Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] з позовом про визнання угоди дійсною, визнання права власності на 1\\3 частину будинку в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 квітня 2007 року батько позивача [PERSON] уклав угоду купівлі-продажу 1\\3 частини будинку № 62 по вул. Лікарській в м. Запоріжжі з [PERSON], якій зазначена частина будинку належала на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.05.2006 року. [PERSON] отримала від [PERSON] за продану частину будинку 12500 доларів США до підписання договору, обіцяла оформити угоду купівлі-продажу у нотаріуса та передала [PERSON] усі документи на будинок. 13 квітня 2007 року відповідачка надала доручення № 960, яке посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] на оформлення угоди купівлі-продажу у нотаріуса. З момента укладання угоди [PERSON] постійно мешкав у будинку № 62 по вул. Лікарській в м. Запоріжжя, переоформив на своє ім» я документи по оплаті комунальних послуг, виконував ремонті роботи у будинку та вів домашнє господарство. 12 липня 2007 року позивач разом зі своїм батьком [PERSON] отримали витяг ОП ЗМБТІ на ім»я відповідачки, і з цим витягом звернулись до нотаріуса, однак нотаріус відмовив в оформленні договору, мотивуючи тим, що на земельній ділянці знаходяться самочинні будівлі і при укладанні договору не було взято дозвіл чоловіка відповідачки на укладання договору купівлі-продажу. Власником 2\\3 частин житлового будинку № 62 по вул. Лікарській в м. Запоріжжі була третя особа [PERSON], яка відмовилась підтвердити у нотаріуса, що самочинні будівлі на спірній ділянці належать їй після смерті колишньої власниці 2\\3 частини будинку [PERSON], яка померла. При цьому, в липні 2007 року агентство нерухомості «Шанс», яке знаходилось за адресою: м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 7 припинило свою діяльність і підтвердити факт укладання угоди купівлі-продажу нема можливості. 10 вересня 2009 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на 1\\3 частину жилого будинку № 62 по вул. Лікарській в м. Запоріжжі. Спадкоємцями першої черги є позивач [PERSON] і його мати [PERSON]. У встановлений законом шестимісячний строк вони звернулись з заявою до Другої державної нотаріальної контори м. Запоріжжя: позивач з заявою про прийняття спадщини, третя особа [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача. Оформити спадщину в нотаріальній конторі позивач не має можливості, так як при житті [PERSON] не встиг оформити договір купівлі-продажу нотаріально. В листопаді 2009 року відповідачі відмовились оформлювати угоду у нотаріуса. На основі викладеного, позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати угоду купівлі-продажу дійсною та визнати за ним право власності на 1\\3 частину житлового будинку № 62 по вул. Лікарській в м. Запоріжжі в порядку спадкування за законом. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги і просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з»явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином оголошення в газету «Запорізька правда», ніяких доказів або заперечень суду не надали. Треті особи [PERSON], [PERSON] проти позову не заперечують. Вислухавши пояснення та доводи позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав : Стаття 205 ЦК України вказує, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму. Згідно ст. 219 ЦК Україні у разі недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідає справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. У ч. 2 ст. 220 ЦК України зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 1.4. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 зі змінами, внесеними згідно Наказів Міністерства юстиції 45 5 від 03.06.2002 року № 6/5 від 28.01.2003 року, № 20/5 від 03.03.2004 року і № 36/5 від 17.05.2004 року реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності у зв'язку з виникненням, існуванням, або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцем знаходження об'єктів нерухомого майна, на підставі правовстановлюючих документів. Згідно п. 10 Додатку 1 до п. 2.1 Положення, правовстановлюючими документами на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 15219471 від 12.07.2007 року [PERSON] належить 1\\3 частина будинку № 62 по вул. Лікарській в м. Запоріжжі (а.с. 28), що також підтверджено технічним паспортом (а.с. 32-35). 13.04.2007 року [PERSON] уклав угоду купівлі-продажу 1\\3 частини будинку № 62 по вул. Лікарській в м. Запоріжжі з [PERSON], (а.с. 11), якій зазначена частина будинку належала на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.05.2006 року. (а.с. 30). При цьому, п. 3 договору купівлі-продажу від 13.04.2007 року підтверджено факт повного розрахунку і відсутність претензій до [PERSON] (а.с. 11). Свідоцтвом про народження від 26.12.1963 року підтверджено, що матір»ю [PERSON] є [PERSON] (а.с. 17). Згідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] його батьками є [PERSON] і [PERSON] (а.с. 9). 10 вересня 2009 року [PERSON] - помер (а.с. 24). При цьому, свідок [PERSON], як голова квартального комітету, підтвердила, що [PERSON] і [PERSON] дійсно приходили до неї коли відбулась угода купівлі-продажу 1\\3 частини будинку № 62 по вул. Лікарській в м. Запоріжжі. На момент укладання угоди ніхто із сторін претензій не пред»являв, [PERSON] отримала кошти і вони мирно спілкувались між собою. Вивчивши всі докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі, у зв"язку з тим, що померлий [PERSON] сплатив [PERSON] суму грошей 12500 доларів США, а відповідачка передала йому нерухоме майно 1\\3 частина будинку № 62 по вул. Лікарській в м. Запоріжжі, а отже умови угоди повністю виконані.

Outcome: approved