Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-08 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись із заявою про розірвання шлюбу. Заявники зазначали, що 07 липня 1990 року між ними було зареєстровано шлюб в Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сімї. Від подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Подружнє життя виявилось невдалим, спільне сімейне життя в них з відповідачкою не склалося, так як виявилися різні характери та погляди на життя, в результаті чого виникають постійні непорозуміння та сварки. [PERSON] з початку 2008 року перебуває у фактичному шлюбі з іншою жінкою. Заявники стверджують, що з того часу почали проживати окремо один від одного, однак [PERSON] матеріально забезпечує свого сина [PERSON] всім необхідним для його фізичного, духовного та морального розвитку. [PERSON] не заперечує цього факту. Просять розірвати шлюб. В судовому засіданні представник заявників [PERSON] заяву підтримав, просив задовольнити заяву та розірвати шлюб. Судом встановлено, що як вбачається з довідки форма №3 від 09.07.2010 року, заявники разом з сином [PERSON] Даніілом зареєстровані в квартирі за адресою м. Києв, вул Тарасівська[ADDRESS]. (а.с.14). Фактично проживають за адресою: [INFO]. кв. 205. 28 травня 2010 року між заявниками укладено договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №3313. (а.с.8). 20 липня 2010 року між заявниками укладено договір про участь у вихованні дитини, за яким заявники дійшли згоди, що: [PERSON] до досягнення ним повноліття проживатиме разом з матірю [PERSON]; кожен з заявників має безумовне право на спілкування з дитиною, що полягає, зокрема, у особистих зустрічах з дитиною, будь-яких інших діях під час яких дитина перебуває з одним з заявників з врахуванням бажання дитини, стану її здоровя та ходу навчального процесу; [PERSON] має право спілкуватися з дитиною якнайменш кожну неділю та у святкові і неробочі дні з 10 по 18 години за місцем проживання [PERSON]; [PERSON]В, який проживатиме окремо від дитини, зобовязується сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, а також інші виплати, розмір та порядок сплати яких визначається Договором про сплату аліментів на дитину; сплачувати додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, за взаємним погодженням розміру таких витрат; забезпечити належне виховання, догляд та утримання [PERSON] шляхом систематичних побачень з дитиною, а також спільного відпочинку; разом з [PERSON]О,. забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, а також вищої освіти, (а.с.9-13). Відповідно до частини 1 ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно з частиною 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини 4 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. Як вбачається з пояснень, наданих представником [PERSON] та [PERSON], подана до суду заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка та спрямована на реальне припинення їх шлюбних відносин, правом відкликати заяву про розірвання шлюбу до закінчення строку, передбаченого частиною 4 ст. 109 Сімейного кодексу України, заявники не скористалися. З метою встановлення чи не будуть після розірвання шлюбу порушені права дітей подружжя суд дослідив зміст письмових договорів, які заявники [PERSON] та [PERSON] подали під час розгляду справи про розірвання шлюбу, та встановив наступне. Як вбачається з договору про сплату аліментів на дитину від 28.05.2010 року [PERSON] зобовязався щомісячно сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 20\~000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок до досягнення його сином [PERSON] повноліття до 08.05.2013 року щомісячно, до 1 числа кожного поточного місяця (п.2 договору). Аліменти сплачуватимуться [PERSON] шляхом перерахування щомісячної суму аліментів на отримувача [PERSON] (п.5 договору). Окрім того, [PERSON] зобовязався сплачувати додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, за взаємним погодженням заявниками розміру цих витрат (п.6 Договору). [PERSON] зобовязалася використовувати всі грошові кошти, отримані за договором виключно на утримання дитини, зокрема, забезпечувати дитину їжею, одягом, витрачати кошти на її навчання та забезпечення гідних умов життя. Дослідивши вказаний договір суд приходить до висновку, що зміст договору відповідає вимогам чинного законодавства та інтересам дитини. Викладені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що подальше спільне життя заявників як подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а також інтересам їх дитини; незгоди з питань утримання та виховання дитини між заявниками немає, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, а після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. Враховуючи викладене,

Outcome: approved