Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-23 00:00:00

У липні 2009 року [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] третя особа Гатненська сільська рада Києво-Святошинського району про відновлення стану земельної ділянки, знесення самочинно збудованої споруди та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки площею 0,13 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гатне, вул. Абрикосова на підставі Державного акту на право власності на землю № 2495 від 15 березня 2002 року. Земельна ділянка [PERSON] знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинськитй район, с. Гатне, вул. Шляхова та межує з його земельною ділянкою. [PERSON] на своїй земельній ділянці будує багатоповерхову споруду в безпосередній близькості від його земельної ділянки, яка межує із земельною ділянкою [PERSON] (0,45 м до межі), з порушенням меж та відстаней, встановлених для будівництва подібних споруд, тим самим порушуючи його права, як власника суміжної земельної ділянки, а також з порушенням санітарних, пожежних та будівельних норм щодо його земельної ділянки. Крім того, [PERSON] через його земельну ділянку проклав дорогу для завезення вантажним транспортом будівельних матеріалів. Вантажний транспорт їздить по території його земельної ділянки, знищуючи родючий шар землі. [PERSON] використовує його земельну ділянку в якості майданчика для складування будівельних матеріалів та сміття. Земельний спір між ним та [PERSON] розглядався сільською радою, яка встановила порушення з боку [PERSON] Він звернувся до Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району з метою відновлення стану земельної ділянки [PERSON] З цих підстав було проведено комісійне обстеження земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої в с. Гатне на перехресті вул. Абрикосовій та вул. Шляхова (Акт від 26 листопада 2008 року). В ході обстеження встановлено, що дозвіл на будівництво у [PERSON] відсутній, будівельні матеріали (залізобетонні плити, щебінь, пісок тощо), які належать [PERSON], розвантажені на ділянках суміжних землекористувачів, вантажні автомобілі втрамбували поверхневий родючий шар землі, деякі частини земельних ділянок засипані будівельним сміттям, що в свою чергу унеможливило використання земельної ділянки під городництво. Будівельні роботи проводяться в безпосередній близькості від його земельної ділянки, відстань від будови, яку будує [PERSON] до меж, дорівнює 0,45 м. 8 жовтня 2008 року [PERSON] Гатненською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області оголошено попередження з вимогою припинити будівництво, що здійснюється з грубим порушенням будівельних норм та потрібно одержати офіційний дозвіл на будівництво. Однак останнім дане попередження було проігноровано. 22 жовтня 2008 року Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства Управління з контролю за використанням та охороною земель у Київській області Держземінспекції України Державного комітету України по земельних ресурсах встановлено, що в результаті використання вантажного транспорту для завезення будівельних матеріалів на суміжних земельних ділянках [PERSON] знищено поверхневий шар грунту суміжної земельної ділянки [PERSON] орієнтовно площею 0,07 га (акт 4043/97). 19 листопада 2008 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області Державної архітектурно-будівельної інспекції Міністерства регіонального розвитку та будівництва України перевіркою на місці встановлено, що [PERSON] будується будівля, зовнішніми розмірами 42,00х12,00 м, самочинно, без розроблення і затвердження проектної документації. За дорученням прокуратури Києво-Святошинського району за вчинене правопорушення [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 97 КУпАП ( постанова про накладення штрафу від 12 листопада 2008 року № 2626) та надано припис про припинення будівельних робіт від 12 листопада 2008 року № 68. Однак [PERSON] продовжує будівництво, незважаючи на зазначений припис. На його неодноразові звернення щодо відновлення стану земельної ділянки він не реагує. [PERSON] здійснює будівництво без його дозволу та унеможливлює здійснення його прав на земельну ділянку, а саме використання ним її за цільовим призначенням. Управлінням з контролю за використанням та охороною земель у Київській області Держземінспекції України Державного комітету України по земельних ресурсах встановлено, що в результаті використання вантажного транспорту, складування будівельних матеріалів на суміжних ділянках [PERSON] знищено поверхневий шар грунту суміжної земельної ділянки [PERSON] орієнтовно площею 0,07 га, тим самим [PERSON] порушено вимоги ст. 103 ЗК України. Оскільки продуктивність використання земельної ділянки [PERSON] внаслідок знищення родючого шару землі зменшується, що в свою чергу не дозволяють використовувати земельну ділянку за її цільовим призначенням. Родючий шар грунту-це верхня гумусова частина грунту, яка має сприятливі для росту хімічні, фізичні та біологічні властивості і складає 30 см. Розмір знищеного у кубічних метрах шару грунту його земельної ділянки складає 210 куб. м. Відновлення земельної ділянки складається з прибирання будівельного сміття із завантаженням на самоскид вартістю 12600 грн., зняття верхнього шару грунту із завантаженням, що становить 12600 грн., завезення родючого грунту з вартістю грунту, що становить 25200 грн., розвезення грунту по території, трамбування і планування, що становить 12600 грн., а всього-63000 грн. Крім того, у відповідності до вимог ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці. що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобовязанва відшкодувати витрати, повязані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Згідно зазначеної статті будівництво вважається самочинним, якщо у діях особи є хоча б одна із ознак, передбачених ч. 1 ст. 376 ЦК України. [PERSON] забудова здійснюється без одержаного у встановленому порядку дозволу, належно затвердженого проекту, з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Тобто він здійснює самочинне будівництво. Споруда багатоповерхова, розташована від меж його ділянки на відстані на 0,45 м. Козирок даху зі зливами виступає над його земельною ділянкою і дощові води зливаються на земельну ділянку. Після закінчення будівництва буде виконана отмостка біля будівлі, вона теж буде виконана на його землі, з порушенням меж та відстаней, встановлених для будівництва подібних споруд, тим самим відповідач порушує санітарні, пожежні та будівельні норми. Багатоповерхова будівля затінює його земельну ділянку, під час дощу затоплюється водою. На земельній ділянці постійно тінь, при дощах вся вода в городі і тому городина рости не буде. [PERSON] повинен був обрати такий спосіб використання земельної ділянки, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей та щоб не було затінення, підтоплення тощо. Оскільки [PERSON] будівництво здійснює без дозволу, без проекту, з істотними порушеннями будівельних норм і правил, що порушує його права, вважає за необхідне зобовязати останнього знести самочинно збудовану споруду для відновлення порушених його прав, як власника суміжної земельної ділянки. Положення ч. 2 ст. 13 ЦК України передбачають, що при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені для межі здійснення цивільних прав, суд може зобовязати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Упущеною вигодою за ст. 22 ЦК України вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Своїми діями [PERSON] створив йому умови, які не дозволяють користуватися та розпоряджатися своїм майном, він не міг впродовж всього літа, осені 2008 року садити город, збирати врожай, робити заготівки на зиму, вимушений був весь сезон (3 місяці) все купувати на ринку, на що витрачено 18000 грн. (200 грн. х 90 днів = 18000 грн.). тобто упущена вигода складає 18000 грн. В цьому сезоні вищевикладене продовжується. Він не має змоги відпочивати після робочого тижня на природі, дихати свіжим повітрям, не має змоги садити город. Відшкодування збитків, заподіяних власникам землі внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, здійснюється особою у відповідності до вимог ст. 156 Земельного кодексу України, ст. 1166 ЦК України у повному обсязі. Незважаючи на наявність у нього зареєстрованого права власності на зазначене майно, а також ст. ст. 317, 319 ЦК України, відповідно до яких власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, відповідач своїми протиправними діями створює перепони, які не дозволяють користуватися, розпоряджатися земельною ділянкою. Згідно вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Завдану незаконними діями [PERSON] моральну шкоду він оцінює у розмірі 5000 грн., яка полягає у явній неповазі до його прав, як власника земельної ділянки-2500 грн., у душевних переживаннях в звязку з знищенням родючого шару земельних ділянок, що завдає йому додаткових незручностей та витрат, у відмові відповідача вирішити це питання мирним шляхом-1500 грн., у порушенні нормального життєвого ритму через неможливість продовження активного життя та користуванні земельною ділянкою-1000 грн. Розмір моральної шкоди розрахований з урахуванням ступеню протиправності дій відповідача та його безпосередньої вини в цьому, глибини душевних страждань. порушення права власності. Внаслідок порушення прав він вимушений був звернутися за наданням юридичної допомоги, що згідно з ст. 22 ЦК України є збитками та на підставі цієї норми та ст. 611 ЦК України підлягають відшкодуванню в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Враховуючи викладене, [PERSON] просив на підставі вимог ст. ст. 103, 152, 156, 158 Земельного кодексу України, ст. ст. 13, 16, 22, 23, 317, 321, 376, 611, 1166, 1167 Цивільного кодексу України зобовязати [PERSON] відновити стан земельної ділянки, який існував до порушення прав, площею 0,13 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гатне, вул. Абрикосова, яка належить йому на праві власності згідно Державного акту на право власності на землю № 2495 від 15 березня 2002 року, зобовязати [PERSON] знести самочинно збудовану багатоповерхову споруду на земельній ділянці по вул. Абрикосова перехрестя з вул. Шляхова у с. Гатне, Києво-Святошинського району, Київської області, стягнути з [PERSON] на його користь майнову шкоду в розмірі 63000 грн., 5000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, упущену вигоду в сумі 18000 грн., понесені витрати на правову допомогу та оплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 23 вересня 2009 року судом притягнуто до участі у справі в якості третіх осіб: Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, Відділ містобудування і архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації, Києво-Святошинську районну санітарно-епідеміологічну станцію, Києво-Святошинське районне управління Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та просив позов задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Представник третьої особи Гатненської сільської ради в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності представника третьої особи. У судовому засіданні представник третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області підтримав заявлені вимоги позивача в частині самовільного будівництва. У судове засідання представник Відділу містобудування і архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації не зявився, про час і місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином. суду надана заява по розгляд справи у відсутності представника третьої особи. У судове засідання представник третьої особи Києво-Святошинської районної санітарно-епідеміологічної станції в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. У судове засідання представник третьої особи Києво-Святошинського районного управління Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,13 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гатне, вул. Абрикосова, цільове призначення-будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, і належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії ІІІ-КВ № 089286 від 15 березня 2002 року. Відповідачу [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ № 601145 від 20 вересня 2007 року належить на праві власності земельна ділянка площею 0,1214 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гатне, вул. Шляхова, цільове призначення земельної ділянки-будівництво та обслуговування жилого будинку. Позивач [PERSON] та [PERSON] є суміжними землевласниками. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] на належній йому земельній ділянці площею 0,1214 га, цільове призначення якої-будівництво та обслуговування жилого будинку, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гатне, вул. Шляхова, без належного дозволу та належно затвердженого проекту, з порушенням вимог ДБН-360-92** „Планування і забудова міських і сільських поселень було споруджено житловий будинок. Таким чином, вказаний обєкт нерухомого майна згідно положення, закріпленого в ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, є самочинним будівництвом. Згідно вимог ч. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобовязана відшкодувати витрати, повязані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Таким чином, з підстав, передбачених ч. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України, право на звернення до суду із позовом з вимогою про знесення обєкта самочинного будівництва, має виключно орган місцевого самоврядування чи орган державної влади за місцем знаходження обєкта самочинного будівництва. В даному випадку право на звернення з вказаним позовом має Гатненська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області. Виходячи із змісту норм ст. ст. 16, 386, 391 Цивільного кодексу України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, який є адекватним змісту порушеного права, враховує характер порушення так дає можливість захистити порушене право. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених ст. 16 Цивільного кодексу України, не є вичерпним. Згідно вимог ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З матеріалів справи вбачається, що позивачем [PERSON] предявлено до суду позов з підстав ч. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд розглядає справу виключно з підстав, заявлених в позові позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: partial