Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-21 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до АТЗТ «Старобільський завод ЗБВ» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та встановлення права власності. В обґрунтовування своїх вимог посилається на те, що 12 травня 2008 року, вони досягли з відповідачем домовленості про купівлю-продаж належних відповідачу будівель № 2 та № 3 ПМК 1, розташованих за адресою: вул. Південна, 1 м. Старобільськ Луганської області. Вартість договору склала 70000 грн. 16 червня 2008 року позивач [PERSON] вніс грошову суму в розмірі 70000 грн., згідно квитанції до приходного касового ордеру, серії 02АААГ № 306900 і відповідач передав їм вказані будівлі у користування. Таким чином договір купівлі-продажу був фактично укладений. У відповідності до їхньої домовленості, відповідач повинен був нотаріально посвідчити вказану угоду по першій вимозі. В червні 2010 року позивачі звернулись до відповідача з проханням нотаріально посвідчити їхнє право власності на предмет договору. Доказом того, що вони з відповідачем дійшли до згоди відносно істотних умов договору є квитанція до приходного касового ордеру. Факт належності відповідачу вказаних будівель підтверджується довідкою відповідача юридичної особи. Вказані будівлі позивачі придбали за спільною згодою у спільну часткову власність з розподілом по ? частці кожному. У попередньому судовому засіданні позивач [PERSON], свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд визнати договір купівлі-продажу будівель № 2 та № 3 ПМК 1, розташованих за адресою: вул. Південна, 1 м. Старобільськ Луганської області, та визнати право часткової спільної власності будівель № 2 та № 3 ПМК 1, розташованих за адресою: вул. Південна, 1 м. Старобільськ Луганської області за ним та [PERSON], по ? частині кожний. У попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд визнати договір купівлі-продажу будівель № 2 та № 3 ПМК 1, розташованих за адресою: вул. Південна, 1 м. Старобільськ Луганської області, та визнати право часткової спільної власності будівель № 2 та № 3 ПМК 1, розташованих за адресою: вул. Південна, 1 м. Старобільськ Луганської області за ним та [PERSON], по ? частині кожний. У попереднє судове засідання представник відповідачка АТЗТ «Старобільський завод ЗБВ» не зявився. Від голови правління АТЗТ «Старобільський завод ЗБВ» надійшла заява, в якій він позовні вимоги позивачів визнає у повному обсязі, та просить суд розглянути справу у відсутність їхнього представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Суд, вислухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У попередньому судовому засіданні було встановлено, що 12 травня 2008 року, позивачі [PERSON] та [PERSON] досягли з відповідачем АТЗТ «Старобільський завод ЗБВ» домовленості про купівлю-продаж належних відповідачу будівель № 2 та № 3 ПМК 1, розташованих за адресою: вул. Південна, 1 м. Старобільськ Луганської області. Вартість договору склала 70000 грн. Також було встановлено, що 16 червня 2008 року позивач [PERSON] вніс грошову суму в розмірі 70000 грн., що підтверджується квитанцією до приходного касового ордеру, серії 02АААГ № 306900, після чого відповідач АТЗТ «Старобільський завод ЗБВ» передав їм вказані будівлі у користування. Таким чином, суд вважає, що договір купівлі-продажу будівель № 2 та № 3 ПМК 1, розташованих за адресою: вул. Південна, 1 м. Старобільськ Луганської області, був фактично укладений. Згідно домовленості сторін, відповідач АТЗТ «Старобільський завод ЗБВ» повинен був нотаріально посвідчити вказану угоду по першій вимозі. В червні 2010 року позивачі звернулись до відповідача з проханням нотаріально посвідчити їхнє право власності на предмет договору. У відповідності до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Факт належності відповідачуАТЗТ «Старобільський завод ЗБВ» будівель № 2 та № 3 ПМК 1, розташованих за адресою: вул. Південна, 1 м. Старобільськ Луганської області, підтверджується довідкою голови правління АТЗТ «Старобільський завод ЗБВ» № 45 від 18 травня 2010 року. Також, будівлі № 2 та № 3 ПМК 1, розташованих за адресою: вул. Південна, 1 м. Старобільськ Луганської області, позивачі [PERSON] та [PERSON] придбали за спільною згодою у спільну часткову власність з розподілом по ? частці кожному. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved