Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області, в якому просить визнати протиправною відмову в перерахуванні пенсії, зобов'язати Пенсійний фонд провести перерахунок його пенсії, та з 01.12.2009 року виплачувати пенсію в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленого розміру мінімальної пенсії за віком Позивач посилається на те, що він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії, його визнано інвалідом 2-ї групи та віднесено до 1-ї категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Позивач звертався до УПФУ з проханням провести перерахунок своєї пенсії, але отримав відмову, яку вважає неправомірною. Сторони в судове засідання не з'явилися, просили слухати справу у їх відсутність. Відповідач надіслав до суду заперечення, згідно якого позов не визнав, посилаючись на те, що Кабінетом Міністрів України Постановою від 16.07.2008 року за № 654 «Про підвищення пенсійного забезпечення громадян» для осіб, що отримують пенсію відповідно до закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.07.2008 року встановлено мінімальний розмір пенсій для інвалідів - ліквідаторів наслідків аварії на ЧАЕС - 820 грн. З метою законодавчого врегулювання питання стосовно додаткової пенсії Кабінетом Міністрів України була прийнята 28.05.2008 року Постанова № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка набрала чинності з 22.05.2008 року, пунктом 4 якої передбачену щомісячно додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплачувати інвалідам 2-ї групи у розмірі 20% від прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. З урахуванням зазначеної Постанови позивачу виплачується додаткова пенсія в розмірі зазначеної 20 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Із матеріалів справи вбачається, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС. Внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, його визнано інвалідом II групи та він відноситься до 1-ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією посвідчення серії А № 157144 с від 23.12. 20091997 року, копією вкладки до посвідчення № 642395 від 29.12.2009 року. Згідно копії довідки Серія 10 ААА № 251003 позивач є інвалідом 2 групи. Позивач звертався до УПФУ в Лозівському районі Харківської області з заявою про перерахування пенсії, однак йому було відмовлено, що підтверджується листом, адресованого позивачу і де вказано, що позивачу було перераховано та встановлено пенсію у розмірі мінімальної пенсії - 820 грн. та додаткову - 114 грн.60 коп. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796 - XII) держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто таким громадянам, відповідно до ст. 50 цього Закону призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами. Конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 71 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Судом встановлено, і це не заперечують сторони, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, його визнано інвалідом 11 групи. Положеннями статті 14 Закону № 796-ХІІйого віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Статтею 49 закону №796 -XII передбачено, що пенсії особам віднесено до категорії 1,2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після визнання права на державну пенсію. Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону № 796-ХІІ в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів 11 групи, щодо яких встановлено зв'язок з чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком. Згідно зі статтею 50 Закону № 796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам II групи - у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено ст.53 цього Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. За таких обставин, суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ч.2 ст. 46) Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положенням частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону № 796-ХІІ, а не Постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 року , № 654 від 16.07.2008 року, на які посилається відповідач і які істотно звужують обсяг встановлених законом прав. Тому суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком. Зі статей 50 та 54 Закону № 796-ХІІ випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно - правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Відповідно до частини першої статті 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Оскільки позивачеві слід визначити пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком. Згідно зі ст.58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" прожитковий мінімуму на одну особу з розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність встановлюється у розмірі: з 1 січня - 470 грн.. з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня -482 грн., з 1 жовтня - 498 грн. згідно зі ст.54 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік прожитковий мінімуму на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, встановлений в розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Відповідно до п.3,5 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання заяви з усіма необхідними документами, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Відповідно до ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії проводиться у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідно заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Як вбачається з заяви позивача, поданої до Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області з проханням перерахунку пенсії, така заява прийнята відповідачем 05 березня 2010 року. Отже, відповідач повинен здійснити перерахунок пенсії позивачу з 01 березня 2010 року по день постановлення рішення. Тому вимогу [PERSON] про перерахунок, стягнення недоотриманої державної та додаткової пенсії з 01.12.2009 року суд вважає не обґрунтованою. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Суд приходить до висновку щодо протиправності відмови [PERSON] в перерахунку та виплати державної пенсії та додаткової пенсії з 01 березня 2010 року відповідно до ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Враховуючи наведене,

Outcome: partial