Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» в особі відділення «Рівненське обласне управління АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості по кредитному договору № 50/08/КЖ-Ф від 03.04.2008 року (надалі кредитний договір) та договору поруки № 50/08/К-П від 03.04.2008 року (надалі-договір поруки). У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві та просить позов задоволити повністю. Відповідачі у судове засідання не заявилися, хоча були повідомлені про час та місце судового розгляду заздалегідь та належним чином. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та наданих доказів та постановити заочне рішення. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши кредитний договір, договір поруки, договір іпотеки, виписку з особового рахунку за період з 22.04.2008 року по 03.10.2009 року по погашенню кредиту, виписки з особового рахунку по нарахуванню та погашенню процентів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а докази в заперечення позовних вимог відсутні. [PERSON] встановлено, що 03 квітня 2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 150000 доларів США зі сплатою 13,5 процентів річних на строк з 03.04.2008 року по 31.03.2028 року (пункт 1.1 кредитного договору). Отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів підтверджується випискою (особовим рахунком). 03.04.2008 року між позивачем та відповідачами [PERSON] з метою забезпечення виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, а також штрафних санкцій, пені, можливих витрат банку, повязаних з неналежним виконанням умов кредитного договору було укладено договір поруки. Пункти 1.2 та 1.3 договору поруки визначають, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником за порушення виконання зобовязань по кредитному договору у тому ж обємі що і позичальник. Таким чином, у відповідності до статей 541, 554 Цивільного кодексу України та на підставі договорів кредитного та поруки відповідачі є солідарними боржниками перед позивачем по усіх зобовязаннях ( кредиту, відсотках, комісіях, штрафних санкціях, пені, неустойки), які випливають із кредитного договору. У відповідності до ст.ст. 525, 526, аб.1 ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до абз.1 п.3.3.3. кредитного договору, Позичальник зобовязався здійснювати повернення суми кредиту щомісячно з 01-го по 10-те число кожного місяця, а відповідно до п.3.3.4. - щомісячно, не пізніше 10-го числа сплачувати проценти за користування кредитом. При цьому сторонами погоджено, що розмір обов»язкового щомісячного платежу по погашенню заборгованості по кредиту повинен складати не менше 1\\300 від суми отриманого кредиту, що установить 500 доларів США. Однак, як вбачається із виписок по рахунку, відповідач [PERSON] порушує свої обовязки за договором та порушує строки здійснення щомісячних платежів по поверненню кредиту та сплати процентів . Пункти 3.2.5, 3.2.6, 3.2.7 надають право банку вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту та зобов»язують позичальника повернути кредит та сплатити нараховані відсотки та усі штрафні санкції у випадку порушення позичальником своїх зобов»язань за цим договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 Кодексу. Позивач звернувся до відповідачів із вимогами про дострокове повернення усієї суми кредиту та сплати існуючої заборгованості. Однак відповідачі, як позичальник кредитних коштів так і поручитель, своїх зобов»язань по кредитному договору та договорах поруки, не виконали та заборгованість не погасили. Також в ході судового розгляду справи, відповідачами не надано жодних доказів погашення існуючої заборгованості по кредиту. Таким чином, суд вважає позовні вимоги про стягнення із відповідачів солідарно на користь позивача заборгованості по кредиту, простроченої заборгованості по кредиту; простроченої заборгованості по процентах обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. У відповідності до ст.ст. 549, 551 ЦК України кредитор має право на пеню, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання у розмірі, встановленому договором. Пункт 5.3 кредитного договору встановлює, що за порушення строків повернення кредиту та/або сплати відсотків позичальник зобов»язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1 процентів від суми простроченого платежу за кожен день прострочки виконання зобов»язання від дня виникнення прострочення до повного погашення заборгованості. 03 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] в забезпечення кредитного договору було укладено договір іпотеки, у відповідності до умов якого відповідачем передано в іпотеку трикімнатна квартира з гаражем №111, загальною площею 141,2 кв.м., житловою площею 73,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], реєстраційний № 22534301. Згідно п.4.2., договору іпотеки за невиконання пункту 3.3.15 іпотекодавець (відповідач [PERSON]О.) сплачує іпотекодержателю штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмету іпотеки, що становить 50050,00 грн., виходячи з погодженої сторонами вартості предмету іпотеки - 1001000 гривень. Також в ході судового розгляду справи відповідачем [PERSON] не надано доказів виконання означених умов договору іпотеки. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] штраф у розмірі 54530 гривень. У відповідності до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Частина 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку» також вказує на те, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Також, згідно до частини 1 статті 33 цього Закону у разі невиконання або неналежноговиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до п.3.1.6. договору іпотеки, позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку одноразової чи неодноразових прострочок Іпотекодавцем сплати процентів за користування кредитними коштами або порушення інших умов кредитного договору. Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання кредитного договору. Стаття 39 Закону України «про іпотеку» передбачає, що реалізація предмета іпотеки може здійснюватися за рішенням суду, а в силу статті 41 цього Закону реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Таким чином суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про звернення стягнення на даний предмет іпотеки для задоволення вимог позивача шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають до солідарного стягнення судові витрати, які складаються з витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 30 гривень, судового збору в розмірі 1700 гривень. На підставі викладеного, ст. 526,527,551,554,610,611,612,614,1050,1054 ЦК України, ст.33 Закону України «Про іпотеку», ст. 23,24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,

Outcome: approved