Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-25 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про встановлення факту володіння її чоловіком [PERSON] на праві власності жилим будинком, що знаходиться по вулиці Матросова за №2 в селі Пристанційному Малинського району, визнання за нею права власності на зазначений будинок як за спадкоємницею першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 02 червня 2008 року. Зазначила, що до нотаріальної контори вона не зверталася, але проживала разом з чоловіком до його смерті і у відповідності до ст. 1268 Цивільного кодексу України вважається такою, що прийняла спадщину. Житловий будинок був побудований у 1967 році її свекром [PERSON], який помер 23 грудня 1976 року. Земельна ділянка під забудову виділялася рішенням правління колгоспу «Перемога». Після смерті батька її чоловік разом з нею та своєю сімєю проживав у цьому будинку до своєї смерті, тобто фактично прийняв спадщину. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок у нотаріальній конторі вона не може через відсутність у чоловіка на нього правовстановлюючих документів. У судовому засіданні позивачка підтримала свій позов з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не зявився. Подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами у межах заявлених позовних вимог суд визнає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] помер 02 червня 2008 року (а.с.5). Він є чоловіком позивачки (а.с.11) і відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України позивачка являється спадкоємцем першої черги за законом на його майно. До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини вона не зверталася і спадкова справа до майна [PERSON] не заводилась (а.с.39). Згідно довідки Малинського районного державного комунального підприємства по технічній інвентаризації право власності за [PERSON] на жилий будинок №2 по вулиці Матросова в селі Пристанційне не зареєстроване. Згідно з положеннями ч.З ст. 10, ч.І ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Заявляючи вимогу про визнання за нею як с спадкоємцем за законом права власності на житловий будинок, позивачка не надала суду належних доказів, які б доводили право власності спадкодавця на це майно. Згідно актів відводу земельної ділянки під забудову від 14.03.1967 року, розбивки фундаменту в натурі від 17.04.1967 року, плану забудови, свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах, довідок про отримання ссуди (а.с.12-17) всі ці документи були видані на імя забудовника [PERSON] - батька чоловіка позивачки, який помер 23 грудня 1976 року. Рішення про виділення земельної ділянки під забудову площею 1200 кв.м приймалося загальними зборами? колгоспу «Перемога». Після його смерті все майно перейшло у власність членів колгоспного двору, і які проживали разом з ним - дружини [PERSON], сина [PERSON] та членів його сімї, про що свідчить виписка з погосподарських книг (а.с.18-19). У 1986 році [PERSON] вибула в окреме господарство, де померла 07.11.1996 року. До дня своєї смерті [PERSON] не оформив право власності на спірний житловий будинок. Відповідно до ст.1216 ЦК України, який набув чинності з 1 січня 2004 року, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Законодавець визначив, що до спадкової маси можуть входити лише ті права та обовязки, | носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах. Оскільки [PERSON] у визначений судом строк не надала суду додаткових доказів, які б свідчили про наявність у спадкодавця права власності на жилий будинок, суд визнає її позовні вимоги ; недоведеними, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Крім того позивачка також не надала суду доказів щодо спільного проживання зі спадкодавцем до його смерті.

Outcome: dismissed