Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

Позивачка у березні 2009 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 18.05.1995 р. надала відповідачці позику у розмірі 600, 00 доларів США зі сплатою за користування нею 7% на місяць без визначення строку її повернення та 25.07.2007 р. звернулася до останньої з вимогою про її повернення, втім суму позики та нараховані проценти [PERSON] не виплатила. На підставі викладеного, з урахуванням уточнення заявлених вимог (а.с. 17), позивачка просила суд стягнути з відповідачки на її користь 14.923, 25 грн., в тому числі 4.620, 00 грн. основного боргу, 2.153, 11 грн. індексації відповідно до індексу інфляції, 8.150, 14 грн. процентів за 767 днів. У подальшому суму вимог зменшила до 9.822, 25 грн. у звязку з частковим погашенням боргу (а.с. 21, 22). У судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, на їх задоволенні наполягали. Відповідачка проти позову заперечувала, посилаючись на надмірність розміру заявлених вимог. У судове засідання 26.07.2010 р. не зявилася, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи (а.с. 41), про причини неявки суд не повідомила, що є підставою для закінчення розгляду справи без її участі. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 18.05.1995 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] (на той час Фесенко) М.О. був укладений договір позики, за яким остання отримала суму у розмірі 600, 00 доларів США за сплатою за користування ними 7% на місяць та без визначення строку її повернення, підтвердивши укладання угоди та отримання грошей відповідною розпискою (а.с. 8). 25.07.2007 р. позивачка звернулася до відповідачки з письмовою заявою, в якій запропонувала останній у тридцятиденний строк з дня її отримання повернути суму позики (а.с. 9). Дана заява була отримана відповідачкою 27.07.2007 р. (а.с. 10, 13), втім у зазначений термін грошові кошти нею виплачені на користь позивачки не були, а у подальшому нею було сплачено 5.101, 25 грн. (а.с. 21, 22). Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку про те, що між сторонами існують правовідносини позики, врегульовані положеннями ст. ст. 1046-1050 ЦК України, а також загальними нормами зобовязального права. У цих правовідносинах відповідачкою був порушений її обовязок повернути отриману суму та сплатити обумовлені проценти, встановлений ст. ст. 526, 1049 ЦК України, тим самим було порушене право позивачки на своєчасне отримання наданої нею позики та процентів. Згідно ст. 16 ЦПК України одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. Згідно ст. 533 ЦК України, грошове зобовязання повинне бути виконане у гривнях, а у випадку визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦПК України якщо строк виконання зобовязання не встановлений або визначений моментом витребування, кредитор вправі вимагати його виконання у будь-який час, а боржник зобовязаний виконати його на протязі семи днів з дня вимоги, якщо необхідність негайного виконання не випливає з договору або актів цивільного законодавства. Виходячи з наведеного розмір зобовязання відповідачки з урахуванням чинного курсу НБУ 7,896 грн. за 1 долар США дорівнює: (600, 00 доларів США + 600, 00 доларів США х 84% річних / 365 днів х 767 днів) х 7,896 грн./долар США = = 1.658, 46 доларів США х 7,896 грн./долар США = 13.095, 20 грн. За виключенням погашеної позивачкою суми решта заборгованості складає 13.095, 20 грн. 5.101, 25 грн. = 7.993, 95 грн., і у цьому розмірі позов підлягає задоволенню. Позовні вимоги в частині стягнення індексу інфляції задоволенню не підлягають, оскільки зобовязання визначене в іноземній валюті, а отже на його розмір, що визначається за спеціальними правилами, не впливає інфляція української гривні. Заперечення відповідача не можуть бути прийняті до уваги як такі, що не спростовують вищезазначені висновки суду. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають присудженню позивачеві з відповідача судові витраті у справі про порційно задоволеній частині позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial