Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-06 00:00:00

30.04.2010 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому зазначив наступне. 01.10.2006 року між комунальним підприємством «Виробниче обєднання житлово-комунального господарства м. Вільногірська» та відповідачем [PERSON] був укладений договір найму житлового приміщення - чотирикімнатної квартири [ADDRESS]. 01.08.2009 року було створено нове комунальне підприємство «Жилсервіс» Вільногірської міської ради, Дніпропетровської області, яке є виконавцем житлово-комунальних послуг. Для укладення договору про надання послуг до КП «Жилсервіс» відповідачі не звернулися. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. У розясненні Міністерства будівництва архітектури та житлово-комунального господарства України стосовно правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями від 01.03.2006 року вказано, що послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобовязані оплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Згідно п.5 ч.3 ст. 20 ЗУ « Про житлово-комунальні послуги», п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідачі не здійснювали оплату, в результаті чого виникла заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг, яка станом на 01.04.2010 року складає загальну суму 2161.54 грн., із яких: 794.04 грн. - заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території, 1367.50 грн. заборгованість з оплати послуг з холодного водопостачання та водовідведення. Сума заборгованості з оплати за утримання будинків та прибудинкових територій визначається згідно тарифів, затверджених рішенням Вільногірської міської ради, та встановлюється пропорційно розміру площі квартири., що перебуває у наймі чи у приватній власності. Тарифи на оплату житлово-комунальних послуг встановлені рішенням Вільногірської міської ради № 130 від 01.04.2009 р. - на холодну питну воду 3.93 грн. за 1м куб., водовідведення 1.73 грн. за 1 м. куб. Згідно ст. 22 ЗУ «Про питну воду і водопостачання», споживачі зобовязані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги центрального водопостачання і водовідведення. Згідно ст. 64 ЖК України, повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем відповідальність по зобовязанням, що випливають із договору найму. Таким чином, залучення в якості співвідповідачів дружини та дорослих дітей відповідача [PERSON] відповідатиме нормам чинного законодавства. На підставі викладеного та ст.ст.64, 67,68 ЖК України, ст. 629 ЦК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про питну воду і питне водопостачання», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 р. № 572, ст.ст. 118-120 ЦПК України, позивач прохає стягнути на його користь з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги на загальну суму 2161.54 грн. та судові витрати 30.00 грн. з оплати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов в повному обсязі та додатково пояснила, що відповідачі на час розгляду справи не приступили до погашення заборгованості. Відповідачі в судове засідання не зявилися, причину неявки не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надали, але самі були повідомлені про місце і час судового засідання належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення повісток. З врахуванням думки представника позивача, яка не заперечувала проти проведення судового розгляду справи за відсутності відповідачів, суд на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України на місці ухвалив розгляд справи проводити заочно, за відсутності відповідачів, які не зявилися в судове засідання без поважних причин. Згідно копії Типового договору найму житлового приміщення в будинках місцевих Рад, державних підприємств та установ, кооперативних і громадських організацій від 01.10.2006 року та акту передачі прийому квартири від того ж числа, у користування відповідачу [PERSON] та членам його сімї було передано квартиру [ADDRESS], і відповідач зобовязався здійснювати оплату за надані комунальні послуги та плату за користування житлом в установлені строки. Згідно витягів з особового рахунку № 04143152, відкритого на імя відповідача [PERSON], станом на 01.04.10 року є заборгованість в сумі 1367.50 грн. за холодне водопостачання та водовідведення, та на суму 794.04 грн. за утримання будинку та прибудинкової території. Згідно рішення Вільногірської міської ради сесії пятого скликання № 1497-86/V від 28.12.2009 року, позивач звільнений від сплати судового збору (державного мита) за подачі позовних заяв або заяв про видачу судових наказів про стягнення заборгованості. Згідно довідки КП «Жилсервіс» № 774 від 31.03.2010 року, відповідачі зареєстровані за місцем проживання в [INFO]. Згідно платіжного доручення № 687 від 28.04.2010 року позивач сплатив витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30.00 грн. Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, які виникають із факту невиконання однією із сторін зобовязань за законом та за договором про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території та комунальних послуг з холодного водопостачання та водовідведення, внаслідок чого виник борг з оплати спожитих послуг. Суд приходить до висновків, що позивач та відповідачі на підставі актів цивільного законодавства перебувають в фактичних договірних відносинах з надання комунальних послуг та оплати цих послуг. Позивач свої зобовязання виконав, відповідачі свої зобовязання з оплати за спожиті комунальні послуги не виконали, внаслідок чого у відповідачів виник борг перед позивачем, який станом на 01.04.2010 року склав загальну суму 2161.54 грн. Згідно п.5 ч.3 ст. 20 ЗУ « Про житлово-комунальні послуги», п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст.ст.11,626 ЦК України цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо із актів цивільного законодавства, а також виникають із договору, в силу зобовязання одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої особи (кредитора) визначені дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобовязання. Згідно ст. 64 ЖК України, повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем відповідальність по зобовязанням, що випливають із договору найму. Згідно ст. 66 ЖК України, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється, виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені урядом України. Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку , що встановлені договором. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.617 ЦК України, 1. Особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Згідно ст. 614 ЦК України, 1. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. 2. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. 3. Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов'язання, є нікчемним. Згідно ст. 224 ЦПК України, 1. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 2. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, не суперечать фактичним обставинам справи, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі та про стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача понесених судових витрат в виді оплати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30.00 грн., та про стягнення на користь держави судового збору (державного мита) в сумі 51.00 грн., згідно ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved