Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-12 00:00:00

В березні 2009 року позивач звернувся в суд до відповідача із позовною заявою, в якій просив розірвати дію кредитного договору №010/08-112/49529 від 13 липня 2006 року та стягнути з відповідача заборгованість за вищевказаним кредитним договором в розмірі 5 979,87 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 13 липня 2006 року між Акціонерним поштово - пенсійним банком «Аваль», в особі Миколаївської обласної дирекції, правонаступником якого, за всіма правами та обов`язками є ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», відповідно до п.1.1 Статуту ВАТ«Райффайзен Банк Аваль», затвердженого загальними зборами акціонерів, протокол №36-38 від 11.08.2006р. та [PERSON] був укладений кредитний договір №010/08-112/49529, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 5 000,00 грн., за програмою кредитування Кредит «Універсальний» строком на 24 місяці зі сплатою 24,1 % річних. У свою чергу відповідач повинен був здійснювати помісячно погашення кредиту та відсотків згідно графіку платежів. Проте відповідач [PERSON] порушуючи взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував свої зобов`язання, в результаті чого станом на 05 лютого 2009 року у нього виникла заборгованість за кредитом в розмірі 5 979,87 грн. В зв`язку з тим, що відповідач не бажає добровільно погасити заборгованість за кредитним договором, представник позивача в судовому засіданні просив стягнути цю суму в примусовому порядку. Відповідач в суд не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 13 липня 2006 року між сторонами був укладений кредитний договір №010/08-112/49529 строком на 24 місяці, тобто до 13 липня 2008 року, згідно якого відповідач зобов`язався до цього терміну повернути кредит в розмірі 5 000,00 грн. зі сплатою 24,1 відсотків річних за користування ним. Але взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, в зв`язку з чим станом на 05 лютого 2009 року у нього виникла заборгованість за кредитом в розмірі 5 979,87 грн., з яких 5 287,93 грн. - заборгованість за кредитом, 559,69 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 132,25 грн. - заборгованість за поточними відсотками. Згідно з ч.І ст.1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки за користування кредитом, що передбачені умовами договору. Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Таким чином, судом встановлено, що відповідач своєчасно кредит, а також нараховані за його користування відсотки не повернув, продовжував користуватися грошима на тих же умовах, договір не розривав, тому відсотки за користування кредитом правомірно нараховані до дня подачі позовної заяви в суд. Крім того, на підставі ч.2 ст.651 ЦК України суд вважає, що вимога позивача про дострокове розірвання кредитного договору є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки не виконання відповідачем зобов`язань по кредитному договору є істотним порушенням вимог цього договору. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача також і обов`язок по відшкодуванню державного мита в розмірі 59,80 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00 грн., які були сплачені позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: approved