Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що він зареєстрував шлюб з відповідачкою 12 листопада 1994 року. За час проживання у шлюбі, 26 червня 1997 року ними було придбано квартиру [ADDRESS], на загальну суму 16\~470 грн. Дана квартира була зареєстрована на ім»я його колишньої дружини [PERSON]. За час шлюбу, 14 травня 1998 року ними було змінено прізвище зі [PERSON] на [PERSON], тому придбана квартира зареєстрована на ім»я [PERSON] Згідно довідки БТІ від 18 серпня 2008 року вартість квартири складає 4\~174,44 грн. Спільне життя з відповідачкою у них не склалося, тому шлюб було розірвано 9 жовтня 2007 року. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною власністю подружжя, між ними не досягнуто. В судовому засідання позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, просив поділити майно, що є спільною власністю, виділивши йому та відповідачці по ? частині спірної квартири. Зустрічні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, та пояснив, що його дитина забезпечена майном, оскільки є квартира його батьків, де син має у власності ? частину квартири. Відносини з відповідачкою не підтримували з 2005 року, але він все одно матеріально утримував дружину та дитину, сплачував за квартиру, купував продукти. На розірвання шлюбу подала відповідачка, в позовній заяві вона зазначила, що спору про поділ майна між ними не має. Техніку, меблі вона забрала собі, це майно він не ділить, хоча вартість даного майна велика. Аліменти на дитину сплачує, в січні 2008 року сам написав рапорт на роботі, щоб утримувалися з нього аліменти, перший час сплачував 50 %, платить і зараз. Постійно дбає про утримання та розвиток дитини, за власні кошти направляв сина до лагеря на відпочинок. Розмір аліментів сплачує немаленький, більший за прожитковий мінімум. На вихідні дитина буває у нього. Після розірвання шлюбу відповідачка разом з сином самі проживали в двокімнатній квартирі. Був період, коли відповідачка залишила сина на бабусю, тоді він сам піклувався за дитину, а коли подав позов до суду, то одразу з»явилася її мати. Зараз колишня дружина маніпулює дитиною, вона оформлює сина до ліцею в Чернігів, що його не бачити, не піклуватися про нього. [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала, просила відмовити в їх задоволенні та підтримала свої позовні вимоги, просила поділити майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, визнати за нею права власності на ? частини спірної квартири з урахуванням того, що з нею проживає дитина, а за [PERSON] визнати право власності на ? частину квартири. Пояснила, що за квартиру сплачує сама, ніякої допомоги від колишнього чоловіка не було. Дитина сама не хоче жити з батьками [PERSON], казав що його били, коли він був у батька. Син підліток, важкий підліток, вона не могла його контролювати, оскільки вона працює, син жив з бабусею, яка ходила в школу, контролювала його, а вона сама приїздила на вихідні, готувала їжу. Тимчасово виїжджала до брата. Бабуся ходила з дитиною до школи, не знає чи дозволяла бабуся курити її сину, пити. Самостійно зробила ремонт в квартирі, проводила оплати за сина. Не заперечувала, що дитина їздила на відпочинок по путівці, яку придбав колишній чоловік, та те, що отримує аліменти з 2008 року. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, як такі, що не знайшли свого підтвердження в суді. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 листопада 1994 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON], реєстраційне посвідчення № 13 встановлено, що 05.10.1994 року [PERSON] придбала квартиру № 74, розташовану в м. Києві, по вулиці Пражській, будинок № 4, продаж вчинено за 16\~470 грн. Даний договір зареєстровано в БТІ м. Києва 24.07.1997 року. Згідно свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові, від 14 травня 1998 року, [PERSON], перемінив прізвище на [PERSON]. З свідоцтва про розірвання шлюбу встановлено, що шлюб між сторонами припинено 9 жовтня 2007 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1098. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. З наданих до матеріалів справи встановлено, що спірна квартира придбана сторонами по справі в період шлюбу, і тому належить їм на праві спільної сумісної власності. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка та дружини є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. По даній справі встановлено, оскільки спірна квартира придбана в період шлюбу, кожен з сторін має право власності на ? частину спірної квартири. Відповідно до частини 3 статті 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. В даному випадку судом не може бути прийнято до уваги посилання [PERSON] на дану вимогу Сімейного кодексу України, оскільки на її утриманні перебуває одна неповнолітня дитина. Батьком сплачуються аліменти, про що не заперечувала сама [PERSON] Доказів того, що розмір аліментів, які вона одержує, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини суду не надано. Судом враховується і те, що судами не приймалися рішення щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків. Крім того, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18 листопада 2008 року, спільна дитина сторін по справі, [PERSON], має на праві приватної, спільної сумісної власності частку в квартирі [ADDRESS], яка була отримана та частково належить на праві приватної власності батьками [PERSON] Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved