Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ТОВ «Лиман-Агро» про стягнення боргу за договором позики посилаючись на те, що в липні 2008 року до неї звернувся один із засновників ТОВ «Лиман-Агро» [PERSON] з проханням про позику в 11000грн. для потреб ТОВ «Лиман-Агро» терміном на 7 днів. 25.07.2008р. вона передала [PERSON] 11000грн. в підтвердження чого він написав «Договір про наміри». При цьому він зобов»язувався у випадку неповернення коштів передати їй у власність одну із споруд ТОВ «Лиман-Агро». У зазначений строк [PERSON] гроші не повернув, споруду не передав, на її звернення про повернення коштів їй відповідають відмовою. Просить стягнути з відповідача ТОВ «Лиман-Агро» на її користь борг в сумі 11000грн. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, пояснила, що [PERSON] у липні 2008 року звернувся до неї, представившись виконуючим обов»язки директора ТОВ «Лиман-Агро» і попросив позичити 11000грн. для підприємства, про що написав договір про наміри і обіцяв повернути гроші до 01 серпня 2008р., в разі неповернення грошей обіцяв передати їй сарай-маточник на свинофермі ТОВ «Лиман-Агро». Потім [PERSON] звільнили. гроші досі не повернув і не збирається, а будівлю продали. Коли продавали ферму, приїжджав [PERSON] і був згоден, що підприємство винне 11тисяч гривень, обіцяв розібратись, але до цього часу ніхто нічого не вирішив. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що працює директором ТОВ «Лиман-Агро» з червня 2009 року, до нього звернулась [PERSON] з вимогою про повернення 11000грн., які їй винне підприємство, показала розписку [PERSON], але підприємство ніяких грошей не отримувало, [PERSON] виконуючим обов»язки директора не був, не мав права укладати правочини від імені підприємства. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримала відповідача, позов не визнала, суду пояснила, що договір про наміри, який підписав [PERSON], не являється договором позики відповідно до законодавства, не фактичним виконанням зобов»язання, а лише наміри про їх виконання. [PERSON] не був посадовою особою підприємства, не мав права укладати правочини від імені підприємства і підписувати, вищим органом управління підприємства відповідно до ст.13 Статуту є Загальні збори Учасників, виконавчим органом є директор товариства. [PERSON] не займав такої посади, він перевищив свої повноваження, отримав гроші для себе як фізична особа, як вбачається з бухгалтерських документів, підприємство коштів не отримувало. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного: Згідно договору про наміри від 25.07.2009р. [PERSON] від імені ТОВ «Лиман-Агро» домовився з [PERSON] про позику у неї 11\~000грн., які зобов»язувався повернути протягом 7 днів, гарантом повернення коштів зазначено сарай-маточник свиноферми підприємства ТОВ «Лиман-Агро». Згідно наказу №46-к від 01.09.2006р. [PERSON] перебував на посаді заступника директора ТОВ «Лиман-Агро». Відповідно до п.п.13.2 ст.13 Статуту підприємства ТОВ «Лиман-Агро» виконавчою владою підприємства є директор, який здійснює поточну діяльність товариства. п.п.13.2.5 Статуту передбачено, що лише до компетенції Директора відноситься укладення договорів від імені та в інтересах Товариства на суму, що не перевищує 10 тисяч гривень, що передбачено п.п. «і» п.13.1.3 Статуту Товариства. В разі перевищення зазначеної суми такі правочини має право укладати лише вищий орган Товариства Загальні збори Учасників. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики). Договір є укладеним з моменту передання грошей. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Допитаний в судовому засіданні Оболонського районного суду м.Києва [PERSON] пояснив, що працював заступником директора ТОВ «Лиман-Агро», директором був [PERSON] Частина свиноферми, про яку йде мова, належить [PERSON], друга частина ТОВ «Лиман-Агро». [PERSON] з [PERSON] запропонували йому фінансову допомогу, на яку він погодився, [PERSON] запропонувала узгодити документально їхню домовленість і вигадала «договір наміру», текст договору ні з ким не узгоджувався, вони з [PERSON] були лише вдвох, за цим договором він зобов»язувався віддати [PERSON] 11000грн. через 7 днів, або передати сараї. Коли [PERSON] дізнався про цей договір, він не погодився із ним, сказав, що його це не влаштовує. Розписка про отримання грошей не видавалась, бо гроші не отримував. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працювала бухгалтером ТОВ «Лиман-Агро», на баланс підприємства коштів в сумі 11000грн. від імені позивачки у липні 2008 року не надходило, про укладений від імені ТОВ «Лиман-Агро» [PERSON] договір їй нічого не було відомо. Він не був виконуючим обов»язки директора у липні 2008 року, наказу про його призначення немає. З наданих суду копій бухгалтерських документів, накладних, платіжних доручень ТОВ «Лиман-Агро» за липень 2008 року вбачається, що на баланс підприємства кошти в сумі 11000грн. від [PERSON] не надходили, по бухгалтерським документам підприємства не значаться. А поскільки в судовому засіданні встановлено, що договір позики між підприємством ТОВ «Лиман-Агро» і [PERSON] не укладався, поскільки «договір про наміри» не є договором позики, [PERSON] не був уповноваженою особою укладати будь-які правочини від імені підприємства, а надто на суму, яка перевищує 10000грн, що суперечить засадам Статуту підприємства, кошти на баланс ТОВ «Лиман-Агро» не надходили, а тому суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed