Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про дострокове стягнення суми за кредитним договором обґрунтовуючи їх тим, що 09.07.2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір №014-09.5-84263 згідно якого, останньому було надано кредит у розмірі 12700 грн. строком до 09.07.2014 року зі сплатою 27% річних. Зі свого боку договір позивач виконав перерахувавши відповідачу на поточний рахунок кошти в сумі 12700 грн., але останній умови вказаного договору щодо повернення кредиту належним чином не виконує та допустив заборгованість за кредитом станом на 21.05.2010 року в загальній сумі 12315,20грн. Оскільки в добровільному порядку відповідач погасити заборгованість відмовляється, позивач просить стягнути заборгованість з кредиту із відповідача достроково в судовому порядку, а також стягнути з нього судові витрати у справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечує проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином та у строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства. За змістом ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Судом встановлено, що 09.07.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №014-09.5-84263 та надано відповідачу кредит у сумі 12700 грн. строком до 09.07.2014 року зі сплатою 27 % річних. Зі свого боку договір позивач виконав перерахувавши відповідачу на поточний рахунок кошти в сумі 12700 грн., але останній умови вказаного договору щодо повернення кредиту належним чином не виконує та допустив заборгованість за кредитом станом на 21.05.2010 року в загальній сумі 12315,20грн., де 10403,11 грн. непогашена сума кредиту та 1174,64 грн. несплачені проценти. Враховуючи вищевикладене та визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі, які прийняті судом, суд вважає, що обставини зазначені позивачем у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача підлягають задоволенню повністю. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в загальній сумі 243 грн. 15 коп., з яких 123 грн. 15 коп. судовий збір, та 120 грн. витрат на ІТЗ судового розгляду справи.

Outcome: approved