Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

Позивач 05.07.2010 року звернувся до суду з даним позовом до відповідача про визнання правочину дійсним та визнання права власності на майно, зазначаючи, що 26.05.2004 року між ним та відповідачкою було укладено угоду про купівлю - продажу житлового будинку, який розташований за адресою: с. Тишківка Марківського району Луганської області, вул. Шевченка, №3 на земельній ділянці розміром 0,645 га. При укладенні угоди ними було погоджено всі належні умови купівлі - продажу, а саме щодо ціни, передачі будинку у власність та оформлення договору в нотаріальній конторі. На підтвердження укладеної угоди того ж дня позивачем було сплачено відповідачці 2000 гривень, про що відповідачка власноруч склала відповідну розписку, яка знаходиться у позивача. Згідно домовленості відповідачка повинна посвідчити договір у нотаріальній конторі після переоформлення земельної ділянки та отримання державного акту про право власності на земельну ділянку на своє імя. В звязку з тим, що в неї належним чином не оформлено право власності на земельну ділянку, вона уникає зустрічі з ним. Позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав,- Згідно наявної у матеріалах справи розписки відповідачки від 26.05.10, вона дійсно отримала від позивача 2000 грн. за будинок \\а.с. 5\\ Згідно наявного у матеріалах справи копії рішення Ліснополянської сільської ради на житловий будинок по вул. Шевченка, №3 у с. Тишківка \\а.с.6\\, він дійсно належить [PERSON] Згідно державного акту на право приватної власності серії ЛГ4070000062, виданого 25.05.1999 року власником присадибної земельної ділянки розміром 0,645 га, розташованої за адресою: Луганська область, Марківський район, с. Тишківка, вул. Шевченка, 3 являється попередній власник [PERSON] /а.с.7/. Відповідно ст. 377 ЦК України та ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду , що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення. Таким чином з 11.05.2004 року власником; присадибної земельної ділянки, розміром 0,645 га, розташованої за адресою: Луганська область, Марківський район, с. Тишківка, вул.. Шевченка, 3 являється [PERSON] У відповідності до вимог : ст. 655 ЦК України за договором купівлі- продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає товар або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачами 26.05.2004р. мав місце правочин з купівлі-продажу вказаного житлового будинку з присадибною земельною ділянкою, а саме договір купівлі- продажу, укладений усно, який позивач виконав належним чином у повному обсязі. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом не встановлено, визнання вказаного позову відповідачами суперечить закону, або порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб, а визнання позову приймається судом. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК У країни при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, згідно ч.4 якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалюється рішення про задоволення позову. Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з відповідачів не стягуються , тому що з вимогами про це позивач не звертався.

Outcome: approved