Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому про перерахунок пенсії, розмір якої встановлено ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". На обґрунтування своїх вимог зазначив, що він як інвалід ІІІ групи внаслідок захворювання, повязаного з участю в ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, отримує державну та додаткову пенсії, передбачені зазначеними вище статтями, однак їх розмір не відповідає розмірам, визначених законом, а відповідач відмовляється привести її у відповідність із вимогами закону. Просить зобов'язати відповідача перерахувати та виплатити йому з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року пенсію як інваліду ІІІ групи від захворювання, повязаного з аварією на Чорнобильській АЕС, з розрахунку: державна пенсія - в розмірі не менше шести мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю - в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. В судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги, просить зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату за період з 1 січня 2003 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року. Представник відповідача проти позову заперечив. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 49 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІІ) передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Відповідно до ч. 4 ст. 54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у звязку із втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІІ групи, щодо яких установлено звязок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими шести мінімальних пенсій за віком. Згідно зі ст. 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, зокрема інвалідам ІІІ групи - у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. Як передбачено ст. 53 Закону № 796-XII, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст. 28 Закону України від 09 липня 2003 р. № 1058-ІV "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV) встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом ІІІ групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до категорії 1 осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, одержує пенсію по інвалідності на підставі ст. 54 Закону № 796-ХІІ та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, на підставі ст. 50 цього Закону з 1 грудня 1999 року. Розрахунок пенсій позивачу управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому провело виходячи з розміру не менше 980 грн. (для основного розміру пенсії), встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року № 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" (далі - постанова № 654) та 15 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (для додаткової пенсії), встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 530 "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" (далі - постанова № 530). При цьому відповідач посилається на те, що згідно з Законом № 796-ХІІ порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними і місцевими органами державної виконавчої влади України. Відповідач також зазначив, що застосування щодо спірних правовідносин ст. 28 Закону № 1058-ІV суперечить вимогам її ч. 3, згідно з якою мінімальний розмір пенсії за віком, установлений абз. 1 ч. 1 тієї самої статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно із цим Законом. Проте суд з цим погодитись не може з огляду на таке. Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523. Ця постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ. А в постановах № 654 та № 530 Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, усупереч положенням зазначених статей закону, причому ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком. Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. 2 Положення ч. 3 ст. 28 Закону № 1058-IV, на думку суду, не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших повязаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого ч. 1 цієї статті. Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку і виплати пенсій та визначення їх розміру виходячи із положень статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ є неправомірними, права позивача порушені і підлягають захисту. На підставі викладеного,

Outcome: approved