Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] та просить суд визнати дійсним договір позики, укладений 03.12.2007 року та визнати за нею право власності на майно, що належить відповідачу [PERSON] та знаходиться на території Комінтернівського району Одеської області. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити на підставах, викладених в позові. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі доручення, повноваження якого не обмежені проти задоволення заявлених вимог не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про місце та час судового розгляду була повідомлена своєчасно належним чином шляхом опублікування оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», причину неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних документах та доказах. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. В судовому засіданні встановлено, що 03.12.2007 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, згідно з яким вона надала в борг [PERSON] строком на один рік грошову суму в розмірі 200000 гривень. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до умов укладеного договору [PERSON] як заставу забезпечення угоди, передав позивачці належні йому на праві приватної власності: -житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.14-16); -земельну ділянку загальною площею 0,2500 га на території [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.20-23); -земельну ділянку загальною площею 0,0114 га на території [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. На час укладення Договору відповідач [PERSON] перебував у шлюбі із [PERSON], таким чином слід припустити, що договір позики був укладений [PERSON] зі згоди своєї дружини - [PERSON] та грошові кошти витрачені на сімейні побутові потреби. Згідно з договором позики від 03.12.2007 року, у разі неповернення боргу вказані земельні ділянки і житловий будинок за адресою: [ADDRESS], переходять власність [PERSON]. Борг, [PERSON] позивачці у строк, визначений в Договорі повернутий не був, у зв'язку з чим і відповідач добровільно передав [PERSON] у власність вищевказане належне йому майно. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 334 ч.І і 2 ЦК України - право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. З метою виконання зобов'язань по договору позики [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Марченко О.М. з метою посвідчення договору відчуження майна та їм була надана відповідь-роз'яснення №28/1-14 від 08.04.2010 року, згідно з якою нотаріус повідомив, що для посвідчення договору відчуження майна, що є спільною сумісною власністю подружжя вимагається згода другого з подружжя. Однак, в даний час встановити фактичне місце мешкання відповідачки [PERSON] у сторін має можливості, оскільки заочним рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON] розірваний, їх спільні діти залишені на виховання батька, так як відповідачка не цікавилась їх долею, крім того, постановою Приморського районного суду м. Одеси від 04.03.2009 року, залишеною без змін Ухвалою Одеського Апеляційного адміністративного суду від 14.08.2009 року громадянка [PERSON] знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 120 ч. 1 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно- правових угод. Згідно ст. 131 ч. 1 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. У зв'язку з тим, що встановити фактичне місцезнаходження відповідачки [PERSON] не надається можливим посвідчити договір, укладений між сторонами в нотаріальному порядку не можливо, у зв'язку з чим [PERSON] вимушена була звернутися до суду. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Як вказано в Договорі від 03.12.2007 р. [PERSON] в повній мірі виконала покладені на неї обов'язки, а саме передала встановлені в договорі грошові кошти в сумі 200000 грн., таким чином, зі своєї сторони, позивачка належним чином виконала умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним. При таких обставинах суд вважає, що є всі підстави для задоволення позовної заяви [PERSON] в повному обсязі. На підставі ст. 202-205, 207-209, 220, ч.3 ст.331, 626-632, 638-640, 1046-1048 ЦК України, ст. 65 СК України,

Outcome: approved