Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-24 00:00:00

У травні 2010р. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів гримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач добровільно не приймає часті у матеріальному утриманні дитини, чим порушує її права на достатній рівень життя. В позовній заяві позивач зазначила, що вона проживала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 27.05 2008р. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON]. [INFO]. Дитина знаходиться на її утриманні. Вони з відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною,, тому потребує допомоги від відповідача, який неофіційно працює на будівництві у Луганській області м.Красний Луч. Просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (от. 11 ЦПК України), установив наступне. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27.05.2008р., що підтверджене свідоцтвом про шлюб 1-НО № 132523, виданим виконкомом Цукуринської селищної ради м.Селидове Донецької області. 24 01.2009р. у них народився син - [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження 1-НО № 227791, виданим виконкомом Цукуринської селищної ради м.Селидове Донецької області. Згідно довідки № 529 від 05.05.2010р., [PERSON] не перебуває на обліку в Селидівському міському центрі зайнятості і допомогу по безробіттю не отримує. Відповідно до Конвенції СОН пре права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифіковані Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХП) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України і в ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьки від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й(або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). Не утриманні відповідача інші неповнолітні діти й непрацездатні члени родини (утриманці) не перебувають. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконує у відношенні своєї неповнолітньої дитини передбачені сімейним законодавством обов'язки з її утримання, чим порушує право дитини на достатній рівень життя. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у частковому співвідношенні до його заробітку у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. При вирішенні питань щодо судових витрат суд керується нормами ст.79,81,88 ЦПК України. Згідно зі ст.79 ЦПК України до судових витрат належать судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Згідно зі ст.81 ч.3 п.3 ЦПК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про стягнення аліментів. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180. 181. 182. 183. 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved