Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-18 00:00:00

В квітні 2006 р. позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просив розірвати шлюб між [PERSON] і [PERSON], зареєстрований у відділі РАГС Київського РІК м.Одеси 11.06.1988р., актовий запис № 695. Відповідачкою [PERSON] у грудні 2006р. був поданий зустрічний позов до [PERSON], третя особа [PERSON], про стягнення аліментів та про розподіл спільного майна подружжя; визнання договору дарування удаваним правочином та визнання права власності на нерухоме майно (а.с.2-4), в якому просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх доньок, [PERSON] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до їхнього повноліття, а далі до закінчення ними навчання або до досягнення ними 23 років, починаючи з 10 квітня 2006 року; додаткові витрати на навчання неповнолітніх доньок до закінчення ними навчання, або до досягнення ними 23 років; залишити дітей проживати з [PERSON]; визнати удаваним правочин - договір дарування від 04 жовтня 2004р. 12/100 частини домоволодіння, що знаходиться в м. Одесі по вул. Дача Ковалевського, 23, та договір дарування від 04 жовтня 2004р. земельної ділянки, площею 0,0057 га, укладеними між [PERSON] та [PERSON]; визнати частку домоволодіння разом з земельною ділянкою, що знаходяться у м.Одесі по вул. Дача Ковалевського, 23, спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] та провести розділ, визнавши за [PERSON] право власності на 3/4 частини цього домоволодіння; визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на персональний комп'ютер вартістю 4672,68 грн., та визнати за ними право користування часткою жилого приміщення, що знаходиться в м.Одесі по вул. Дача Ковалевського, 23. У ході розгляду справи ухвалами суду були виділені в окреме провадження деякі позовні вимоги, по яких винесені судові рішення. Так, ухвалою суду від 18 червня 2007 року (а.с. 82) виділені в окреме провадження вимоги за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Ухвалою суду від 19.06.2008р. (а.с. 119) виділені в окреме провадження вимоги за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно остаточного уточнення позовних вимог від 09 грудня 2009 р., [PERSON] поновити строк позовної давності на визнання договору дарування 12/100 частин годіння №23 по вул. Дача Ковалевського в м.Одесі, укладеного між [PERSON] Петровичем та [PERSON], недійсним; визнати договір 12/100 частин домоволодіння №23 по вул. Дача Ковалевського в м. Одесі, ого між [PERSON] та [PERSON], ним: визнати 12/100 частин домоволодіння №23 по вул. Дача Ковалевського в м. спільним сумісним майном подружжя; визнати за [PERSON] право власності на істини від спільного сумісного майна подружжя; визнати за [PERSON] право ті на 9/100 частин домоволодіння №23 по вул. Дача Ковалевського в м.Одесі; за [PERSON] право власності на персональний комп'ютер з усією периферією; за відповідачем [PERSON] право власності на автомобіль [NUMBER]. В січні 2010 р., після уточнення позовних вимог [PERSON], з зустрічним позовом - і-ївського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] до [PERSON] та &?з;р В.О. про усунення перешкод в користуванні власністю. Свої вимоги позивачка [PERSON] обґрунтовує тим, що 11 червня року між нею та відповідачем, [PERSON], був званий шлюб. Шлюб між ними розірваний 12 серпня 2008 року. Від даного ; них є діти: [PERSON] та [PERSON], 26 .990 року народження. [PERSON] зазначила, що до реєстрації шлюбу відповідач [PERSON] придбав - зстпни домоволодіння №23 по вул. Дача Ковалевського в м. Одесі. За час шлюбу геконструювали зазначену частину домоволодіння, здійснили перебудови, та "іли у відповідача [PERSON] 12/100 частин домоволодіння №23 по вул. Дача ізського в м.Одесі за суму еквівалентну 3000 доларів США. [PERSON] також стверджує, що за час шлюбу вони придбали персональний ":отер з усією периферією вартістю 4772,68 грн. та автомобіль ВАЗ 2109, д/н ВН 0816 . вартістю еквівалентної 3000 доларів США. Відповідач [PERSON] приховав від [PERSON] те, що придбану ними за спільні 12/100 частини домоволодіння №23 по вул. Дача Ковалевського в м. Одесі, він оформив не по договору купівлі-продажу на своє ім'я, а оформив договором дарування від 04.жовтня 2004р., укладеного між [PERSON] та [PERSON]. Про це їй стало відомо в грудні 2006р., коли вона звернулася з зустрічним позовом. Тому, вона просить поновити строк на визнання договору дарування недійсним,визнати 4/25 і 12/100 частини домоволодіння №23 по вул. Дача Ковалевського в м. Одесі спільним сумісним майном подружжя та провести його розділ з урахуванням інтересів дітей тобто 3/4 частини спільного майна подружжя виділити їй та дітям, а 1/4 частину виділити відповідачу [PERSON]. В запереченнях до позову [PERSON] зазначив, що по договору купівлі-продажу зкл 07.09.1987р., він купив у Ампар Іскуї Артемівні 4/25 частини домоволодіння, що - сходиться в м.Одесі по вул. Дача Ковалевського під № 23, тобто до укладення шлюбу з [PERSON], тому, це не є спільно нажитим майном подружжя, та розділу не підлягає. [PERSON] зазначив, що він не купляв 12/100 частин домоволодіння №23 по вул. ~іча Ковалевського в м. Одесі, оскільки не мав грошей. Дану частину домоволодіння [PERSON] подарував [PERSON] В зв'язку з чим, ця частина домоволодіння також не є спільно нажитим майном подружжя, тому розділу не підлягає. [PERSON] заперечує проти виділення [PERSON] 3/4 частини спільно нажитого ойна подружжя, посилаючись на порушення вимог діючого законодавства. Вимога про визнання за відповідачем [PERSON] право власності на автомобіль [NUMBER], не підлягає задоволенню, оскільки сторони по справі не є власниками цього автомобілю. На цих підставах [PERSON] просить відмовити в задоволені позову. Позивач по зустрічному позову [PERSON] просить зобов'язати [PERSON] не перешкоджати їй в користуванні власністю 12/100 частини домоволодіння №23 по вул. Дача Ковалевського в м.Одесі, посилаючись на те, що [PERSON] постійно влаштовує скандали, різні провокації відносно сина, членів її родини. Відповідачка по зустрічному позову [PERSON] перешкоджає їй проходити до своєї власності, 12/100 частини домоволодіння №23 по вул. Дача Ковалевського в м. Одесі. У ході судового розгляду, позивач [PERSON] свій позов підтримала, проти задоволення зустрічного позову [PERSON] заперечувала. Відповідач [PERSON] та його представник проти позову [PERSON] заперечували, позов [PERSON] підтримали. Представник позивача по зустрічному позову [PERSON] її позов підтримав, проти задоволення позову [PERSON] заперечував. Відповідач [PERSON] надав до суду письмову заяву, в якої просить розглядати справу за його відсутністю, проти позову [PERSON] заперечує. Суд, вислухавши думку сторін, пояснення та доводи сторін, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, вважає за можливим позов [PERSON] задовольнити частково, в задоволені позову [PERSON] відмовити. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями Цивільного Кодексу України у редакції 2003 р., Сімейного Кодексу України у редакції 2002 р., Земельного кодексу України від 2002 р., що діють на момент розгляду справи та ухвалення рішення, та Кодексом про шлюб та сім'ю України, що діяв на час укладення договору купівлі-продажу 4/25 частин домоволодіння №23 по вул. Дача Ковалевського в м. Одесі. Згідно договору купівлі-продажу від 07 вересня 1987р. (а.с. 83-84), [PERSON] купив у Ампар Іскуї Артемівні 4/25 частини домоволодіння, що знаходиться в м.Одесі по вул.Амундсена (нині вул. [PERSON]) під №23. В користуванні покупця находяться: з літера «А» І веранда, 4-2 (жиле) житлова кімната, 4-1 житлова кімната, загальною житловою площею 19,2 кв.м. Відповідно до ч.І ст.24 КпШС України, майно належне кожному з подружжя до вступу в шлюб, а також отримане їм під час шлюбу в дарунок або в порядку спадкування, є власністю кожного з них. Згідно рішення Київського районного суду м.Одеси від 24.07.2008р. (а.с. 120), шлюб між [PERSON] і [PERSON], зареєстрований у відділі РАГС Київського РІК м. Одеси 11.06.1988р., актовий запис №695. Отже, [PERSON] отримав право власності на 4/25 частини домоволодіння №23 по вул. Дача Ковалевського в м.Одесі до укладення шлюбу з [PERSON] Позивачка [PERSON] посилається на те, що за час шлюбу вона разом з відповідачем [PERSON] реконструювали зазначену частину домоволодіння №23 по вул. Дача Ковалевського в м. Одесі, здійснили перебудови цієї частини домоволодіння, але вона не надала жодного доказу цим доводам. Навпаки, відповідач [PERSON] надав до суду заяву його батька, [PERSON], завірену секретарем сільської ради про те, що він придбав і привіз синові шифер, ліс, цемент, пісок для ремонту. Відповідно до ч.З ст.331 ЦК України, до завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. [PERSON] не завершив реконструкцію прибудови Й ремонт\~ приміщень тому право власності може виникнути тільки на будівельні матеріали У судовому засіданні було встановлено, що будівельні матеріали були придбані батьком [PERSON], тому будівельні матеріали не можуть бути спільно нажитим майном подружжя. В зв'язку з чим, в задоволені позову [PERSON] про визнання 4/25 частини домоволодіння №23 по вул. Дача Ковалевського спільним сумісним майном подружжя, визнання за [PERSON] право власності на 3/4 частини 4/25 частин домоволодіння №23 по вул. Дача Ковалевського в м. Одесі необхідно відмовити. Позивачка [PERSON] просить поновити строк позовної давності для визнання недійсним договору дарування 12/100 частин домоволодіння №23 по вул. Дача Ковалевського в м. Одесі від 04 жовтня 2004р., посилаючись на те, що дізналася про договір дарування тільки в грудні 2006р., коли звернулася з зустрічним позовом до суду. Відповідно до ч.З ст.267 ЦК України, позовна давність застосується судом лише за заявою стороні у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач [PERSON] звернувся з заявою про застосування строку позовної давності до даних правовідносин. Суд вважає, що позивачка [PERSON] не пропустила строк позовної давності на звернення до суду для визнання договору дарування 12/100 частин домоволодіння №23 по вул. Дача Ковалевського в м. Одесі від 04 жовтня 2004р. недійсним, оскільки для визнання правочину недійсним застосується загальна позовна давність тривалістю у три роки. Відповідно до п.5 ч.2 ст.258, ст.728 ЦК України, позовна давність в один рік застосується до вимог про розірвання договору дарування. Як доказ своїх позовних вимог про визнання договору дарування недійсним, позивачка [PERSON] надала до суду копію розписки від 16.09.2004 р., в якої зазначено, що [PERSON] отримав від [PERSON] задаток в сумі 2400 доларів США за продану частину домоволодіння, суміжну з належним йому домоволодінням. На підставі цього, [PERSON] стверджує, що [PERSON] купив домоволодіння у [PERSON]. Згідно трудової книжки [PERSON] (а.с. 46-53), довідки з міста роботи від 06.02.2007р. №61 (а.с. 54), [PERSON] не отримував доходи, на які він міг купити частину домоволодіння та земельну ділянку. Позивачка [PERSON] також надала розписку від 10.09.2004 р. про отримання від [PERSON] 3000 доларів США в борг для покупки частини домоволодіння. [PERSON] зазначила, що ці гроші були витрачені на покупку 12/100 частин домоволодіння №23 по вул. Дача Ковалевського в м. Одесі. Відповідач [PERSON] та його представник неодноразово заявляли клопотання про забезпечення доказів, а саме: зобов'язання [PERSON] надати оригінали розписок від 10.09.2004р. та від 16.09.2004р.; та призначити по справі техніко-криміналістичну експертизу цих документів. Позивачка [PERSON] не надала оригінали вищезазначених розписок. Відповідач [PERSON] надав заяву, в якої зазначив, що проти позову [PERSON] заперечує, тобто він не отримував гроші від [PERSON]. Тому, суд критично відноситься до доводів позивачки [PERSON], даним копії розписок. Без земельної ділянки неможливо отримати у власність домоволодіння, розташоване на цієї земельної ділянки. В судовому засіданні встановлено, що 04 жовтня 2004р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування земельної ділянки, площею 0,0057 га, розташованої в м. Одесі, вул. Дача Ковалевського, під номером 23, на якої розташовані 12/100 частин домоволодіння №23. Позивач [PERSON] не просила поновить строк позовної давності для визнання договору дарування земельної ділянки від 04 жовтня 2004р. недійсним, не просила визнати договір дарування земельної ділянки від 04 жовтня 2004р. недійсним. 12/100 частин домоволодіння знаходяться на земельної ділянки. Земельна ділянка під 12/100 частинами домоволодінням знаходиться у власності позивача по зустрічному позову [PERSON]. Відповідно до ч.І ст.120 Земельного кодексу України, при переході права власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод. У цьому випадку, право власності на землю перейшло до [PERSON] Позивачці [PERSON] про це було відомо, оскільки, згідно наданих відповідачкою [PERSON] документів, остання оплачувала податок на землю, водопостачання, вивіз сміття. Тому, суд приходить до висновку, що право власності на частину домоволодіння, відповідно до договору дарування від 04 жовтня 2004р., перейшло до позивачки по зустрічному позову [PERSON] На підставі цього, суд вважає, що в задоволені позову [PERSON] про визнання недійсним договору дарування 12/100 частин домоволодіння №23 по вул. Дача Ковалевського в м. Одесі необхідно відмовити. В зв'язку з чим, не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про визнання 12/100 частин домоволодіння №23 по вул. Дача Ковалевського в м. Одесі спільним сумісним майном подружжя. Позивачка [PERSON] просить визнати за нею право власності на 3/4 частини від спільного сумісного майна подружжя. Відповідно до ч.І ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судовому засіданні встановлено, що не було домовленості між [PERSON] і [PERSON] про інший розділ майна, чим установлений законодавством. У зв'язку з чим, частки позивачки та відповідача є рівними. При цьому, суд вважає, що право власності на персональний комп'ютер з усією периферією необхідно визнати за позивачкою [PERSON], оскільки тільки діти позивачки й відповідача користуються ім. Комп'ютер ним необхідний для всебічного розвитку й навчання. [PERSON] просить визнати право власності на автомобіль ВАЗ-2109, державний номер [NUMBER], за відповідачем [PERSON]. Згідно даних інформації АІС «Автомобіль» УДАІ УМВС України в Одеській області від 19.02.2007р. №7/0-638 (а.с. 66- 67), цей автомобіль не зареєстрований не за [PERSON], не за [PERSON] Згідно даних технічного паспорта ОІС 629701, автомобіль зареєстрований за [PERSON], тому, автомобіль не є спільно нажитим майну. Отже, він не підлягає розділу, як спільно нажите майно подружжя [PERSON] та [PERSON] Суд вважає, що в задоволені зустрічного позову [PERSON] необхідно відмовити, оскільки вона не надала до суду в обгрунтування своїх доводів докази про то, що [PERSON] постійно влаштовує скандали, різні провокації відносно сина, членів її родини, перешкоджає проходити до частини домоволодіння, що знаходиться у власності позивачки по зустрічному позову [PERSON]

Outcome: partial