Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-07 00:00:00

15.03.201 Ороку [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, просив : Визнати протиправною бездіяльність відповідача по перерахунку та призначені йому пенсії по інвалідності в мінімальному розмірі та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, відповідно ст.ст. 50, 54 „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильної катастрофи" виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Зобов'язати відповідача призначити та провести перерахунок пенсії по інвалідності йому в мінімальному розмірі та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, відповідно до ст.ст. 50, 54 „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильної катастрофи", виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01 січня 2010 року. Під час розгляду справи представник позивача, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, позов підтримав в повному обсязі. Вказував, що позивач одержує пенсію, як інвалід 2-гої групи внаслідок захворювання, яке пов'язане з ліквідацією наслідків на ЧАЕС та віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач має право на отримання пенсії в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та право на додаткову щомісячну пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Між тим, позивач отримує пенсію в значно менших розмірах,- ніж визначено законом. 3 21 лютого 2007 року інвалідність встановлено безстроково. Відповідача проти позову письмово заперечив, просив справу розглядати без участі представника УПФУ м. Кіровограда. Зазначаючи, що Управління по даній справі не є розпорядником бюджетних коштів та розмір виплат позивачу відповідає постанові КМУ від 16.07.2008року № 654 „Про підвищення пенсійного забезпечення громадян", просив у позові відмовити також і з підстав пропуску строку позовної давності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що згідно наданих сторонами доказів, [PERSON] є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. З лютого 2007 року йому встановлена інвалідність 2 групи безстроково. Інвалідність пов'язана з ліквідацією аварії на ЧАЕС. Позивач перебуває на обліку Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді та отримує пенсію по інвалідності внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, як інвалід 2-ої групи. Відповідно до статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон), пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Відповідно до статті 50 Закону в редакції від 06.06.1996, інвалідам 2 групи. віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі75 процентів мінімальної пенсії за віком. Відповідно до частини 4 статті 54 цього ж Закону в редакції від 06.06.1996, розмір пенсії для інвалідів 2 групи щодо яких встановлений зв'язок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком. На час розгляду справи зміни до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не вносились. Відповідно до частини 7 статті 9 КАС України, в разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону). Стаття 62 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" уповноважує КМУ приймати виключно роз'яснення порядку застосування Закону, а не визначати новий розмір виплат основної та додаткової пенсії даній категорії осіб. Відповідно до частини 3 статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Аналіз зазначеної норми свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму. Оскільки позивачеві слід визначати пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком. Таким чином, при визначені розміру пенсії, суд зобов'язує Управління Пенсійного фонду застосовувати розмір мінімальної пенсії за віком, який дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 даного закону, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Суд не приймає доводи відповідача щодо пропуску позивачем процесуальних строків звернення до суду, оскільки такі доводи не відповідають дійсності, так як вимоги заявлені в межах річного строку. Та відповідно до ст. 87 ЗУ „Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь - яким строком, вказане продубльовано ч. 2 ст. 46 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а ч.1 даної статті передбачає, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. На підставі викладеного суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити, що буде відповідати вище переліченим нормам закону та в повній мірі захистить інтереси позивача, як особи, що втратила здоров'я приймаючи участь у ліквідації техногенної катастрофи, з січня 2010 року інвалідність позивачу встановлена безстроково, а від так суд визнає бездіяльність відповідача пов'язану з не нарахуванням позивачу пенсії у розмірі, що менша ніж 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком протиправною, та зобов'язує відповідача здійснити перерахунок та виплату цих коштів за мінусом фактично отриманої пенсії. На підставі ч.2 ст.19, ч.1 ст.46, ст.152 Конституції України, ст.48, ст.49, 50, 54, ЩГ Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ч.1, 3 ст.28, ст. 46 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування",

Outcome: approved