overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 24 вересня 1993 року вступив до шлюбу з відповідачем. Шлюб зареєстровано у відділі РАГС Саксаганського районного управління юстиції міста [PERSON], актовий запис № 968. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили, тому що він зустрів іншу жінку, з якою вже створив нову сімю. Спільного господарства не ведуть. У судовому засіданні позивач [PERSON], позовні вимоги підтримав, просив задовольнити посилаючись на ті самі підстави. Відповідач [PERSON], позов визнала у повному обсязі, примирення вважає неможливим. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено. Позивач [PERSON], 24 вересня 1993 року зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони припинили, тому що позивач зустрів іншу жінку, з якою створив нову сімю. Примирення між подружжям не можливе. Спору про місце проживання дитини не має. У відповідності до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом зазначивши, що 31 серпня 2009 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно на території Головківської сільської ради у вигляді будинку з надвірними спорудами і земельної ділянки. Позивачка, відповідно до заповіту, є спадкоємцем її майна. Посилаючись на те, що протягом шести місяців після відкриття спадщини після смерті [PERSON], вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і нею пропущено строк для прийняття спадщини, оскільки спадщину після смерті матері прийняв батько, так як він проживав разом з померлою на день відкриття спадщини і фактично прийняв спадщину після смерті матері. Крім того, вона не знала про існування заповіту, так як останній знаходився у батьківській хаті і про його існування батько повідомив її у квітні 2010 року. А тому, позивачка прохала визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною та продовжити їй вказаний строк подачі заяви до нотаріальної контори. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, прохала їх задовольнити та пояснила, що після смерті матері спадщину фактично прийняв її батько, а вона не претендувала на спадкове майно до квітня 2010 року, коли в батьківській хаті було знайдено заповіт на її ім»я. ГІоскільки вона пропустила строк звернення до нотаріальної контори через незнання про існування заповіту, тому прохала визнати дану причину пропуску строку поважною та поновити пропущений нею строк для прийняття спадщини. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, надіславши заяву, згідно якої позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши позивачку, задовольнивши заяву відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СР № 123969 31 серпня 2009 року померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно на території Головківської сільської ради у вигляді будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки. Також судом встановлено, що відповідно до заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Головківської сільської ради від 08.12.2003 року, свідоцтв про народження та одруження позивачки, вона є дочкою померлої і спадкоємцем її майна, згідно заповіту. Поскільки позивачка пропустив строк звернення до нотаріальної контори через необізнаність про існування заповіту, тому дану причину пропуску суд визнає поважною. Враховуючи викладені обставини та зібрані докази в їх сукупності, відсутність заперечень з боку відповідача, суд вважає можливим визначити позивачці додатковий строк для подання нею заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. На підставі викладеного, ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом зазначивши, що 2 травня 2007 року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно на території Галаганівської сільської ради у вигляді будинку з надвірними спорудами і земельної ділянки. Позивач, відповідно до заповіту, є спадкоємцем його майна. Посилаючись на те, що протягом шести місяців після відкриття спадщини після смерті [PERSON], він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і ним пропущено строк для прийняття спадщини, оскільки спадщину після смерті батька прийняв брат, так як він проживав разом з померлим на день відкриття спадщини і фактично прийняв спадщину після смерті батька. Крім того, він не знав про існування заповіту, так як останній знаходився у батьківській хаті і про його існування брат повідомив у квітні 2010 року. А тому, позивач прохав визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною та продовжити йому вказаний строк подачі заяви до нотаріальної контори. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, прохав їх задовольнити та пояснив, що після смерті батька спадщину фактично прийняв його рідний брат, а він не претендував на спадкове майно до квітня 2010 року, коли в батьківській хаті було знайдено заповіт на його ім»я. Поскільки він пропустив строк звернення до нотаріальної контори через незнання про існування заповіту, тому прохав визнати дану причину пропуску строку поважною та поновити пропущений ним строк для прийняття спадщини. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що він проживає в будинку померлого і в квітні 2010 року знайшов заповіт на ім»я брата і згідний щоб брат успадкував земельний пай. 2 Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СР № 060022 02 травня 2007 року помер [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно на території Галаганівської сільської ради у вигляді будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки. Також судом встановлено, що відповідно до заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Галаганівської сільської ради від 25.12.2002 року, свідоцтва про народження позивача, позивач є сином померлого і спадкоємцем його майна, згідно заповіту. Поскільки позивач пропустив строк звернення до нотаріальної контори через необізнаність про існування заповіту, тому дану причину пропуску суд визнає поважною. Враховуючи викладені обставини та зібрані докази в їх сукупності, відсутність заперечень з боку відповідача, суд вважає можливим визначити позивачу додатковий строк для подання ним заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. На підставі викладеного, ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом зазначивши, що 17 лютого 2006 року померла його баба [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно на території Тіньківської сільської ради у вигляді будинку з надвірними спорудами і земельної ділянки. Позивач, відповідно до заповіту, є спадкоємцем її майна. Посилаючись на те, що протягом шести місяців після відкриття спадщини після смерті [PERSON], він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і ним пропущено строк для прийняття спадщини, оскільки здійснюючи догляд будинку бабусі, і прибираючи його в черговий раз, у квітні 2010 року випадково виявив залишки майже зіпсованого заповіту, після чого звернувся до Тіньківської сільської ради і дізнався про існування заповіту та отримав його дублікат. А тому, позивач прохала визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною та продовжити йому вказаний строк подачі заяви до нотаріальної контори. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, прохав їх задовольнити та пояснив, що баба спочатку склала заповіт на його матір, але та померла, і тоді бабуся склала новий заповіт, про який він не знав, оскільки перебував на навчанні, заповівши йому все своє майно. Після смерті баби він фактично прийняв спадщину, оскільки є єдиним спадкоємцем майна померлої, доглядав будинок і земельну ділянку, а в квітні 2010 року випадково дізнався про існування заповіту. Поскільки він пропустив строк звернення до нотаріальної контори через незнання про існування заповіту, тому прохав визнати дану причину пропуску строку поважною та поновити пропущений ним строк для прийняття спадщини. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, надіславши заяву, згідно якої позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши позивача, задовольнивши заяву відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СР № 028750 17 лютого 2006 року померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно на території Тіньківської сільської ради у вигляді будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки. Також судом встановлено, що відповідно до заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Тіньківської сільської ради від 02.09.2004 року, позивач є спадкоємцем майна померлої, згідно заповіту. Поскільки позивач пропустив строк звернення до нотаріальної контори через необізнаність про існування заповіту, тому дану причину пропуску суд визнає поважною. Враховуючи викладені обставини та зібрані докази в їх сукупності, відсутність заперечень з боку відповідача, суд вважає можливим визначити позивачу додатковий строк для подання ним заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. На підставі викладеного, ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтування доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

У квітні 2010 року Нижньостановецький психоневрологічний будинок - інтернат звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON] недієздатним. Вказував на те, що останній знаходиться на утриманні будинку інтернату, хворіє примірним психічним розладом особистості змішаного генезу, а тому не здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними і потребує встановлення над ним опіки та призначення опікуна. На даний час [PERSON] перебуває у психоневрологічному будинку-інтернаті, який здійснює над ним опіку, тому просив суд заяву задовольнити. Представник органу опіки і піклування підтримав заявлені вимоги.. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника органу опіки та піклування, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває у психоневрологічному будинку - інтернаті, хворіє хронічним маячним розладом. Відповідно до акту № 276 проведеної амбулаторної судово-психіатричної експертизи встановлено діагноз про те, що [PERSON] на даний час виявляє ознаки легкого когнитивного розладу про що свідчать дані анамнезу, а також виявлені при теперішньому психіатричному обстеженні виражені зміни психіки у вигляді когнитивних змін та емоційно-вольової нестійкості. Однак, вищезазначені зміни психіки не супроводжуються психотичними розладами, порушеннями мислення та критичних можливостей, що не позбавляє на даний час [PERSON] можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона в наслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. З вище вказаного акту експертизи вбачається, що зміна психіки [PERSON] не супроводжується психотичними розладами, порушеннями мислення, що не позбавляє на даний час [PERSON] можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для визнання [PERSON] недієздатним та встановлення йому опікуна. На підставі ст. 36, 37 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим, в даний час він звернулася в Управління пенсійного фонду України у Кіцманському районі по питанню призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах. Даним управлінням йому було в цьому відмовлено, оскільки відповідно до трудової книжки, яка видана 22.03.1973 року Чернівецьким цукрозаводом, трудової книжки серії БТ-І №7713578 виданої 17.02.1981 року, чорнобильського посвідчення серії В-І № 546022 виданого 21.01.1993 року Чернівецькою облдержадміністрацією, архівної довідки від 19 квітня 2010 року за № 1/216 отриманої з трудового архіву Кіцманського району Чернівецької області помилково вказано його прізвище як «Костриба» в той час коли вірним є «Костреба». Вказує, що такі розбіжності виникли в результаті помилки та просив суд позов задовольнити. В судове засідання ні заявник, ані зацікавлена особа не зявилися, але подали до суду письмові клопотання про підтримання заявлених заявником вимог та про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши докази по справі, суд вважає що заявлені вимоги є обґрунтованими, а тому заяву слід задовольнити. Так в судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії ЯК № 582216 виданого 02.06.1955 року прізвище заявника записано як «Костреба». Наведені обставини також підтверджуються паспортом серії КР № 852845 виданого на імя заявника [PERSON]. Згідно із ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі наведеного, ст.ст. 130,174, 256, 259 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

Заявник звернувся в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин. В свідоцтві про смерть матері від 01.12.2000 року допущено помилку в написанні прізвища, а саме: «Гостюминська» замість «Гостюмінська». В звтязку з цим він не може оформити право на пенсію в разі втрати годувальника, просить встановити факт перебування в родинних відносинах з [PERSON], яка приходилася йому рідною матір»ю. В судовому засіданні заявник заяву підтримав, просив задовольнити. Представник зацікавленої особи - Управління пенсійного фонду України в Київському районі м.Полтави нядяг! суду заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Заслухавши заявника та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є близькими родичами, а саме вона є його матір»ю. Однак в свідоцтві про смерть від 01.12.2000 року допущено помилку в написанні прізвища, а саме: «Гостюминська» замість «Гостюмінська». Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.З). За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених заявником вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те що 13.05.2004 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є позивач та відповідачем був укладений Кредитний договір, згідно з яким відповідачу був наданий кредит в сумі 25000 доларів США строком до 13.05.2014 року зі сплатою 15% річних за користування кредитними коштами. Умови кредитного договору відповідачем не виконуються. Станом на 20.08.2009 року заборгованість становить 17470,74 доларів США, що за курсом НБУ складає 124735,88 грн. Прохав стягнути з відповідача вказану суму заборгованості а також стягнути сплачений судовий збір в сумі 1247 грн. та сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином, про причини неявки суд повідомив, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного Кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Ст. 1050 ЦК України передбачає що, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно з кредитним договором від 13.05.2004 року відповідачу був наданий кредит в сумі 25000 доларів США строком до 13.05.2014р. Як вбачається з представленого розрахунку станом на 20.08.2009 року заборгованість становить 17470,74 доларів США, що за курсом НБУ складає 124735,88 грн. На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив розірвати шлюб. Відповідачка у судове засідання повторно не з'явилася, причину неявки суду не повідомила. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В силу ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки, при цьому позивач не заперечував. Вислухавши у судовому засіданні позивача та дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими як засновані на законі, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що сторони знаходяться у зареєстрованому 16.09.2006р. Жовтневим відділом РАЦСУ шлюбі, про що зроблено актовий запис № 848. Шлюб у обох сторін перший. Від шлюбу подружжя мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з відповідачкою та знаходиться на її утриманні. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили в липні 2008 року, причиною чого стало те, що сторони мають різні характери та погляди на життя, в результаті все це призвело до втрати почуттів, взаєморозуміння та почуттів любові. За таких обставин позивач вважає, що їх родина розпалась остаточно та поновити її не можливо, тому він змушений був звернутись до суду з даною позовною заявою. Майнового спору та спору про місце мешкання дитини між сторонами немає. Суд, враховуючи викладене, вважає, що збереження сім'ї недоцільно, їх шлюб слід розірвати, так як розлад в сім'ї має стійкий характер. Сторони сімейно-шлюбні відносини не поновлювали, не проживають по теперішній час. Сім'я фактично розпалась і поновленню не підлягає, а отже позов [PERSON] про розірвання шлюбу повинний бути судом задоволений.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до Городницької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Городниця, вул. Стара Городниця, буд.521 Гусятинського району Тернопільської області після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 11.04.2008 року. Позивачка є єдиною спадкоємицею за законом, проте при зверненні до державного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як на день смерті чоловіка був відсутній правовстановлюючий документ на спадковий будинок. Просить визнати право власності на спадкове домоволодіння. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримує і просить задовольнити позов. Відповідач подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає і просить справу слухати в їх відсутності. Дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд встановив слідуючі факти. Технічний паспорт на садибний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами №521, який знаходиться в с. Городниця, вул. Стара Городниця Гусятинського району Тернопільської області свідчить про те, що його власником є [PERSON]. Із ксерокопії свідоцтва про смерть серії 1-ИД №066921 виданого 14.04.2008 року Гусятинським районним управлінням юстиції Тернопільської області, засвідчена смерть [PERSON] Рішенням реєстратора №207 від 14.04.2010 року було відмовлено позивачу у реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Городниця, вул. Стара Городниця, буд.521 Гусятинського району Тернопільської області Постановою державного нотаріуса Густинської державної нотаріальної контори вих.№288/01-14 від 21.04.2010 року позивачці відмовлено в отриманні свідоцтві про право на спадщину після смерті чоловіка, посилаючись на те, що відповідно до вимог ст. 346 ЦК України смерть власника є підставою для припинення права власності, а також відповідно до листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року: „у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація обєкта права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись в судовому порядку. Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 Цивільного кодексу України. Із статті 328 Цивільного кодексу України слідує, що право власності набувається на підставах, цо не заборонені законом. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивачку, суд прийшов до висновку, що оскільки із ;мертю припинилось їх право власності на домоволодіння, а позивач являється спадкоємцем за ;аконом, то позовні вимоги слід задовольнити, визнавши право власності на житловий будинок з іадвірними будівлями і спорудами за [PERSON] На підставі наведеного та

Outcome: approved