Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розділити майно, набуте під час спільного сумісного проживання з відповідачем, визнавши за нею право власності на 1/2 частину спільно набутого сумісного майна, а саме на 1/2 частину автомобіля [NUMBER], куз.: JHMCL75403С205626, 2003 року випуску, передавши даний автомобіль у власність відповідача, стягнувши з нього на її користь грошову компенсацію за належну їй ? частину вищевказаного автомобіля в сумі 54\~000 грн., визнати за нею право власності на 1/2 частину сумісно придбаного майно, виділивши їй у користування: холодильник «Аrdо» двокамерний, вартістю 1800 грн., пральну машину «Zanussy», вартістю 2\~800 грн., компютер «Samsung» та принтер «НР», вартістю 4 500 грн., витяжку кухонну «Аrdо», вартістю 200 грн., праску «Теfal», вартістю 250 грн., спальний гарнітур (ліжко, 2 тумби, трюмо та шафа), вартістю 7000 грн., мякий куток (2 дивана, крісло помаранчевого кольору), вартістю1 500 грн., журнальний стіл зі скла, вартістю 500 грн., стіл компютерний, вартістю 500 грн., велотренажер «Housfit», вартістю 700 грн., килим синій 3 х 4 м, вартістю 800 грн., килим біжового кольору З х 4 м, вартістю 700 грн., а всього на суму 21\~250 грн. Відповідачу виділити у користування мікрохвильову піч «Wirlpul», вартістю 1 500 грн., піч газову «Дружковка», вартістю 500 грн., телевізор «Sonу», вартістю 4 000 грн., телевізор «JVS», вартістю 800 грн., тюнер для супутникового телебачення, вартістю 1 500 грн., домашній кінотеатр з 5-ма колонками, вартістю 2 000 грн., відеомагнітофон «Раnasonik», вартістю 700 грн., пилосос «Samsung», вартістю 700 грн., кухонний комбайн «Воsh», вартістю 800 грн., відеокамеру «Sonу», вартістю 2 000 грн., кухонний гарнітур (колір «ольха»), вартістю 1 800 грн., кухонний куток, вартістю 500 грн., підставку під телевізор чорного кольору, вартістю 150 грн., підставку під телевізор сірого кольору, вартістю 500 грн., полку настінну, вартістю 150 грн., мякий куток (2 дивана, 2 крісла, журнальний стіл), вартістю 1 000 грн., кожане крісло для компютера чорного кольору, вартістю 500 грн., карнизи 3 шт., вартістю 150 грн., 2 люстри помаранчевого кольору, вартістю по 200 грн. кожна на суму 400 грн., люстру синього кольору, вартістю 200 грн., люстру кухонну, різнокольорову, вартістю 200 грн., люстру зеленого кольору, вартістю 200 грн., люстру кришталеву, вартістю 200 грн., 2 люстри під дерево, вартістю 100 грн. кожна на суму 200 грн., люстру коричневого кольору, вартістю 100 грн., квіти 2 шт., вартістю по 500 грн. кожна на суму 1000 грн., а всього на суму 21\~750 грн., стягнувши з нього на її користь грошову компенсацію за різницю у вартості виділеного їй майна в сумі 500 грн. та судові витрати по справі в сумі 877,50 грн. Не дивлячись на то, що вони фактично не були офіційно працевлаштовані , вони займалися купівлей-прожажу сільсхогосподарскіх товарів. В судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали позовну заяву, просять стягнути з відповідача грошову компенсацію за належну їй ? частину автомобіля [NUMBER], куз.: JHMCL75403С205626, 2003 року випуску, який зареєстрований за відповідачем, згідно експертного висновку автотоварознавчого дослідження № 150/07 від 07.07.2010 року в сумі 60\~988 грн., в іншій частині позов також повністю підтримують. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що вищевказане майно сторони за спільні сумісні кошти не купували, позивачка ніде не працювала та не мала самостійного заробітку, автомобіль було придбано за рахунок власних коштів відповідача, які належали йому особисто, від продажу належних йому ювелірних виробів. Доказів на придбання вказаного майна за спільні кошти подружжя позивачкою не надано, не зазначено джерело отримання коштів на придбання майна та сам час придбання вказаного майно, не вказано розміру коштів, які були вкладені особисто відповідачем в обсяг придбаного майна. Не заперечує, що все майно, перераховане в позові знаходиться в будинку № 2/5 по вул. І.Франко, однак воно не придбано за спільні сумісні кошти, оскільки родина жила лише на його власні кошти. Не заперечує лише виділити позивачці спальний гарнітур за 7000 грн., телевізор «Sony» вартістю 4000 грн., компютер «Samsung» та принтер «НР», вартістю 4 500 грн., а також велотренажер вартістю 700 грн. Всі свідки, які допитані, зокрема мати та брат позивачки, заінтересовані в результаті розгляду справи. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 27.03.2003 року між сторонами відділом РАЦС по м. Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області було укладено шлюб /а.с.8/. Від сумісного проживання сторони неповнолітніх дітей не мають. 15.01.2010 року сторони припинили шлюбні відносини, однією сімєю не проживають спільного господарства не ведуть. Судом встановлено, що у період шлюбу на сумісні кошти сторонами спільно було придбано майно: холодильник «Аrdо» двокамерний, вартістю 1800 грн., пральна машина «Zanussy», вартістю 2\~800 грн., мікрохвильова піч «Wirlpul», вартістю 1 500 грн., піч газова «Дружковка», вартістю 500 грн., телевізор «Sonу», вартістю 4 000 грн., телевізор «JVS», вартістю 800 грн., тюнер для супутникового телебачення, вартістю 1 500 грн., домашній кінотеатр з 5-ма колонками, вартістю 2 000 грн., відеомагнітофон «Раnasonik», вартістю 700 грн., компютер «Samsung» та принтер «НР», вартістю 4 500 грн., пилосос «Samsung», вартістю 700 грн., витяжка кухонна «Аrdо», вартістю 200 грн., кухонний комбайн «Воsh», вартістю 800 грн., праска «Теfal», вартістю 250 грн., відеокамера «Sonу», вартістю 2 000 грн., кухонний гарнітур (колір «ольха»), вартістю 1 800 грн., кухонний куток, вартістю 500 грн., спальний гарнітур (ліжко, 2 тумби, трюмо та шафа), вартістю 7000 грн., мякий куток (2 дивана, крісло помаранчевого кольору), вартістю 1 500 грн., журнальний стіл зі скла, вартістю 500 грн., підставка під телевізор чорного кольору, вартістю 150 грн., підставка під телевізор сірого кольору, вартістю 500 грн., полка настінна, вартістю 150 грн., мякий куток (2 дивана, 2 крісла, журнальний стіл), вартістю 1 000 грн., стіл компютерний, вартістю 500 грн., кожане крісло для компютера чорного кольору, вартістю 500 грн., велотренажер «Housfit», вартістю 700 грн., карнизи 3 шт., вартістю 150 грн., 2 люстри помаранчевого кольору, вартістю по 200 грн. кожна на суму 400 грн., люстра синього кольору, вартістю 200 грн., люстра кухонну, різнокольорова, вартістю 200 грн., люстра зеленого кольору, вартістю 200 грн., люстра кришталева, вартістю 200 грн., 2 люстри під дерево, вартістю 100 грн. кожна на суму 200 грн., люстра коричневого кольору, вартістю 100 грн., килим синій 3 х 4 м, вартістю 800 грн., килим біжового кольору З х 4 м, вартістю 700 грн., квіти 2 шт. вартістю 500 грн. кожний на суму 1000 грн., а всього на суму 43 000 грн. Крім того, судом встановлено що сторонами спільно у період шлюбу за сумісні кошти був придбаний автомобіль [NUMBER], куз.: JHMCL75403С205626, 2003 року випуск який 23.03.2004 року був зареєстрований за відповідачем [PERSON] на підставі біржової угоди № 080186 від 16.03.2004 року. 06.02.2010 року вказаний автомобіль був знятий з обліку для реалізації /а.с.20/. Разом з тим судом було встановлено, що відповідачем [PERSON] вказаний автомобіль був повторно поставлений на облік, однак вже під іншими номерами, а саме АР 08-08 ВТ та знову зареєстрований на відповідача [PERSON] Належність вказаного автомобіля відповідачу підтверджується копією технічного паспорту на автомобіль [NUMBER], куз.: JHMCL75403С205626, 2003 року випуску. При зясуванні факту придбання спірного майна у період шлюбу за спільні сумісні кошти сторін, суд виходив з доказів, отриманих під час судового розгляду та оцінених за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалось на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні. В судовому засіданні були допитані свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Так допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матірю [PERSON] Донька познайомилась з відповідачем в травні 1998 року, коли закінчила 10 класів, а з вересня 1998 року вони почали проживати разом в неї. Коли донька закінчила 11 класів вони зняли однокімнатну квартиру. Потім придбали будинок по вул. Чапаєва. Донька працювала, а відповідач сидів вдома. Потім вони до шлюбу в 2003 році придбали благоустроєний будинок по вул. І.Франко 2/5, а по вул. Чапаєва продали. В 2003 році вони одружились. Спальний гарнітур купили в 2005 році, коли вже були у шлюбі, пральну машину - в 2002 році, холодильник, кухонний гарнітур купили до шлюбу, все інше майно, а саме мякий куток, 2 телевізори, праску, мікрохвильову піч, прасувальну дошку, люстри, спутнікову антену, домашній кінотеатр відеомагнітофон тощо купили у шлюбі. Спальний гарнітур привезли з м. Запоріжжя, помаранчевий куток придбали на ринку. Офіційно ні донька, ні зять ніде не працювали. До шлюбу донька працювала на міжрайбазі. Зять займався продажем черешні, возив її до Москви. Також займався пшеницею. Донька працювала разом з ним. Вони жили в цивільному шлюбом, а потім зареєстрували шлюб офіційно. Автомобіль придбали у період шлюбу в м. Дніпропетровськ за кошти зароблені від продажу черешні, пшениці. На даному авто вони возили весілля, заробляючи на цьому кошти. Для цього вони давали обяви до газет, донька прикрашала авто для весіль. Коли донька пішла від нього, то забрала тільки своє речі, все майно залишилось в будинку, жодної копійки з сімейного бюджету вона не взяла. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є братом позивачки. Коли вона познайомились з відповідачем, то приблизно рік вони мешкали в них, а потім зняли однокімнатну квартиру, де жили десь 2 роки, потім придбали будинок по вул. Чапаєва, а потім по вул. І.Франко 2/5. Шлюб вони зареєстрували в 2003 році. В 2004 році купили авто, разом з ними він їздив до м. Дніпропетровськ за авто. Все майно, меблі вони купували в новий будинок. На авто вони возили весілля кожну неділю, за це отримували по 100 доларів США за одне весілля. Після шлюбу купили газову піч «Дружковка», кухонний гарнітур, кухонну витяжку, мікрохвильову піч, холодильник «Ардо», тумбочку під телевізор, телевізор «JVS», стіл кухонний, табуретки, пральну машину, домашній кінотеатр «Самсунг», відеокамеру, пилосос, праску, мяку мебель помаранчевого кольору, журнальний стіл зі скла, компютер «Самсунг», крісло, стіл, диван, відеомагнітофон, спальний гарнітур, килими. Все купували за спільні кошти. Офіційно вони ніде не працювали, однак разом займались продажем сільськогосподарської продукції, закупали насіння пшениці, потім продавали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона дружина двоюрідного брата [PERSON]. Спочатку вони жили в тітки, потім зняли квартиру, потім купили один будинок, потім інший. Купили авто, на ньому возили весілля, заробляли на цьому 100 доларів США щотижня. Вони працювали разом, займались купівлею-продажем зерна, насіння. До того, як вони почали жити разом, в [PERSON] ніякого майна не було, він не працював, а [PERSON] працювала на міжрайбазі. Вони казали, що все майно купували за спільні кошти, вона бачила все майно в будинку. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що позивачка є її двоюрідною сестрою, в 2003 році вона уклала шлюб з відповідачем. Будинок по вул. І.Франка купили до шлюбу, через півроку придбали авто вже в шлюбі. Відразу купили меблі, техніку. Вони приходили у гості, обмивали покупки. Будинок двоповерховий, в залі техніка, телевізор, домашній кінотеатр, мякий куток помаранчевого кольору, журнальний стіл. Спальний гарнітур придбали за 7000 грн., є кухонний гарнітур, побутова техніка, кухонний куток, холодильник, телевізор, компютер, стіл, крісло, тренажер, люстри. Коли [PERSON] пішла від відповідача, все майно залишилось в будинку. Таким чином, з показань допитаних в судовому засіданні свідків вбачається, що все спірне майно придбано на сумісні кошти подружжя та у період шлюбних відносин. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, щодо заінтересованості в результатах розгляду справи матері та брата позивачки, оскільки відсутні підстави не довіряти показанням, допитаних в судовому засіданні свідків, в тому числі показаннями матері та брата [PERSON] Так, свідки дійсно є родичами позивачки, однак їх показання не суперечать одне одному, жодного противоречивого факту ними в судовому засіданні надано не було. Представником відповідача не оспорювалась вартість придбаного майна та факт знаходження цього майна в будинку № 2/5 по вул. І.Франко в м. Мелітополі. Крім того, в судовому засіданні була досліджена відеозапис з сімейного архіву, яка була долучена до матеріалів справи, де відзнято будинок по вул. І.Франко 2/5, кімнати будинку, наявність спального гарнітуру, телевізору «Sony», компютеру «Samsung», велотренажеру та спірного авто, в яке сідають сторони. Після огляду відеозапису та показання свідка [PERSON] представником відповідача не заперечувалось право позивачки на спальний гарнітур за 7000 грн., телевізор «Sony» вартістю 4000 грн., компютер «Samsung» та принтер «НР», вартістю 4 500 грн., а також на велотренажер вартістю 700 грн. Факт використання автомобіля Хонда Акорд для проведення весіль, окрім показань самої позивачки та свідків, підтверджується також оголошеннями в газеті та візитною карткою авто. На доведення придбання спірного майна лише за власні кошти відповідача, представником відповідача в судовому засіданні жодного доказу надано не було, пояснити наявність власних коштів відповідача, тобто тих, які належали йому особисто, а не спільних, на придбання майна представник не зміг. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина та чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 70 Сімейного Кодексу України, у випадку поділу майна, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором. Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Ніяких договорів про правовий та юридичний статус сумісного майна або його поділ сторони не укладали. Таким чином, судом встановлено, що спірне майно, зазначено у позові, придбано сторонами у період шлюбу за спільні сумісні кошти, а тому позивачка, має право на 1/2 частину вказаного майна. З урахуванням, інтересів сторін, відповідно до ч.1 ст. 71 Сімейного кодексу України, суд вважає необхідним виділити у користування позивачки з сумісно придбаного майна подружжя: холодильник «Аrdо» двокамерний, вартістю 1800 грн., пральну машину «Zanussy», вартістю 2\~800 грн., компютер «Samsung» та принтер «НР», вартістю 4 500 грн., витяжку кухонну «Аrdо», вартістю 200 грн., праску «Теfal», вартістю 250 грн., спальний гарнітур (ліжко, 2 тумби, трюмо та шафа), вартістю 7000 грн., мякий куток (2 дивана, крісло помаранчевого кольору), вартістю 1 500 грн., журнальний стіл зі скла, вартістю 500 грн., стіл компютерний, вартістю500 грн., велотренажер «Housfit», вартістю 700 грн., килим синій 3 х 4 м, вартістю 800 грн., килим біжового кольору З х 4 м, вартістю700 грн., а всього на суму 21\~250 грн.. Відповідачу, суд вважає необхідним виділити у користування: мікрохвильову піч «Wirlpul», вартістю 1 500 грн., піч газову «Дружковка», вартістю 500 грн., телевізор «Sonу», вартістю 4 000 грн., телевізор «JVS», вартістю 800 грн., тюнер для супутникового телебачення, вартістю 1 500 грн., домашній кінотеатр з 5-ма колонками, вартістю 2 000 грн., відеомагнітофон «Раnasonik», вартістю 700 грн., пилосос «Samsung», вартістю 700 грн., кухонний комбайн «Воsh», вартістю 800 грн., відеокамеру «Sonу», вартістю 2 000 грн., кухонний гарнітур (колір «ольха»), вартістю 1 800 грн., кухонний куток, вартістю 500 грн., підставку під телевізор чорного кольору, вартістю 150 грн., підставку під телевізор сірого кольору, вартістю 500 грн., полку настінну, вартістю 150 грн., мякий куток (2 дивана, 2 крісла, журнальний стіл), вартістю 1 000 грн., кожане крісло для компютера чорного кольору, вартістю 500 грн., карнизи 3 шт., вартістю 150 грн., 2 люстри помаранчевого кольору, вартістю по 200 грн. кожна на суму 400 грн., люстру синього кольору, вартістю 200 грн., люстру кухонну, різнокольорову, вартістю 200 грн., люстру зеленого кольору, вартістю 200 грн., люстру кришталеву, вартістю 200 грн., 2 люстри під дерево, вартістю 100 грн. кожна на суму 200 грн., люстру коричневого кольору, вартістю 100 грн., квіти 2 шт., вартістю по 500 грн. кожна на суму 1000 грн., а всього на суму 21\~750 грн. Різницю у вартості майна в сумі 500 грн. стягнути з відповідача на користь позивачки. Суд також визнає, що автомобіль [NUMBER], куз.: JHMCL75403С205626, 2003 року випуску (потім д/н [NUMBER]) також придбаний під час шлюбу за сумісні кошти подружжя, а тому [PERSON] має право на 1/2 частину вказаного автомобіля. Відповідно до ч.2 ст. 71 Сімейного кодексу України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно експертного висновку автотоварознавчого дослідження № 150/07 від 07.07.2010 року ринкова вартість автомобіля [NUMBER], куз.: JHMCL75403С205626, 2003 року випуску (потім д/н [NUMBER]) станом на 07.07.2010 року могла б скласти 121\~976 грн. /а.с.47-53/. Враховуючи, що автомобіль є неподільною річчю, а також, що право власності на вказаний автомобіль зареєстрований за відповідачем, який має водійське посвідчення та думку позивачки, яка не заперечує залишити відповідачу вказаний транспортний засіб, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію за належну їй 1/2 частину автомобіля [NUMBER], куз.: JHMCL75403С205626, 2003 року випуску в сумі 60\~988 гривень, залишивши право власності на вказане авто за відповідачем.

Outcome: approved