Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

Позивач 18.06.2010 року звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно ( земельну ділянку ), посилаючись на те, що його батькові - [PERSON] на підставі дублікату Свідоцтва про право особистої власності, виданого виконавчим комітетом Ковалівської сільської Ради Полтавського району від 22.01.2001 року, яке зареєстровано в КП «БТІ та містобудування Полтавського району» в реєстрову книгу № 2 за № 350, належало домоволодіння в с. Ковалівка Полтавського району та області, вул. Першотравнева, 92. Дане домоволодіння згідно технічного паспорту 1986 року складалося з жилого будинку «А-1» жилою площею 15,6 кв. м., сараю «Б», погрібу «б», вбиральні «3», огорожі № 1-3. На підставі Рішення виконавчого комітету Ковалівської сільської Ради від 09.10.1996 р., за № 90, його батькові [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,30 га. в межах згідно з планом для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства за вище зазначеною адресою, на якій і знаходиться дане домоволодіння, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 26.06.1997 р., серії III- ПЛ № 015528. У зазначеному вище помешканні батько проживав до дня смерті разом з дружиною - його матір»ю [PERSON] ( Свідоцтво про одруження від 02.04.1998 р., серія І-КЕ№ 027197. 20.02.2000 р. батько помер. Його мати [PERSON] як спадкоємець першої черги (дружина) прийняла спадщину та є власником зазначеного вище спадкового майна, яке належало спадкодавцю, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.04.2001 року, серії АВР № 143926 виданого Полтавською державною нотаріальною конторою. У 2004 році мати на підставі ст. ст, 1234, 1235, 1251 ЦК України здійснила особисте розпорядження на випадок своєї смерті а, саме заповіт на його ім»я, посвідчений виконавчим комітетом Ковалівської сільської Ради Полтавського району від 02.11.2004 р., зареєстрований за № 178. 18.08.2009 р. мати [PERSON] померла (Свідоцтво про смерть зареєстровано Ковалівською сільською радою Полтавського району Полтавської області від 18.08.2009 р., серії І-КЕ № 140667). При цьому мати за життя в ході прийняття спадщини після чоловіка [PERSON] не переоформила в установленому законом порядку правовстановлювального документа, а саме Державного акту на право приватної власності на землю, яка була у власності останнього. Він згідно заповіту від 02.11.2004 року с спадкоємцем всього майна, належного (заповідачу) [PERSON] ( ст. 1235 ЦК України) і відповідно до ст. 1268 ЦК України має право прийняти спадщину. Ним, як єдиним спадкоємцем за заповітом, подано у шестимісячний строк до Державної нотаріальної контори Полтавського району заяву про прийняття спадщини, в результаті чого 01.12.2009 заведено спадкову справу на його ім.»я і отримано запит держнотконтори від 23.03.2010 р. до органу реєстрації, згідно якого спадкоємцем є він (Довідка Полтавської районної держнотконтори від 13.04.2010 р. № 605/2-15. 05.05.2010 р. КП «БТІ та містобудування Полтавського району» йому видано виготовлений технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок реєстровий № 19-279 для подальшої реєстрації права власності на нерухоме майно домоволодіння, та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно для отримання у держнотконторі відповідного Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Чинним земельним законодавством встановлено, що реєстрацію прав на землю як складової частини державного земельного кадастру уповноважено здійснювати органами державної влади з питань земельних ресурсів. Тому, в силу даної обставини він звернувся до Відділу Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області з метою виготовлення та переоформлення на його ім»я права власності на спадкову земельну ділянку, але йому було відмовлено мотивуючи тим, що він не має відповідного технічного та право встановлювального документу, а саме, технічного звіту встановлення в натурі меж земельної ділянки переданої у приватну власність і Державного акту на право приватної власності на землю виданих на ім»я його матері [PERSON], яка в даній ситуації виступає заповідачем, при цьому, вказуючи що вона як власниця втратила право на оформлення даної технічної та право встановлювальної документації, адже проведення цієї процедури щодо померлої особи вести не можливо, запропонувавши йому визнати право власності на земельну ділянку за ним в судовому порядку. Його мати у відповідності до ч. З ст. 1268 ЦК України фактично прийняла все спадкове майно після чоловіка, в тому числі і земельну ділянку, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, при цьому відмови з її боку щодо якоїсь частини спадщини від неї не подавалося, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.04.2001 року, де в перелік спадкового майна прийнятого та належного матері включено і земельну ділянку, тобто вона здійснила право на прийняття всієї спадщини. Отже, в цій ситуації можна зазначити, що мати лише не оформила належним чином цю частину спадкового майна, хоча де-факто була власником цієї земельної ділянки і отримала правомочності власника, як право користування та право володіння майном. Згідно ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Прохав визнати за ним [PERSON] право власності на земельну ділянку 0,30 га. для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Ковалівської сільської Ради в с. Ковалівка Полтавського району та області, вул. Першотравнева, 92. Зобов»язати Відділ Держкомзему у Полтавському районі та області забезпечити організацію робіт пов»язаних з оформленням Державного акту на право власності земельної ділянки 0,30 га. для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства в с. Ковалівка Полтавського району та області , вул. Першотравнева, 92 щодо власника [PERSON]. В судовому засідання представник позивача - [PERSON] ( а. с. 7, 38 ) позов підтримав, надавши можливі докази на його підтвердження. Вказав, що позивач має рідну сестру, яка заяву до нотконтори про прийняття спадщини не надавала, а усно на користь позивача відмовилася від своєї долі у спадщині, яка є тобов»язковою. Обставин по справі, викладених у позові не заперечувала, бо приходила разом із позивачем для складення позову. Залучена згідно ухвали суду від 16.07.2010 року відповідачка [PERSON] ( а. с. 41 ) в засідання не з»явилася, надавши суду власноручно написану заяву про розгляд справи у її відсутності та письмово виклала свою відмову від своєї доля у спадщині на користь позивача, додавши необхідні документи щодо своєї особи та родинних відносин ( а. с. 44 - 46 ). Представники : відповідача - відділу Держкомзему у Полтавському районі та третьої особи, що не являє самостійних вимог - виконавчого комітету Ковалівської сільради Полтавського району, які повідомлені належним чином, в засідання не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності та не заперечували щодо позову ( а. с. 35 - 37 ). Тому, суд за згодою представника позивача, вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності належно повідомлених не з»явившихся сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них заяв. Судом встановлено всі обставини, на які позивач послався в позові і вон6и доводяться матеріалами справи на а. с. 8 - 31, 44 - 46. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 131 ч. 1 ЗК України, так як громадяни України мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування.

Outcome: approved