підготовлені позивачем, в доповідній записці не вказано, як і не привела такої статистики в судовому засіданні і представник відповідача. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 4.4 ст.59 ЦПК України передбачено, що доказування не може грунтуватися на припущеннях. Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено в судовому засіданні та не приведено в наказі порушень трудової дисципліни, які проявилися в тому, що позивач, в порушення його посадової інструкції не підготовував необхідні чотири передачі на місяць, як і період часу, коли такі порушення були допущені, а тому також вважає наказ в цій частині безпідставним. Виходячи з викладеного вище, хворобливого стану позивача 08.12.2009 року, суд приходить до висновку про відсутність вини відповідача в порушенні трудової дисципліни, яка може тягнути за собою накладення на нього дисциплінарного стягнення, а тому приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині визнання незаконним наказу № 367-к від 30.12.2009 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення в вигляді догани. Судом також встановлено, що відповідно до посадової інструкції позивача, як політичного оглядача головної редакції мовлення німецькою мовою ТВО»Всесвітня служба радіомовлення України», він зобов»язаний щомісяця готувати до ефіру 4 інформаційно-аналітичні програми яка складається з 4 коментарів на актуальні теми та 4 оглядів української та зарубіжної преси відповідно іноземною мовою. 30.12.2009 року не вийшла в ефір щотижнева програма, яку мав підготувати позивач, а вийшов повтор передачі від 23.12.2009 року. Наказом № 10-к від 11.01.2010 року позивач за дане порушення та відсутність на роботі більше трьох годин була оголошена догана. Підставою для видання наказу стали доповідні записки директора ТВО»Всесвітня служба радіомовлення України» [PERSON] та першого заступника директора [PERSON], а також головного редактора редакції мовлення німецькою мовою [PERSON] / а.с.28-31; 33-35;/ Судом встановлено і це підтвердили сторони в судовому засіданні, відсутність на роботі позивача, яка стала підставою для застосування дисциплінарного стягнення, мала місце 30.12.2009 року. Позивач суду пояснив, що відповідно до практики, яка склалася в компанії, передача записується в студії напередодні виходу її до ефіру. Т.я. його передача мала вийти в ефір 30.12.2009 року, він мав записуві її напередодні, 29.12.2009 року з 15 до 18.00. В цей день на 14.00 його запросили на засідання профспілково комітету, де мало розглядатися подання адміністрації на його звільнення з посади за прогули. Виходячи з того, що після цього засідання він перебував у такому психоемоційному стані, який не дозволив йому працювати в студії записувати передачу, вона записана не була. Не вважає це порушенням, за яке може застосовуватися дисциплінарне стягнення, т.я. повтори передач є не поодинокими з різних причин. Суд не зважає на дані пояснення позивача,як на підставу незаконності, оспорюваного ним наказу, виходячи з наступного. Як встановлено вище, посадовою інструкцією позивача передбачено його обов»язок готувати 4 передачі на місяць. Сторони в судовому засіданні підтвердили, що перед записом передачі план має узгоджуватися з головним редактором, тобто [PERSON], або її заступником,у вигляді та формі, наданими до суду представиш відповідача. Позивач підтвердив, що такий план ним з головним редактором в день планового запису передачі 29.12.2009 року не узгоджувався. З графіку роботи редакцій в студіях, затвердженого Першим віце-президентом [PERSON] Табаченко 02.03.2009 року, вбачається, що ТВО»Всесвітня служба радіомовлення України», політичним оглядачем якої є позивач, щоденно закріплений час в студіях № №1, 2,4,10. /т а.с. 93 - 97 / Представник відповідача суду пояснив, що позивач висококваліфікованим працівником і в змозі записати передачу в студії в день її виходу в ефір, що ним робилося неодноразово з дозволу адміністрації , виходячи з його кваліфікації та досвіду роботи. Позивач даних обставин в судовому засіданні не заперечував, одна пояснив, що завдання записувати передачу в день ефіру 30.12.2009 року від головного редактора не надходило. Сторони підтвердили, що ініціатива підготовки передачі виходить від автора, в даному випадку позивача, а тому і з такими пропозиціями має звертатися саме він. Такий же обов»язок на нього покладеного його посадовою інструкцією. Обов»язок готувати певну кількість передач до ефіру покладений на позивача, як її автора, однак 30.12.2009 року до головного редактора з метою запису передачі в певній студії він не звертався. Виходячи з цього, суд вважає твердження позивача в обґрунтування незаконності наказу в цій частині необгрунтованими. Судом також встановлено і це підтвердив в судовому засіданні позивач, 30.12.2009 року з 14.00 до 18.00 він перебував поза межами редакції - зустрічі з представниками німецької благодійної організації з метсмі підготовки нової передачі. Позивач не заперечував, що безпосереднього керівника - головного редактора [PERSON] про виконання ним завдання поза межами редакції зін до відома не ставив. Відповідно до п.6.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників Національної радіокомпанії України облік явки працівників на роботу,відлучення з роботи, а також облік виконання службових доручень в Інших закладах здійснюється в структурних підрозділах НРКУ. З цього слідує, що виконання працівником без дозволу власника або уповноваженого ним органу не на робочому місці в робочий час службового завдання, на яке необхідний час, не менший від часу відсутності, є порушенням трудової дисципліни, а тому відповідач мав право на застосування до позивача заходів дисциплінарного стягнення. Виходячи з цього, обставин накладення на позивача дисциплінарних стягнень, суд вважає безпідставними твердження позивача щодо упередженого ставлення до нього керівництва компанії, яке і стало результатом накладення дисциплінарних стягнень. Суд також вважає безпідставними твердження позивача щодо того, що наказ №10-к не містить обґрунтування вчиненого ним дисциплінарного проступку, т.я. таке обґрунтування, з точки зору суду, в наказі приведені, і перед його виданням позивач давав пояснення з приводу конкретних питань: невиходу передачі в ефір та відсутність на робочому місці 30.12.2009 року. Виходячи з цього, суд вважає, що підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, викладені в наказі, відповідають фактичним обставинам вчинених ним проступків. / а.с. 28-32/ Відшкодування працівнику моральної шкоди в звязку з порушенням його трудових прав врегульовано ст.237-1 КЗпП України. Відповідно до п.З постанови №4 від 31.03.1995 року « Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/ шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ,заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, та ін. Вище суд прийшов до висновку про визнання незаконним наказу №367-к від 30.12.2009 року не за обставинами, приведеними позивачем у позові, а в зв»язку з тим, що законом працівнику надано право доводити в суді хворобливий стан не тільки листком непрацездатності, а й показами свідків. Саме такі покази дала в судовому засіданні свідок [PERSON] - теща позивача. Інші свідки, приведені вище, очевидцями хворобливого стану позивача не були, а знають про нього з його слів. Таким чином, суд вважає, що надана позивачу законом можливість доводити хворобливий стан в зв»язку з неявкою на роботу поясненнями свідків, неодноразовість таких дій позивача, що є як порушенням закону, так і Правил внутрішнього трудового розпорядку, а тому приходить висновку, що вини відповідача в завданні позивачу моральної шкоди виданням такого наказу, хоча і визнаного судом незаконним, нема, а тому відсутні підстави для задоволення його вимог в цій частині. Позивач в своєму позові просить також скасувати накази відповідача про застосування заходів дисциплінарного впливу. Виходячи з того,що з точки зору трудового законодавства, видавати та скасовувати накази віднесено до компетенції власника або уповноваженого ним органу, а до компетенції суду належить їх перевірка на предмет законності чи незаконності, суд вважає, що наказ №367-к від 30.12.2009 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності має бути тільки визнаний незаконним.

Outcome: partial