Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обгрунтування якого зазначив, що починаючи з 16 лютого 2009 року він працював у відповідача на посаді водія-експедитора в ТОВ «Укрпродукт Логістікс». 04.03.2010 року його було повідомлено про те, що його звільнено з займаної посади згідно наказу № 20/1-к від 23.02.2010 року, відповідно до якого останнім робочим днем зазначений 18.02.2010 року з формулюванням - за прогул, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України. При тому, що прогулу він не допускав та до 04.03.2010 року щоденно був на роботі. Вказане звільнення позивач вважає незаконним, оскільки працюючи на посаді водія-експедитора він здійснював вантажні перевезення на автомобілі д.н. AM 24-03 AB, на якому інші водії відмовлялися виконувати свої службові обовязки із-із його технічного стану, який вимагав вагомої перевитрати пального (дизпалива), за що починаючи з грудня 2009 року з нього утримували з його заробітної плати, що в подальшому призвело до того, що 12.02.2010 року він змушений був написати заяву на звільнення за власним бажанням і йому визначили двотижневий строк на відпрацювання - до 26.02.2010 року і доручено виконувати іншу роботу, яку він змушений був виконувати. 04.03.2010 року ним була подана заява за вх. № 166 від 04.03.2010 року з вимогою видати йому трудову книжку, заробітну плату за січень та лютий 2010 та провести розрахунок при звільненні. В цей же день він був безпідставно звільнений за прогул - 18 лютим 2010 року, а наказ оформлений заднім числом - 23.02.2010 року. В Наказі про звільнення зазначено, що він 19.02.20010 року не вийшов на роботу, йому телефонували, однак він відмовився від пояснень, про що складено акт на підставі доповідної записки фахівця з постачання [PERSON] від 19.02.2010 року, з яким його не ознайомили і пояснень не вимагали. 04.03.2010 року йому була видана трудова книжка та проведений частковий розрахунок за його заявою від 04.03.2010 року. В звязку з незаконним звільненням йому була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що відбулося порушення його законних прав, були втрачені його нормальні життєві зв'язкі, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. На підставі викладеного позивач просить суд постановити рішення про виплату йому незаконно утриманих коштів в сумі 2651 грн., поновити і посаді, яку він обіймав до звільнення, а також відшкодувати завдану ^законним звільненням моральну шкоду у розмірі 5000 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги ідтримали із вказаних підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з тих ідстав, що звільнення позивача відбулося на законних підставах, ніяких зошових утримань з нього не проводилося, в звязку з чим не може підлягати о задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши гатеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає до асткового задоволення вихлдячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 14-к від 16.02 2009 року юзивач був прийнятий до відповідача на роботу на посаду водія-експедитора. Наказом №20/1-к від 23.02.2010 року його було звільнено з роботи, »станнім робочим днем яким зазначено - 18.02.2010 року, за прогул, згідно п. 4 :т. 40 КЗпП України, з яким [PERSON] був ознайомлений 04.03.2010 юку. В наказі про звільнення підставами для звільнення позивача було означено відсутність на робочому місці протягом 19.02.2010 року без залежного попередження, під час появи на роботі 22.02.2010 року останнім 5уло повідомлено про те, що він знаходився вдома в звязку з погіршенням :тану здоровая, що не було підтверджено будь-якими виправдовувальними документами, про що працівниками ТОВ „Укрпродукт Логістикс" були складені відповідні акти. Даний наказ про звільнення суд вважає незаконним, оскільки днем звільнення позивача зазначено з 19 лютого 2010 року, сам наказ виданий 23 лютого 2010 року за номером № 20 через дріб із зазначенням того, що позивач 22 лютого ц.р. зявився на робочому місці. Крім цього, судом приймається до уваги той факт, що 04.03.2010 року за вх. № 166 позивачем була подана заява з проханням видачі йому трудової книжки і проведенням з ним розрахунку за відпрацьований період часу. При появі на робочому місці 22.02.2010 року, тобто після фактичного відсторонення позивача від виконання трудових обовязків трудова книжка йому видана не була і з наказом про звільнення його ніхто не ознайомив. 19.02.2010 року був виданий наказ № 14 „Про накладення дисциплінарного та матеріального стягнення стосовно [PERSON]А. за відсутність 18.02.2010 року на робочому місці. З врахуванням того, що останнім днем роботи позивача в наказі про звільнення був зазначений 18.02.2010 року стягнення було накладено на працівника, який не перебував з підприємством у трудових відносинах. Однак, оскільки позивачем даний наказ не оскаржується суд дає оцінку наказу про звільнення - в межах заявлених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що середній місячний заробіток позивача становив 1550,48 грн., при середньоденному 70,48 грн., час вимушеного прогулу складає 4 міс і 9 роб. днів, в звязку з чим на користь позивача судом стягується 6836 грн. 24 коп. середнього місячного заробітку за час вимушеного прогулу. В решті частині позовних вимог суд відмовляє в звЯзку з ненаданням позиваєм доказів на підтвердження заявлених ним вимог.

Outcome: partial