Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі за померлим 20.09.2008р. [PERSON], в процесі розгляду справи уточнив позовні вимоги та просив визнати право власності на вказане майно за ним, тобто позивачем по справі. В судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та пояснив, що 20 вересня 2008 року помер його дядько та одночасно хрещений батько - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина крім того у вигляді житлового будинку та господарських будівель №16 по вул.Якубовського в с.Торчин Коростишівського району. Зазначає, що в липні 1999р. сільською радою було посвідчено заповіт, згідно якого [PERSON] заповів все своє майно на ім'я [PERSON] У встановлений строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де йому було роз'яснено, що в зв'язку з відсутністю документів про право власності на житловий будинок, в даний час позивач не має можливості оформити вказану спадщину на себе. В зв'язку з ним просить винести рішення, яким визнати за ним як за спадкоємцем за заповітом право власності на вказаний житловий будинок. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву з клопотанням проводити розгляд справи за відсутності повноважного представника, позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 20 вересня 2008 року помер [PERSON], що підтверджується засвідченою копією свідоцтва про смерть від 02.10.2008р. 1-ТП №104232. За життя ним було складено і зареєстровано в [PERSON] сільській раді заповіт, в якому останній заповів все належне йому майно на користь [PERSON]. Так, при посвідченні заповіту відповідно до положень п.34 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України від 25.08.1994 року від заповідача не вимагається подання доказів, які підтверджують його право на майно, що заповідається. Статтею 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За положенням ст.317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. Відповідно положень ст.. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились в зв'язку зі смертю. Так, відповідно до п.216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004р. №20/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна; якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. Судом встановлено, що на будинок, у якому проживав заповідач [PERSON], за життя за ним не було визнано та не зареєстровано у встановленому порядку право власності та не видано свідоцтво про право власності, що підтверджується довідкою КП «Житомирське МБТІ» №124а від 25.05.2009р. Доводи позивача про те, що сільською радою визнано той факт, що згідно господарської книги №3 за 2006-2010р.р. за померлим [PERSON] рахується жилий будинок, побудований у 1971 році, є безпідставні, оскільки вказана довідка №245 від 06.10.2009р. не є правовстановлюючим документом. Відтак наявність заповіту [PERSON] на вказаний будинок у даному випадку правового значення не має. Із змісту вимог ст.392 ЦК України вбачається, що власник майна має право звернутись з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Крім того відповідно до ч.4 ст.25 Цивільного кодексу України правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Оскільки право власності на спадкове майно за спадкодавцем [PERSON] не встановлене, відсутні правові підстави для визнання такого права за спадкоємцем [PERSON] За наведених обставин позов [PERSON] задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed