Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-04 00:00:00

13.08.2004 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про визначення порядку користування квартирою №3 по вул. Южной, 5а в м. Білгород-Дністровському. 14.06.2005 року позивачі [PERSON] та [PERSON] вернулися до суду із позовом до [PERSON] про вселення в квартиру [ADDRESS]. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 серпня 2005 року вищевказані справи обєднані в одне провадження. У процесі розгляду справи позивач [PERSON] та [PERSON] неодноразово уточнювали та доповнювали свої позовні вимоги в останньої із редакцій яких, позивачем визначений [PERSON], відповідачами [PERSON] та [PERSON]; третіми особами Житлово-будівельний кооператив «Сапфір» та Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради та уточнені та доповнені позовні вимоги, в яких позивач [PERSON] просить суд визнати частково недійсним свідоцтво на право власності, видане [PERSON] виконавчим комітетом Білгород- Дністровської міської ради від 22 квітня 1999 року на кооперативну квартиру [ADDRESS] «а» м. Білгогород-Дністровський, Одеської області, визнати за ним [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] «а» м. Білгород-Дністровський, Одеської області, визначити порядок користування квартирою №3 по вул. Южна 5 «а» м. Білгород-Дністровський Одеської області, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що спірну квартиру він придбав за їх сумісні з [PERSON] кошти, у звязку з чим кооперативна 3-х кімнатна квартира [ADDRESS]«а» м. Білгород-Дністровський, Одеської області є спільно нажитим майном та обєктом права спільної сумісної масності подружжя. Позивач зазначає, що фактично договір купівлі-продажу спірної квартири був оформлений 20 березня 1998 року договором підряду №1 між ЖБК «Сапфір»в особі голови правління [PERSON] та [PERSON]. Він сплатив повну суму за купівлю - продаж квартири у розмірі 450000 у. е. США. Одночасно позивач посилається на те, що договір купівлі-продажу спірної квартири нотаріально посвідчений не був у звязку є нікчемним, отже ї свідоцтво про право власності на кооперативну квартиру [ADDRESS] «а» м. Білгород-Дністровський Одеської області є частково недійсним. На підставі вищевикладеного позивач вважає, що набув право власності на 1/2 частину спірної квартири, у звязку з чим просить визначити порядок користування нею. [PERSON] позовні вимоги не визнала та звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/2 частину в паєнагромадженні на квартиру № 3 будинку №5-а по вулиці південній в м. Білгороді - Дністровському Одеської області, в ЖБК «Сапфір», згідно з договором підряду №1 від 20 березня 1998 року та визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], але в процесі розгляду справи позивачка за зустрічним позовом подала заяву про залишення її позову без розгляду. Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 05 липня 2010 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] [PERSON] [PERSON] та [PERSON] залишено без розгляду. Отже суд розглядає по суті уточнені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON]; треті особи: Житлово-Будівельний кооперативСапфір», виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради про визнання частково не дійсним свідоцтва на право власності, виданого [PERSON] на квартиру № 3 по вулиці Южна. 5 «а» в м. Білгогород-Дністровський, Одеської області; визнання за ним права власності на 1/2 частину квартиру № 3по вулиці Южна, 5 «а» в м. Білгород-Дністровський, Одеської області; визначення порядку користування спірною квартирою. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечувала посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, вказуючи, що вона купила спірну квартиру за її особисті кошти, тому вона не може бути спільною сумісною власністю подружжя. Представник відповідача [PERSON], [PERSON], у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, просив у їх задоволенні відмовити. Представник третьої особи виконкому Білгород-Дністровської міської ради проти задоволення позовних вимог заперечувала посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Представник Житлово-будівельного кооперативу «Сапфір у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Суд вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні сторін та їх представників, оголосивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 10 січня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] ( дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON] укладено шлюб (свідоцтво про укладення шлюбу I-ЖД № 250702 видане Шабівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області 10 січня 1994 року, актовий запис №2). 18 травня 2004 року шлюб між громадянином [PERSON] та [PERSON] розірвано ( свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ЖД № 146495 видане відділом реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міського управління юстиції Одеської області 8 травня 2004 року, актовий запис № 100). 26 червня 1996 року [PERSON], [PERSON] провели обмін квартирами з [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до договору міни від 26 червня 1996 року, посвідченого [PERSON], завідуючою Білгород-Дністровською районною державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2- 1763, [PERSON] та [PERSON] обміняли квартиру під номером 24, яка знаходиться за адресою с. Шабо, Білгород-Дністровського району, Одеської області по вул. Шанцера, буд. №11, яка належала їм на праві власності на квартиру під номером 25, яка знаходиться в селі Шабо, Білгород-Дністровського району, Одеської області по вул. Шанцера, в будинку №5, яка належала [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності, виданого органом приватизації державного житлового фонду СППКФ Білгород-Дністровський «Химпромстрой», зареєстрованого в Білгород-Дністровському міжміському бюро технічної інвентаризації за № 65с-220/9-911. 18 березня 1998 року [PERSON] та [PERSON] продали квартиру, яка належала їм на праві власності на підставі договору міни від 26.06 1996 року, розташовану за адресою Одеська область, м. Білгород-Дністровський, село Шабо, вулиця Шанцера 11 кв. 24, що підтверджується договором № 1443/Б від 18 березня 1998 року. Квартира продана за 18780 гривень, які отримані [PERSON] та [PERSON] до підписання договору купівлі-продажу. 27 лютого 1998 року [PERSON] внесла пайовий внесок за квартиру у розмірі 650 гривень, (квитанція до прибуткового касового ордеру № 7 ЖБК «Сапфір» виписана на імя [PERSON]). 20 березня 1998 року між Житлово-Будівельним кооперативом «Сапфір» (підрядник) та [PERSON] (замовник) був укладений договір підряду № 1 у відповідності до умов якого [PERSON] передала а Житлово - Будівельний кооператив «Сапфір» прийняв грошові кошти для дольової участі в будівництві трьох кімнатної квартири №3 загальною площею 66,85 кв.м. по вул. Южній 5а на першому поверсі. Сума договору підряду від 20 березня 1998 року на момент укладення була еквівалентна 4500 доларам. 20 березня 1998 року [PERSON] внесла пайовий внесок у розмірі пять тисяч гривень та три тисячі триста пятдесят гривень (квитанції до прибуткового касового ордеру №7 ЖБК «Сапфір» виписані на імя [PERSON]). Загальна сума сплачених [PERSON] пайових внесків становить 9 (девять тисяч) гривень, що на 20 березня 1998 року було еквівалентно 4500 доларам СІЛА , що підтверджується довідкою Комерційного банку «Надра». 22.04.1999 року [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на квартиру № 3 то вул. Южной, 5а в м. Білгород - Дністровському Одеської області на підставі рішення Білгород-Дністровського виконкому № 323 від 16.04.1999 року та довідки № 9 від 15 березня 1999 року житлово-будівельного кооперативу «Сапфір» про сплату вартості квартири. Отже [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] - Дністровському Одеської області. 13.08.2004Позов направлений на оскарження вищенаведеного свідоцтва про право власності на квартиру від 22.04.1999 року. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру від 22.04.1999 року та визнання за ним право власності на 1/2 на спірну квартиру, позивач, як на підстави для задоволення позовних вимог посилається на ст. 47 Конституції України, ст. ст. 60-71 Сімейного Кодексу України, ст. 220 ЦК України. У відповідності до ст. 47 Конституції України Кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в аренду. Громадянам, які потрібують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Норми вищенаведеної статті визначають основні складові права на житло, які полягають у забезпеченні державою умов щодо можливості кожного громадянина мати житло (будівництво та ін.., придбання житла на підставах передбачених законом) та гарантування непорушності права користування житлом, отже регулюють правовідносини, які виникають між державою та громадянином у процесі реалізації права на житло. На правовідносини, які виникли між сторонами норми даної статті не розповсюджуються. Дія норм статей 60-71, Сімейного Кодексу України, від 10.01.2002 року № 2947-ІІІ та статті 220 ЦК України від 01 січня 2004 року, які регулюють підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя та правові наслідки недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору на спірні правовідносини не розповсюджується, оскільки, як встановлено у судовому засіданні право власності спірну квартиру [ADDRESS] - Дністровському Одеської області, виникло у відповідачки 20 березня 1998 року (дата виплати пайового внеску у повному обсязі) та було зареєстроване 22.04.1999 року (дата видачі свідоцтва про право власності на квартиру), тобто до набрання чинності Сімейним Кодексом України. При цьому проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини суд прийшов до такого висновку. Порядок набуття права власності на квартири членами Житлово-Будівельних кооперативів та момент його набуття визначений статтею 15 Закону України «Про власність» у відповідності до якої член житлово-будівельного, дачного гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Наведена вище норма закону спростовує посилання позивача, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог на ту обставину, що право власності на спірну квартиру у будинку ЖБК у відповідачки не виникло у звязку з тим, що між нею та ЖБК не було укладено договору купівлі-продажу та не відбулося його нотаріальне посвідчення, оскільки чітко визначає, що право власності у члена ЖБК на квартиру виникає з моменту внесення пайового внеску за квартиру. П. 6-2 Постанови Верховного Суду України від 18.09.1987 року №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» на який посилається позивач та який розяснює, що право власності на куплену квартиру у будинку ЖБК у покупця виникає з моменту укладення нотаріально посвідченого договору поширюється на правовідносини, які виникають між громадянами, які не є членами ЖБК та ЖБК та правового значення для вирішення даної справи не має. У відповідності до ст. 24 Кодексу про шлюб та сімю України від 20.06.1969 року № 2006-VІІ, який з діяв на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування є масністю кожного з них. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном. Оскільки право власності на квартиру під номером 25, яка знаходиться в селі Шабо, Білгород- Дністровського району, Одеської області по вул. Шанцера та право на розпорядження та отримання з грошей або іншого майна у результаті відчуження належної позивачці квартири 25, яка знаходиться в селі Шабо, Білгород-Дністровського району, Одеської області по вул. Шанцера виникло у відповідачки до укладення шлюбу то одержані нею кошти у результаті її відчуження шляхом міни, а потім продажу у період шлюбу не можна визнати спільним майном подружжя. Крім того, жодна з квартир, які належали відповідачам [PERSON] та [PERSON] до шлюбу [PERSON] з позивачем та у період їх шлюбу ніколи не належали на праві приватної власності [PERSON], позовних вимог про їх поділ позивач не заявляв та взагалі не оскаржував цей факт раніше. Таким чином, суд вважає, що в даному випадку грошові кошти сплачені [PERSON] у якості пайового внеску за спірну кооперативну квартиру не можна визнати спільним майном подружжя, а відтак у відповідності до ст. ст. 22, 28, 29 Кодексу про шлюб та сімю ст. 146 ЖК України у відповідності до якої, поділ квартири в будинку житлово-будівельного кооперативу між членом кооперативу і його дружиною допускається в разі розірвання шлюбу між ними, якщо пай є спільною власністю подружжя і якщо кожному з колишнього подружжя є можливість виділити ізольоване жиле приміщення в займаній ними квартирі; П. 6 Постанови Верховного Суду України від 18.09.1987 року №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» визначено, яким встановлено, що квартира ЖБК може бути спільним майном подружжя та підлягає поділу на загальних підставах, якщо пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів , а також за рахунок коштів , подарованих подружжю або одержаних ним у позичку спірна квартира не підлягає поділу. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідачка набула права власності на спірну квартиру у порядку встановленому законом та підстав для визнання недійсним свідоцтва про право власності від 22. 04.1999 року частково недійсним немає. Крім того, вищенаведені норми закону вимагають від позивача надання доказів того, що пайовий внесок був внесений за рахунок спільних його та відповідачки коштів. Зазначених обставин позивач не довів, чим не виконав вимоги ст. ст.10, 60 ЦПК України, відповідно до якої колена сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Довідка видана головою ЖБК «Сапфір» 12.04.2004 року, акт складений правлінням ЖСК «Сапфір» від 12.04.2004 року, довідка про здійснення оплати за електричну енергію від 01 жовтня 2001 року не є належними доказами по справі, оскільки не містять інформації про внесення [PERSON] пайового внеску за спірну квартиру [ADDRESS] - Дністровському Одеської області. Показання свідків, допитаних у судовому засіданні за клопотанням позивача, суд не бере до уваги, оскільки допустимими доказами факту внесення пайового внеску за спірну квартиру у даному випадку є письмові документи складені у передбаченій законом формі (квитанції к прибутковим касовим ордерам, видані ЖБК). Квитанція к прибутковому касовому ордеру від 20 березня 1998 року не сприймається судом, як доказ сплати позивачем пайового внеску за спірну квартиру, оскільки , не містить номеру, інформації про внесення [PERSON] суми 4500 доларів США саме у якості пайового внеску за квартиру [ADDRESS] - Дністровському Одеської області. До того ж, у звязку з відсутністю валютних рахунків, сума грошових коштів у розмірі 4500 доларів США не могла бути зарахована на будь-який рахунок ЖБК «Сапфір». Крім того, голова ЖБК «Сапфір» [PERSON], яка була допитана у судовому засіданні, як свідок, пояснила, що вона не заповнювала квитанцію к прибутковому касовому ордеру від 20 березня 1998 року видану на імя [PERSON], зазначену в неї грошову суму не отримувала та вважає, що [PERSON] неправомірно заволодів пустою, вже підписаною квитанцією з печаткою кооперативу. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у звязку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed