Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-31 00:00:00

02 липня 2009 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який неодноразово представником позивача уточнювався і позивач остаточно просив усунути порушення його права власності на земельну ділянку по вул.. Новій, 3, в с. Полігон Жовтневого району Миколаївської області шляхом зобовязання відповідача [PERSON] пересунути дійсну межу знести огорожу з сітки рабиці і забудов на. 1,36 метрів трикутної форми довжиною 26,5 метрів, площею 18,02 метра в сторону земельної ділянки № 2 по вул.. Новоселів с. Полігон по задній торцевій межі земельної ділянки [PERSON]А, стягнути з відповідача 5 000 грн. моральної шкоди, а також понесені судові витрати. В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії ЯА № 745999 від 09.03.2006 року є власником земельної ділянки, площею 0,1377 га за адресою: Миколаївська область Жовтневий район с. Полігон вул.. Нова 3, що надана для будівництва та обслуговування жилого будинку. В 2006 році позивач отримав Державний акт і при встановлені меж в натурі дізнався, що частина належної йому земельної ділянки знаходиться у користуванні відповідача, яку він огородив сіткою рабицею заступивши за межу справа наліво на його земельну ділянку від літ. В до літ. Б-1 на 2,5 м. і від літ. В до літ. Г на 26,5 м., згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки, виконаного землевпорядником Полігонівської сільської ради, а також висновку комісії від 29.03.2009 року . Оскільки згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 25.03.2010 року встановлено порушення меж його земельної ділянки з боку відповідача, тому на підставі ст. 391 ЦК України позивач просив задовольнити позов в частині усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Крім цього, неправомірними діями відповідача, позивачу заподіяна і моральна шкода, що виражається у заподіянні глибоких моральних страждань в результаті порушення прав власності на землю, перешкоджанні у користуванні та обробки земельної ділянки, погіршенні якості грунтового покриву, а також звернення до різних установ щодо відновлення порушеного права. У судове засіданні позивач не зявився. Представник позивача підтримала заявлені вимоги. Суду пояснила, що після отримання позивачем державного акту на вищезазначену земельну ділянку, останній дізнався про те, що відповідач, його сусід, здійснив захоплення частини його земельної ділянки, згідно державного акта від літ. В до літ. Б справа наліво, тому відповідно до висновку проведеної судової будівельно- технічної експертизи просила остаточно уточнені вимоги позивача задовольнити, стягнувши на користь позивача 5 000 грн. моральної шкоди та судові витрати. Представник відповідача [PERSON] і [PERSON] позов не визнали вважаючи заявлені вимоги необгрунтованими і безпідставними, просили у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] суду пояснила, що власником жилого будинку за адресою: Миколаївська область Жовтневий район с. Полігон вул. Новоселів, 2 є відповідач. В погосподарській книзі площа виділеної земельної ділянки 0,6 га. В 2007 році відповідач звернувся до Полігонівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області з питань приватизації земельної ділянки, на теперішній час державний акт [PERSON] не отримав. Спір з позивачем з привод^спірної ділянки, виник в 2009 році при зверненні останнього до суду. Про визначення меж між земельними ділянками сторін рішень не приймалось. Між земельними ділянками сторін є огорожа із сітки рабиці і шиферу, яка була зроблена давно, тому ніяких прав позивача відповідачем не порушено, а відтак немає підстав для задоволення позову у повному обсязі. Представник третьої особи - Полігонівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області - [PERSON] не заперечував проти задоволення заявлених вимог. Суду пояснив, що в кінці 2008 року позивач письмово звернувся до сільської ради з приводу того, що відповідач [PERSON] набивав на сітку рабицю шифер і тому просив розібратись з тим, щоб він не ходив по його земельній ділянці і щоб зробили переобмір земельних ділянок. В результаті переобміру за державним актом позивача було встановлено з боку відповідача самозахоплення земельної ділянки позивача на відстані 2,5, а пізніше 1, 20 метрів від літ. Б до літ. В наліво. Представник третьої особи - [PERSON] заперечував проти задоволення позову, пояснив, що спір між сторонами про межі земельних ділянок виник в березні 2008 року. Під час розгляду судом справи сільською радою була створена комісія і зібрані всі особи. При замірі земельних ділянок сторін на підставі пояснень [PERSON] про місце розташування межових знаків і даних технічної документації ніяких порушень з боку відповідача встановлено не було. Комісією було встановлено знищення межових знаків позивача на земельній ділянці. Оскільки землевпорядник сільської ради [PERSON] недосвідчений в цих питаннях, тому він зробив помилку, встановивши порушення меж. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач є його батьком. В 2003 році позивач звернувся до сільської ради з питань приватизації земельної ділянки, було прийнято рішення про передачу позивачу 0,14 га.. При замірі земельної ділянки вийшло 0,1377 га. Влітку 2005 року коли вони повернулись додому, ними було встановлено, що відповідач переніс огорожу сітку рабицю на їх земельну ділянку справа наліво на 2 метри, їх овочі знаходились за огорожею у відповідача. З цього питання вони звернулись до сільської ради і між ними з цих пір стали виникати скандали. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона як депутат сільської ради можливо в 2005 році була запрошена прийняти участь в комісії, так як виник спір між сторонами по справі. Спірна земельна ділянка була нічия і комісія хотіла поділити ділянку порівну. Сторони цього не захотіли і щоб її приватизував позивач теж комісія згоди не дала. Члени комісії сказали сторонам, щоб вони робили що хочуть, без них. 29.03.2009 року теж була створена комісія і від підпису акта вона відмовилась, так як земельна ділянка позивача при обмірі була більше за розмірами. Межі між земельними ділянками сторін встановлювались прямо, рішень про виділення спірної ділянки сторонами не приймалось. Огорожу [PERSON] між земельною ділянкою позивача встановлював в 1983-1984 роках. Огорожа складається з сітки і шиферу. Спірна ділянка надана у користування [PERSON] Свідок [PERSON] суду підтвердила, що брала участь в комісії в листопаді 2005 року при приватизації позивачем земельної ділянки і підписала акт від 10.12.2005 року. Подружжя [PERSON] відмовились підписати даний акт. Вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що позивач [PERSON] згідно Державного акта на права приватної власності на земельну ділянку від 09.09.2006 року і довідки ММБТІ від 28.10.2009 року є власником земельної ділянки і жилого будинку в с. Полігон, по вул. Нова, 3 Жовтневого району Миколаївської області, відповідач є користувачем земельної ділянки і власником будинку по вул. Новоселів, 2 (а.с. 13, 31-37, 45-46, 49-70). Рішенням № 20 від 19 травня 2009 року 31 сесії 5 скликання Полігонівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області відповідачу [PERSON] виділена земельна ділянка площею 0, 082 га для будівництва та обслуговування будівель та споруд в с. Полігон вул. Новоселів, 2 (а.с.13, 31-37, 45-46, 49-70). Рішенням № 20 від 19 травня 2009 року 31 сесії 5 скликання Полігонівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області відповідачу [PERSON] виділена земельна ділянка площею 0, 082 га для будівництва та обслуговування будівель та споруд в с. Полігон, вул. Новоселів, 2(а.с. 46). Сторони мають суміжну межу між земельними ділянками, яка проходить згідно державного акта позивача від літ. В до літ. Г. Державний ^кт виданий позивачу на право приватної власності на землю площею 0,1377 га в с. Полігон по вул.. Нова З, Жовтневого району Миколаївської області, в якому зазначено, що земля передається на підставі рішення 10 сесії 5 скликання Полігонівської сільської ради від 11 листопада 2003 року № 10 і учасниками процесу в суді не оспорювався. Згідно з актами від 29.03.2009 року складеними землевпорядником і комісією затвердженими головою Полігонівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області при переобмірі земельних ділянок сторін встановлено порушення з боку [PERSON] (самозахоплення земельної ділянки трикутної форми в розмірі 26.5 х 2,50 згідно зовнішніх меж у державному акті від літ. Б до В не вистачає 2,50 метрів (а.с.9-11, 25). З приводу порушення меж земельної ділянки позивач звертався до Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області (а.с. 15). 18.03.2009 року відповідач звернувся до сільської ради з питань спірного використання земельної ділянки між ним і позивачем (а.с.47). Згідно змісту акту комісії затвердженого сільським головою Полігонівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 13.11.2009 року межі земельних ділянок відповідають технічній документації, самозахват земельної ділянки [PERSON] відсутній (а.с.79). Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 120 -382 від 25.03.2010 року вбачається, що конфігурація і розміри земельної ділянки позивача не відповідають розмірам і конфігурації земельної ділянки вказаному в Державному акті, а саме по фасадній межі з боку вул.. [PERSON] - по прямій довжиною - 24,2 м., що на 0,5 м. більше від розміру, вказаному в акті; по задній торцевій межі з боку городу - по прямій довжиною 21,14 м, що на 1,36 м. менше від розміру, вказаному в акті; по правій боковій межі з боку домоволодіння № 5 по вул.. Нова - по прямій 32,3 м., по вул.. Новоселів, 2 - по нахильній прямій довжині - 26,5 м., що відповідає розмірам, вказаним в акті; по лівій боковій межі з боку домоволодіння № 1 по вул.. Новій - 58.8 м, що відповідає розмірам, вказаним в держакті. В результаті обстеження встановлено зменшення розміру по задній торцевій межі спірної земельної ділянки на 1,36 метрів по ширині, трикутної форми довжиною 26,5 м., площею 18,02 кв.м, що межує з правого боку земельною ділянкою домоволодіння № 2 по вул.. Новоселів. Для усунення самозахоплення, що межує з правого боку із земельною ділянкою домоволодіння № 2по вул.. Новоселів по задній торцевій межі земельної ділянки домоволодіння № 3 по вул.. Нова на 1,36 м. по ширині, трикутної форми довжиною 26,5 м., площею 18,02 кв.м. необхідно пересунути межу, яка існує на 1, 36 м. трикутної форми довжиною 26,5 м. в сторону земельної ділянки № 2 по вул.. Новоселів (а.с. 86-93). В судовому засідання експерт [PERSON] підтримала висновок, пояснив, що висновок експерта грунтувався на даних державного акта позивача і геодезичної зйомки. Дані про вартість робіт по перенесенню огорожі позивачем суду не надані. Аналізуючи надані докази судом встановлено, що сторони по справі мають суміжну межу землекористування і у зв'язку з переобміром їх земельних ділянок з 2009 року між ними склалися неприязні стосунки, спір за яким неодноразово вирішувався органами місцевого самоврядування. Між тим, судом встановлено порушення прав позивача щодо користуванням ним земельною ділянкою згідно державного акту в розмірах вказаних позивачем в остаточно уточнених позовних вимогах, що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи № 120 -382 від 25.03.2010 року. Разом з цим, суду не надано доказів і даних, які б свідчили і викликали сумніви щодо необґрунтованість або неправильність проведеної експертизи. Експертний висновок узгоджується з показаннями свідка [PERSON] про встановлені ним перенесення огорожі відповідачем з сітки рабиці на земельну ділянку позивача. За таких обставин, оскільки відповідно до ст.391 ЦК України вфсник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, то суд погоджуючись з висновками проведеного дослідження, приходить до висновку, що позов [PERSON] в частині усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою підлягає задоволенню. Разом з цим, оскільки вимоги позивача щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою підлягають задоволенню, та з урахування обставин викладених позивачем в обґрунтування моральної шкоди, суд приходить до висновку, що поновлення прав позивача на спірну земельну ділянку є достатніми для компенсації позивачу заподіяної шкоди, тому відповідно до ст. 1167 ЦК України вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги надані учасниками процесу акти як про наявність так і відсутність порушень з буку відповідача (а.с. 9-11, 25, 79), оскільки такі докази є суперечливими і не спростовують встановлені судом обставини справи і висновки суду. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 8 грн. 50 коп., 37 грн. 50 коп. витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи, понесені останнім витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн., а також за проведення експертизи в розмірі 1 800 грн..

Outcome: partial