Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-19 00:00:00

29.03.2010 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, з підстав, передбачених ст.ст. 1258, 1261, 1266, 1272 ЦК України. Вказував, що в м. Балаклія дідусь і бабуся мали квартиру. Після смерті бабусі у 2002 році, його мати (дочка покійної), прийняти спадщину не змогла внаслідок хвороби. Дідусь одружився на відповідачеві. В 2004 і 2006 роках відповідно померли мати та батько позивача. В 2008 році помер дідусь позивача, про що він не був своєчасно обізнаний і не зміг прийняти спадщину після його смерті. Вважав, що має право на спадщину у вигляді частини спірної квартири. В суді [PERSON] позов підтримала. Пояснив, що в період 2000-2006 років дідуся та бабусю навідував рідко внаслідок тяжкої хвороби матері, а після смерті батьків тяжко хворіла дитина. На похоронах бабусі не був, т.я. перебував на заробітках в РФ (підтвердження не надав). Після одруження діда з відповідачем перестав з ним спілкуватися. У дідуся був телефон, назвав його номер, однак йому не телефонував. Чим хворів дідусь не знає. Зазначав, що 2007 року приїздив до дідуся, однак двері йому не відчинили, чи був хто вдома не знає. Далі не було можливості приїздити, т.я. хворіла дитина, не було фінансових можливостей на проїзд. При цьому пояснив, що станом на 21.05.2010 року білет на електричку в одну сторону коштує 5.50 гривень, а сам з 2002 року постійно працює. В Балаклії не був з 2004 року, окрім похорон батька і невдалого навідування діда у 2007 році. Вказував, що після смерті бабусі право на спадщину мали дід та його мати. Дід проживав разом з покійною, тому фактичним шляхом прийняв спадщину. Його мати проживала в м. Харкові, спадщину не прийняла, із заявою до нотаріальної контори не зверталася, т.я. тяжко хворіла. Померли його мати та батько, з ними був зареєстрований, прийняв спадщину фактично. На похоронах матері не був, т.я. про смерть матері дізнався від сусідів через 1-1.5 тижні (хоча був батько і родичі), в цей час хворіла дитина. У батьків був стаціонарний телефон. Після смерті діда спадкоємцями повинні бути відповідач і він, як онук. Про смерть діда дізнався лише зимою 2010 року, причини його смерті не знає. Після цього і станом на 21.05.2010 року із заявою про прийняття спадщини до нотконтори не звертався. Відповідач позов не визнала. Вказувала, що з 12.2002 року познайомилася з дідом позивача, [PERSON] Він хворів на гипертонію, турбували серце, рана ноги. Почала доглядати за ним, готувала, прала і т.д. З 2003 року проживали в його квартирі у цівільному шлюбі, [PERSON] зареєєстрував її у квартирі, а згодом зареєстрували шлюб. [PERSON] розповідав, що вони розсварилися з дочкою, яка зловживала алкоголем, і його покійна дружина відмовилась від дочки. [PERSON] телефонував онуку - позивачу, т.я. його двоюрідна сестра повідомила, що позивач кривдить матір. Позивач його вилаяв, сказавши, що він для нього ніхто. Дочка, зять, онук - позивач до них жодного разу не приїздили, жодного разу не телефонували, не поздоровляли зі святами, в т.ч. діда-верерана з Днем Перемоги. [PERSON] вважав, що вони від нього відкреклися. Після смерті чоловіка повідомила родичам - [PERSON] (сестрі батька позивача), двоюрідній сестрі чоловіка [PERSON]. Вони приїздили на похорон, позивача не було. Вона разом з родичами поховала чоловіка. Позивача вперше побачила зимою 2010 року, той цікавився чи не залишив дід на нього заповіт. На проводи 2010 року позивач на кладовище до діда та батьків не приїздив (позивач підтвердив цей факт, пояснив, що працював і в цей час проходив шлюборозлучний процес). Вона прийняла та оформила спадщину. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача судом було залучено Балаклійську державну нотаріальну контору Харківської області, якою були видані спірні свідоцтва про право на спадщину а.с. 35. Надано клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника а.с. 40. Свідок зі сторони позивача [PERSON] в суді пояснила, що вона з [PERSON] разом працювала, дружила з його сім'єю, бувала в гостях. Батьки позивача розсорилися зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] в 1999-2000 роках. Вони не спілкувалися, не цікавилися долею один одного, не навіщали. Це стосується і позивача. На похоронах [PERSON] її дочки, зятя і позивача не було. Похованням займався її чоловік. З відповідачкою [PERSON] до реєстрації, жив у цивільному шлюбі. Матір позивача поховали чоловік, [PERSON], його сестра. Позивача при цьому не було. [PERSON] ховали відповідачка та її син. Позивача при цьому також не було. Свідок зі сторони відповідача [PERSON] в суді пояснила, що вона товаришувала з [PERSON] та [PERSON] За 2 роки до смерті [PERSON] (приблизно 2000 рік) з дочкою у них зіпсувалися і припинилися відносини. Вони не спілкувалися, не навіщали один одного. Не розповідали щоб спілкування відбувалося навіть у телефонному режимі. На похоронах [PERSON] її дочки та онука не було. Приблизно через півроку після смерті дружини [PERSON] зійшовся з відповідачкою, а потім одружилися. Вона доглядала за чоловіком, вела домашнє господарство. Матір позивача ховали батько та дід позивача. Самого позивача не було. Була присутня як відповідачка про смерть чоловіка телефоном повідомляла його родичів. На похоронах була тітка позивача. Позивача не було. Свідок зі сторони відповідача [PERSON] в суді пояснила, що вони з [PERSON] та [PERSON] були сусідами по під'їзду, товаришували, бувала в гостях. За 2-3 роки до смерті [PERSON] з дочкою у них припинилися відносини. Вони не спілкувалися, не навіщали один одного. Не розповідали щоб спілкування відбувалося навіть у телефонному режимі. Що сталося їй не відомо. На похоронах [PERSON] її дочки та онука не було, була тітка позивача. Приблизно через півроку після смерті дружини [PERSON] зійшовся з відповідачкою, а потім одружилися. Дочка і позивач їх не провідували. Не відомо про будь-які форми спілкування між ними. Похованням чоловіка займалася відповідача, позивача не було. В жовтні-листопаді 2009 року позивач прийшов до неї додому і цікавився чи не залишив покійний дідусь заповіт. Свідок зі сторони відповідача [PERSON] в суді пояснив, що є сином відповідачки, а позивача побачив вперше і познайомився в жовтні-листопаді 2009 року, коли той зателефонував йому і запропонував зустрітися з метою вирішення спадкового питання. При зустрічі на ж/д вокзалі м. Балаклія позивач запропонував розділити спірну квартиру навпіл. Не погоджувався. За ініціативи позивача через 2-3 тижні знову зустрічалися з того ж приводу. Компенсацію не пропонував. Відомо, що позивач не спілкувався з покійними дідусем та бабусею, не цікавився їхнею долею, не навідував їх, на похоронах не був. В лютому 2010 року позивач разом з адвокатом приїздили до відповідачки з метою отримання частини майна або грошової компенсації. Свідок зі сторони відповідача [PERSON] в суді пояснила, що з сім'єю [PERSON] знайома з 1960-х років, разом з ними працювала, товаришували, проживали у сусідніх будинках. Матір позивача, [PERSON], яка була (рос. удочерена), і самого позивача знає з дитинства. [PERSON] поки мали можливість всіляко матеріально допомагали [PERSON], а коли вийшли на пенсію, почали хворіти, то припинили допомогу. Однак та вимагала від них матеріальної допомоги, «викручувала їм руки», була дуже егоїстичною. На час смерті у 2002 році [PERSON], [PERSON] зі своїм чоловіком та позивачем з [PERSON] не спілкувалися, їхньою долею не цікавилися. [PERSON] поховала вона разом з [PERSON], дочки, зятя та позивача не було. Похованням матері позивача займався [PERSON] разом з нею, чоловіка покійної та сина-позивача не було. Коли ховали батька позивача, цим займався [PERSON] разом з родичами, позивач тільки «заглядав». Похованням самого [PERSON] займалася відповідач з родичами, позивача не було. Від покійного [PERSON] відомо, що позивач-онук ним не цікавився, не провідував, навіть телефоном не спілкувався. Відомо, що відповідач доглядала за ним, вони були у шлюбі, і [PERSON] цим шлюбом був задоволений. Свідок зі сторони відповідача [PERSON], рідна тітка позивача, сестра його батька, в суді пояснила, що покійні [PERSON] і [PERSON] дуже любили свого онука-позивача. Однак, приблизно 20 років тому відносини між [PERSON] та сім'єю дочки [PERSON] розладилися на ґрунті постійного, непосильного «вимагання» у стареньких грошей. Вони цікавили дочку тільки в цьому плані. Позивач дрався зі своїми батьками, бив матір, вона скаржилась. Відносини у позивача з батьками погані з кінця 1990-х років. З [PERSON], як із батьками позивач відносин не підтримував. А батьки позивача у свою чергу не підтримували відносин із [PERSON]. Іноді матір позивача телефонувала [PERSON] та їй, лише лаялася у слухавку і клала її. У стареньких запитувала чи ті ще не померли. Таку її поведінку пояснити не може. При житті [PERSON] не бажала, щоб позивач та його батьки були у неї на похороні. Коли та померла, їх не було. Матір позивача ховала вона з дочкою та [PERSON], позивача не було. Після смерті матері позивач вигнав свого батька з квартири та заселився до неї, вважають що він міг бути причетним до смерті батька. [PERSON] був дуже хворим. Відповідач жила з ним, доглядала. Родичі були за нього спокійні. Відповідач навіть доглядала за могилами батьків [PERSON] в м. Харкові і зараз цим переймається. Натомість позивач на цвинтарі м. Балаклія на могилах батьків та діда з бабусею на «проводи», незважаючу на шановану в м. Балаклія традицію, не буває. На похоронах діда також не був. За характером позивач брехливий, корисливий, аферист. Обманює на кожному кроці, займає у всіх гроші і не віддає. Свідок зі сторони відповідача [PERSON], двоюрідна сестра позивача, в суді пояснила, що відносини у позивача з батьками, [PERSON], рівно як і у зазначених між собою. Позивач знає тільки слово «дай», є егоїстичним. Дід з бабусею у дитинстві його «боготворили». На похоронах бабусі, матері, діда позивач не був. На час смерті у 2002 році [PERSON] позивач та його батьки відносин з [PERSON] не підтримували, не спілкувалися. [PERSON] не бажала щоб на її похоронах була присутньої дочка. Родичі були на похоронах батьків позивача та [PERSON]. Відповідач доглядала за [PERSON], вона з матір'ю їх провідувала. [PERSON] був доглянутий, був задоволений. На «проводи» на кладовище до родичів позивач ніколи не приїздить, за могилами доглядає відповідач. Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, допитавши усіх заявлених свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Перебуваючи у шлюбі з 1954 року а.с. 67 [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 09.12.1998 року Фондом комунального майна Балаклійської РДА а.с. 72. Відповідно до ст. 22 КпШС України, що діяв на час, набуття права власності, майно, нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 28 КпШС України частки подружжя у спільній сумісній власності визнаються рівними. Таким чином, дана квартира належала на праві спільної сумісної власності в рівних долях по ? частині кожному. Мали дочку [PERSON] а.с. 12 (однак свідоцтва про шлюб із зміною прізвища суду не надано) і онука [PERSON] - позивача по справі (однак свідоцтва про народження позивача суду не надано). Приблизно з 2000 року і однозначно до смерті [PERSON], будь-які відносини та спілкування між [PERSON], [PERSON] з одного боку та дочкою [PERSON], онуком [PERSON] були припинені. [INFO] померла [PERSON], спадковим майном залишилася ? частина спірної квартири. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та переходних положень ЦК України (2003р.), якщо людина померла до 01.01.2004 року і хоча б один зі спадкоємців прийняв спадщину, спадкування здійснюється за правилами ЦК УРСР (1963р.) Заповіт відсутній. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР чоловік покійної - [PERSON] і дочка - [PERSON] були спадкоємцями першої черги за законом. Зареєстрованим у квартирі був і постійно проживав на час її смерті лише чоловік [PERSON], який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном і відповідно до ст. 549 ЦК УРСР прийняв спадщину а.с. 66, однак не оформив своїх спадкових прав. Заяви про відмову від її прийняття не подавав. Пояснення свідків і самого позивача, інші матеріали справи не спростовують факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті дружини [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Дочка померлої, [PERSON], мешкала окремо в м. Харкові, спадщину в порядку ст. 549 ЦК УРСР не прийняла і спадщини не придбала. Даних про звернення до суду і продовження строку для прийняття спадщини, встановленого статтею 549 ЦК УРСР, не убачається і суду не надано. Цей факт підтверждується наданими матеріалами спадкової справи. Доводи про неможливість [PERSON] своєчасно прийняти спадщину внаслідок хвороби, в обґрунтування чого позивачем надано довідку МСЕ а.с. 15, судом не приймаються, т.я. дана довідка видана 14.05.2003 року і чинна из вказаного часу, а спадкодавець [PERSON] померла ще за рік до того. Більш того наявність II групи інвалідності по загальному захворюванню, яка є робочою, сама по собі не виключає можливості для подачі заяви до нотконтори про прийняття спадщини або звернення вподальшому до суду за продовженням строку для прийняття спадщини. При цьому особиста присутність в нотконторі не є обов'язковою, заяву про прийняття спадщини можливо було прислати поштою, тощо. Медичних даних про неможливість самостійного пересування суду не надано. [PERSON] не виявляла зацікавленості до долі спадкодавиці [PERSON] та спірого спадкового майна, не була на похороні матері. Неприйняття спадщини є її правом. З кінця 2002-початку 2003 років відповідачка постійно проживала разом з [PERSON] в спірній квартирі як чоловік та дружина, з 30.03.2005 року зареєстрована в ній а.с.27, а з 14.04.2006 року зареєстрували шлюб а.с. 28. [INFO] [PERSON] помер. Про смерть були повідомлені його родичі. Похованням займалися відповідачка і її син. Позивач участі не приймав, був відсутній. Спадковим майном залишилася ? частина спірної квартири, яку він прийняв фактичним шляхом після смерті [PERSON], однак не оформив, і ? частина спірної квартири, що належала йому особисто. Заповіт відсутній. Зареєстрованою у квартирі була і постійно проживала на час його смерті лише дружина [PERSON] - відповідачка по справі а.с. 66. Пояснення свідків і самого позивача, інші матеріали справи не спростовують факту прийняття відповідачкою спадщини після смерті чоловіка [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 1261 ЦК України (2004 року) лише дружина покійного - [PERSON] була спадкоємицею першої черги за законом. Незважаючи на положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України, відповідачка до того ж у визначений ст. 1271 цього кодексу 6-ти місячний срок з часу відкриття спадщини подала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини а.с. 45, 64, подала документи і отримала свідоцтва про право на спадщину а.с. 57, 58, 59, 74. Спірними є свідоцтва, видані на спадкове майно у вигляді квартири а.с. 57, 74. Підстав, передбачених ст. 1301 ЦК України, для визнання даних свідоцтв недійсними, не убачається. Як убачається з встановлених обставин, позивач не спілкувався зі своїми батьками, дідусем та бабусею, а ті між собою. Позивач навіть не був на похованні своїх найближчих людей: матері, дідуся та бубусі, висуваючи при цьому надумані і нелогічні доводи про поважність причин, не надавши належних доказів цього. Суд приходить до висновку, що дії позивача вмотивовані виключно його корисним інтересом, метою отримання материального зиску за рахунок спірного майна, а доля його померлих родичів його не цікавила зовсім. Даний позов подав лише 29.03.2010 року, при тому, що про смерть бабусі був обізнаний з 2002 року, а про смерть діда як мінімум з жовтня-листопада 2009 року. При цьому в суді встановлено і не заперечувалося самим позивачем, що з 2004 року він проживав окремо від своїх батьків, однак залишався зареєстрованим разом з ними. Доказів прийняття спадщини після смерті батьків ним суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів. Згідно ст. 10, 60 ЦПК України на засадах змагальності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд виходить з принципів судочинства про змагальність судового процесу та ухвалення рішення судом лише на підставі доказів, наданих сторонами. Всупереч свого процесуального обов'язку позивач не довів юридично значимі для вирішення справи обставини. Позивач не надав до суду беззаперечних доказів стосовно того, яким чином його матір [PERSON] прийняла спадщину у вигляді частини спірної квартири після померлої матері [PERSON], дід [PERSON] прийняв спадщину після померлої дочки [PERSON], батько [PERSON] прийняв спадщину після померлої дружини [PERSON], він прийняв спадщину після померлого [INFO] батька [PERSON] і має право на спадкування після смерті діда [PERSON] за правом представлення. Перед закінченням з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами, на запитання головуючого чи всі докази подані в обґрунтування своїх вимог або заперечень та чи всі необхідні свідки допитані, сторони надали схвальну відповідь. Позивач повинен надати всі наявні у нього докази при розгляді справи по суті суду 1 інстанції. Внаслідок відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. При оплаті 51 грівні судового збору, позивач претендує на 5/6 частини спірної квартири, останньою вартістю 9383 гривень, що відповідає 7819,17 гривням. 1% ціни позову дорівнює 78,19 гривням. Розмір витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи даної категорії становить 120 гривень, при оплачених 37 гривнях. Тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з позивача необхідно достягнути на користь держави суму недоплати. На підставі викладеного,

Outcome: approved