Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], фізичної особи підприємця [PERSON] про повернення коштів, набутих без достатньої правової підстави та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 21.09.09 р. позивачка уклала з відповідачем [PERSON], який працює водієм фірми „ВІНС, яка надає послуги з перевезення пасажирів маршрутом Кузнецовськ - Київ, до м.Києва передачу для сімї дочки [PERSON], а саме господарську сумку з продуктами харчування, а також банківську упаковку грошей в сумі 10000,00 грн. у валюті українська гривня, 100 купюр номіналом по 100 грн., за що заплатила [PERSON] 10 грн. 22.09.09 р. позивачка дізналась від дочки [PERSON] про те, що її сімя отримала передачу від іншого водія фірми „ВІНС [PERSON], однак згодом позивачка зясувала, що грошові кошти [PERSON] не отримала, а відповідачі передали її чоловіку [PERSON] лише господарську сумку з продуктами харчування. Позивачка вважає, що гроші в сумі 10000,00 грн. [PERSON] або [PERSON] привласнені, між нею та працівником фірми „ВІНС, власником якої є фізична особа субєкт підприємницької діяльності [PERSON], було укладено усний договір про надання послуг, і у звязку з неналежним виконанням [PERSON] та [PERSON] зобовязань за цим договором їй спричинено шкоду. [PERSON] просила суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], фізичної особи підприємця [PERSON] 10000,00 грн., які ті зберігають без достатніх правових підстав, а також стягнути з них солідарно моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., завдану позивачці неналежним виконанням договору про надання послуг. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та пояснила, що 21.09.09 р. вона разом з чоловіком [PERSON] особисто передала [PERSON] господарську сумку з продуктами харчування, а також банківську упаковку грошей на загальну суму 10000,00 грн. [PERSON] передачі передавались нею і раніше, і ніколи не виникало проблем з поверненням передач отримувачам. Того дня [PERSON] заплатила [PERSON] 10 грн. за те, що він перевезе автобусним маршрутом до м.Києва передачу та гроші. Коли наступного дня вона зателефонувала до своєї дочки [PERSON], то дізналась, що її чоловік [PERSON] на автовокзалі в м.Києві отримав господарську сумку з продуктами харчування. Однак про передачу грошей вона дочці не розповідала, бажаючи зробити сюрприз, а тому не уточнювала у неї, чи отримав [PERSON] гроші. 10 жовтня 2009 року з розмови з дочкою їй стало відомо про те, що ніяких грошей водії фірми „ВІНС [PERSON] або [PERSON] [PERSON] не передавали. [PERSON] пояснила також, що в присутності працівника фірми „ВІНС [PERSON] [PERSON] визнавав, що отримав від позивачки 21.09.09 р. гроші в сумі 10000,00 грн., та пояснював, що 22.09.09 р. передав їх [PERSON] Однак в подальшому він відмовився як повертати гроші, так і розмовляти з даного приводу. [PERSON] також пояснила, що до органів міліції з приводу привласнення її грошей вона не зверталась. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та пояснив, що між [PERSON] та [PERSON] з відома СПД [PERSON] був укладений усний договір перевезення багажу, за умовами якого [PERSON] за грошову винагороду в розмірі 10 грн. взяв на себе зобовязання прийняти від [PERSON], перевезти до м.Києва та передати [PERSON] господарську сумку та грошові кошти в розмірі 10000,00 грн., однак передав лише сумку, а гроші привласнив, а тому просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] подав до суду письмові заперечення проти позовних вимог. Заперечення обґрунтовував тим, що будь-якого договору з [PERSON] на перевезення багажу він не укладав, оплати за надання такої послуги не отримував, твердження позивачки про передачу йому 21.09.09 р. грошей в розмірі 10000,00 грн. не відповідає дійсності, домовленостей будь-якого характеру між ним та позивачкою не було, передачу від [PERSON] він прийняв як приватна особа, передав її 22.09.09 р. в м.Києві особисто [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до його відносин із [PERSON] з приводу передачі господарської сумки не мають. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що працює водієм фірми „ВІНС, яка надає послуги з перевезення пасажирів та багажу автомобільним маршрутом [PERSON] - Кузнецовськ та Кузнецовськ - Київ. Він особисто знайомий з позивачкою та неодноразово на її прохання надавав їй безоплатно послуги по перевезенню багажу, однак здійснював це як фізична особа, не ставлячи до відома адміністрацію фірми або інших її працівників. [PERSON] підтвердив, що 21.09.09 р. [PERSON] звернулась до нього з проханням передати до м.Київ господарську сумку для сімї своєї дочки, на що він погодився. [PERSON] категорично заперечив отримання від [PERSON] грошей в розмірі 10000,00 грн. для передачі [PERSON], а також грошей в сумі 10 грн. як оплату своїх послуг. Він пояснив, що 22.09.09 р. особисто передав [PERSON] господарську сумку, і про будь-які гроші [PERSON] його не запитував. [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку з їх безпідставністю. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі у звязку з їх безпідставністю з підстав, викладених у письмових запереченнях [PERSON] Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляли. Заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідків, дослідивши інші докази та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Підставами для такого висновку суду стало наступне. З пояснень [PERSON] та [PERSON] судом встановлено і учасниками процесу не оспорюється, що 21.09.09 р. [PERSON] передала [PERSON] господарську сумку з продуктами харчування, які [PERSON] зобовязався 22.09.09 р. в м.Києві передати [PERSON] Учасниками процесу не оспорюється, що взяті зобовязання щодо передачі господарської сумки [PERSON] виконав. [PERSON] допитана як свідок суду показала, що 21.09.09 р. вона передала [PERSON] для передачі 22.09.09 р. в м.Києві [PERSON] 10000,00 грн., за що заплатила [PERSON] 10 грн. [PERSON] обставина [PERSON] оспорюється. Свідок [PERSON] суду показав, що крім господарської сумки, [PERSON] 21.09.09 р. [PERSON] передано також грошові кошти в сумі 10000,00 грн. для передачі [PERSON], а також 10,00 грн. як оплату за послугу перевезення багажу. Свідок [PERSON] суду показав, що 22.09.09 р. він на залізничному в м.Києві отримав від [PERSON] господарську сумку з продуктами харчування, передану його тещею [PERSON], будь-яких грошових коштів [PERSON] йому не передавав та про їх передачу не повідомляв. Свідок [PERSON] суду показала, що фірмою „ВІНС дійсно надаються послуги не лише з перевезення пасажирів, а й перевезення багажу. Однак для цього необхідно звернутись до офісу фірми, залишивши передачу, оплатити ці послуги, отримати підтвердні документи, тобто оформити договір перевезення. [PERSON] показала, що [PERSON] 21.09.09 р. до фірми „ВІНС не зверталась, будь-які грошові кошти не залишала, будь-яких зобовязань перед нею фірма „ВІНС не має. [PERSON] заперечила визнання [PERSON] у її присутності факту отримання від [PERSON] 21.09.09 р. будь-яких грошових коштів для передачі [PERSON] Відповідно до ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до ст.208 ЦК України, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі. Отже, суд прийшов до висновку, що у разі укладення [PERSON] та [PERSON] договору про надання послуг з перевезення грошових коштів в сумі 10000,00 грн., такий правочин слід було укладати у письмовій формі. Статтею 218 ЦК України передбачено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. З огляду на зазначену норму, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для прийняття до уваги показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] у підтвердження факту передачі грошей. Судом встановлено і учасниками процесу не оспорюється, що будь-які письмові документи (розписки, договори, тощо), аудіо-, відеозаписи та будь-які інші докази передачі [PERSON] [PERSON] 21.09.09 р. грошових коштів в розмірі 10000,00 грн. у учасників процесу відсутні. Отже, суд вважає, що факт передачі грошей в сумі 10000,00 грн. [PERSON] [PERSON] для подальшої передачі [PERSON] в суді не доведений. За таких обставин суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог як в частині повернення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави, так і в частині стягнення моральної шкоди. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed