Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого у виконкомі Рубленської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області 06 травня 1978 року, актовий запис № 06. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, але відповідач відмовилась розривати шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану за взаємною згодою, як це передбачено ст.106 СК України. На обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, дружина відноситься до позивача з неповагою, не розуміє його. Фактично шлюбні відносини між ними припинились з 2005 року. Наміру проживати разом у сторін немає. В звязку із цим позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить їхній із відповідачем шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON], повідомлений належним чином, не зявився, просив розглядати справу у його відсутність на підставі наявних матеріалів справи (а.с.21). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки 27 травня 2010 року (а.с.22), причину своєї неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст.169 ЦПК України суд визнав можливим розглянути справу у відсутність осіб у справі, на підставі наявних у ній даних про правовідносини сторін та доказів. Оголосивши позов, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Рубленської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області 06 травня 1978 року, актовий запис № 06 (а.с.04). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, але відповідач відмовилась розривати шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану за взаємною згодою, як це передбачено ст.106 СК України (а.с.05). Із матеріалів позовної заяви вбачається, що одруження позивача з відповідачем виявилось невдалим, дружина до чоловіка відноситься з неповагою, не розуміє його. Позивач проживає окремо від дружини, на даний час він фактично створив іншу сім»ю. Судом встановлено, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Дані обставини вказують на те, що сімя сторін розпалась, шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідач не надала до суду доказів, які б спростовували вимоги позивача і надані ним докази. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та збереження їх сімї стали неможливими, оскільки це суперечить інтересам обох і згідно ч.1 ст.110, ст.112 СК України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Відповідно до п.4.4 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 р., згідно з п/п б п.5 ст. 3 Декрету Кабінета Міністрів України від 21.01.1993 р. № 7-93 Про державне мито, виходячи з матеріального стану сторін, у яких це перший шлюб, суд вважає необхідним при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути держмито з [PERSON] 17 грн. 00 коп. в прибуток держави, при цьому відповідача від сплати державного мита звільнити.

Outcome: approved