Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Вільногірської міської ради депутатів про визнання майна спільною частковою власністю співвласників, в якому зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12.05.1993р., яке було видано на підставі розпорядження відповідача від 21.04.1993р. за № 20, їй та її чоловікові [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. 26.03.2010р. її чоловік [PERSON] помер, в зв'язку з чим відкрилась спадщина за законом на його майно, в тому числі і на частку в зазначеній вище квартирі. Спадкоємцями першої черги за законом є вона та їх дочка - третя особа у справі [PERSON] У встановлений законом строк вона звернулась до Вільногірської державної нотаріальної контори з метою подати заяву про прийняття спадщини, дочка від спадкування відмовилась. Однак, їй було роз'яснено про неможливість вчинення нотаріальної дії та неможливість видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з тим, що відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності може бути здійснена тільки після виділення частки померлого у спільному майні. Органом приватизації державного (комунального) житлового фонду в м. Вільногірську є відповідач, який приймає відповідні рішення про передачу громадянам у власність житла в порядку, передбаченому Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" та видає свідоцтва про право власності на житло. Позивачка зазначає, що при житті чоловіка між ними договір про визнання зазначеної квартири спільною сумісною власністю не укладався та з такою заявою до відповідача при приватизації вказаної квартири про визнання її спільною сумісною власністю вони не звертались. Таким чином, відповідач самовільно, без їх згоди визначив квартиру як спільну сумісну власність, що не відповідало їх волі та бажанню. Ця обставина на цей час унеможливлює отримання нею свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] Оскільки один із співвласників майна ([PERSON]Д.) помер, то визначити частки кожного із співвласників в добровільному порядку є неможливим. Але в зв'язку з тим, що відповідач, як співвласник будинків приватизованого житла в місті, не визнає за співвласниками права спільної часткової власності на вищевказану квартиру та не бажає добровільно внести зміни у свідоцтво про право власності на житло, вона змушена звертатись до суду з даним позовом. Так як домовленості між співвласниками зазначеної квартири щодо перерозподілу часток між ними та спору з цього приводу не було, вона вважає, що кожному із співвласників зазначеної квартири належить 1/2 її частина. Позивачка просить задовольнити її позов, визнати вказану квартиру спільною частковою власністю її та за життя її чоловіка [PERSON], який помер 26.03.2010р., в рівних частинах, тобто по 1/2 частині квартири за кожним співвласником. Представник відповідача - Вільногірського міськвиконкому повідомила в наданій заяві про згоду з позовом та просить розглядати дану справу без її участі (а.с.11). Аналогічного змісту телефонограма отримана від представника третьої особи - КП «БТІ м. Вільногірська» (а.с.10). Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є дочкою позивачки, проти задоволення позову не заперечує. В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов, суду пояснила, що за життя чоловіка розмір часток квартири між ними не визначався, вони з чоловіком вважали себе рівноправними власниками квартири, до нотаріуса і до суду за визначенням та виділом часток не звертались. Вона просить задовольнити її позовну заяву. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши у сукупності надані по справі докази, в тому числі: копію свідоцтва про одруження (а.с.5), копію свідоцтва про право власності на житло від 12.05.1993р. (а.с.6), копію свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.7), також приймаючи до уваги визнання позову відповідачем - Вільногірським міськвиконкомом, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 355, 356, 357 ЦК України майно, що є у власності співвласників, належить їм на праві спільної власності (спільне майно), майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. В ході судового розгляду справи було встановлено, що на момент приватизації було визначено спільну сумісну власність позивачки та спадкодавця - її нині покійного чоловіка [PERSON] Вони, як співвласники квартири вважали, що кожному з них належить по 1/2 частці квартири, іншої домовленості між ними не існувало, спорів з цього приводу не виникало, за визначенням часток вони до відповідних органів не звертались. Таким чином, є підстави для визначення за позивачкою та її нині покійним чоловіком [PERSON] за його життя по 1/2 частці у праві їх власності на спільне майно - отриману в порядку приватизації квартиру № 27 в буд. № 3 по вул. бульвару Миру в м. Вільногірську Дніпропетровської області. Судові витрати при подачі позову були сплачені в повному обсязі позивачем і на їх відшкодуванні з відповідача вона вимогу не заявляла.

Outcome: approved