Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-04 00:00:00

В квітні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 13/50 часток земельної ділянки в якому вказував, що відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 13 листопада 1997 року він є власником 13/50 часток житлового будинку №6 по вулиці Пошукайло в м. Вознесенську Миколаївської області. Вказане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці, площею 0,060 га., призначеній для обслуговування зазначеного житлового будинку. Земельна ділянка на праві спільної сумісної власності зареєстрована за попереднім співвласником будинку [PERSON], а також теперішніми співвласниками: [PERSON], [PERSON] (Кручинецькою). Зважаючи на те, що до особи, яка придбала частку житлового будинку, будівлі або споруди, переходить й відповідна частка в праві власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені та яка належить відчужувачу майна, [PERSON] просив визнати його власником 13/50 часток земельної ділянки, розташованої по вул. Пошукайло, 6 в м. Вознесенську Миколаївської області. Ухвалами суду від 18 травня 2010 року та 09 червня 2010 року до участі у справі в якості відповідачів було залучено [PERSON], а також [PERSON], як правонаступника [PERSON] та [PERSON], [PERSON], як правонаступників [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, судом належним чином про час та місце розгляду справи повідомлені, причини неявки суду не повідомили. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим розглядати справу без участі відповідачів, що не зявилися в судове засідання. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], відповідачки [PERSON], представника відповідачки [PERSON] [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, оглянувши оригінали технічного паспорту та будинкової книги будинку №6 по вул. Пошукайло в м. Вознесенську Миколаївської області, оглянувши матеріали цивільної справи №2-1286/10 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частку земельної ділянки, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом встановлено, що 13 листопада 1997 року [PERSON] за нотаріально посвідченим договором дарування став власником 13/50 часток житлового будинку №6 по вулиці Пошукайло в м. Вознесенську Миколаївської області (а.с. 5-6). Вказаний будинок знаходиться на земельній ділянці, площею 0,060 га., призначеній для його обслуговування. Земельна ділянка на праві спільної сумісної власності зареєстрована за попередніми співвласниками будинку [PERSON] (яка померла 11 листопада 2007 року), [PERSON] (який помер 01 жовтня 2004 року), а також теперішнім співвласником: [PERSON] (до одруження - Кручинецька), що підтверджується письмовими доказами (а.с. 7, 18, 31-32). Незважаючи на цю обставину, адресою місця розташування спірної ділянки в правовстановлюючому документі помилково зазначено вул. Пошукайло, 6-а в м. Вознесенську Миколаївської області (а.с. 7, 45, справа №№2-1286/10 (а.с. 22)), що не відповідає дійсності. Фактично ж вона розташована за місцем знаходження будинку, що й було встановлено таким, що набрало законної сили рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 17 березня 2010 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визначення частки у спільній сумісній власності (а.с. 20) та додатково підтверджується схемою та розмірами ділянки в Державному акті, технічному паспорті на будинок, які співпадають, а також рішенням Вознесенської міської ради Миколаївської області від 15 січня 2010 року за №10, яким було змінено адресу частини будинку №6-а по вулиці Пошукайло в м. Вознесенську Миколаївської області на №6 (а.с. 8, справа №2-1286/10 (а.с. 30), оригінал технічного паспорту на будинок). Відповідно до чинної на час укладення правочину редакції ч.ч. 1, 2 ст. 30 ЦК України (1990 року) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження\~ будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Аналогічне правило викладене п.п. «ґ» п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою №2 від 19 березня 2010 року). Згідно зазначеної постанови при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалося у договорі відчуження. В разі переходу права власності на будівлі і споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось в договорі відчуження останніх. Водночас суд враховує те, що як попередні, так і теперішні власники будинку та земельної ділянки, а також їх спадкоємці не заявили жодних вимог та заперечень щодо часток спірної земельної ділянки. За таких обставин, враховуючи неможливість вирішення спору в іншому, зокрема адміністративному порядку, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а цивільне право позивача підлягає захисту шляхом визнання його власником спірного майна.

Outcome: approved