Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-25 00:00:00

16 лютого 2010 року до суду звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] фізичної особи підприємця в якому, вказуючи на порушення останнім приписи законодавства про захист прав споживачів, просить стягнути з нього 17\~680 грн. У наступному подав заяву про збільшення позовних вимог, просячи стягнути з відповідача 32560 грн., в тому числі 1600 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, обґрунтовано тим, що 12 листопада 2009 року позивач уклав з відповідачем договір № 121109 КАР(1) про виготовлення меблів на замовлення. Згідно умов договору, в день його укладення, позивач сплатив відповідачеві передплату у розмірі 5600 грн., але до цього часу відповідач взяте на себе зобовязання не виконав. В судовому засіданні позивач, наполягаючи на задоволенні позову підтвердив обставини, викладені в матеріалах справи, та вказав, що з моменту підписання договору й оплати зазначеної суми, відповідач незважаючи на своєчасну сплату позивачем попередньої суми грошових коштів у момент укладення договору, тобто 12 листопада 2009 року, не виконав свої зобовязання у відведений для цього строк, чим допустив прострочку виконання та порушив законодавство у сфері захисту прав споживачів. Відповідач, попри належне та своєчасне повідомлення про час та місце слухання зазначеної справи, до суду не зявився. Позивач, враховуючи те, що неявка відповідача в судове засідання має системний характер, наполягав на розгляді справи у його відсутність з ухваленням заочного рішення. Заслухавши позивача, який підтримав позовні вимоги з урахуванням їх збільшення, дослідивши докази по справі, надавши їм оцінку, суд встановив наступне. Так, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), також ст. 224 цього Кодексу зазначає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач жодного разу в засідання не зявився. З огляду на наведене суд не може не погодитися з позивачем щодо доцільності розгляду вказаної справи в заочному порядку. Далі, матеріалами справи підтверджується, що 12 листопада 2009 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладений договір № 121109 КАР(1) про виготовлення меблів на замовлення. Відповідно до п. 2.2 зазначеного договору плата за надання послуг за договором встановлена у розмірі 8\~000 грн. У відповідності до п. 2.3 оплата повинна здійснюватися поетапно. На виконання взятого на себе зобовязання [PERSON] сплатив передплату у розмірі 5\~600 грн., що підтверджується чеком № 121109 КАР(1) від 12.11.2009 року. У судовому засіданні достовірно встановлено, що з моменту підписання договору та до цього часу відповідач не виконав взяте на себе зобовязання по виготовленню замовлених меблів, чим порушив п. 2.4, укладеного договору. Так, згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Суд беручи до уваги той факт, що ФОП [PERSON] є субєктом господарювання, погоджується з тим, що на останнього розповсюджуються приписи ЗУ «Про захист прав споживачів». У відповідності з ч. 5 ст. 10 вищеназваного Закону у разі коди виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуг) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначена у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобовязання, не звільняє його від виконання зобовязання в натурі. Таким чином, суд враховуючи наведене, а також останні зміни до позову, стягує з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 30\~960 грн.(за 129 днів прострочення) Що ж стосується відшкодування моральної шкоди то суд не може погодитися з вимогою позивача, оскільки за загальним правилом особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України, або у випадках, передбачених нормами ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за завдання моральної шкоди. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про захист пав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законом. Зазначені позивачем обставини у відповідності до цієї норми Закону підставами для відшкодування моральної шкоди не являються, а за умовами договору цей вид цивільної відповідальності на відповідача не покладався. Отже, з огляду на вищенаведені норми, згідно з принципами: відповідності вимогам здорового глузду і розважливості поміркованості, обєктивного відображення дійсності, розсудливого, врівноваженого мислення розумності та неупередженого ставлення до усіх учасників процесу - справедливості,

Outcome: partial