Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-08 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом, вказавши, що 18.09.1946 року бабусі позивачки [PERSON], як колгоспниці колгоспу «Дніпрогес» була виділена земельна ділянка № 23 по вул..Бородинській в м.Запоріжжі, на якому вона за власні кошти побудувала будинок. 04.10.1978 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок № 86 по вул.Бородинській в м.Запоріжжі. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] відповідно до ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року) являлявся син покійної і батько позивачки [PERSON], інших спадкоємців першої черги не було, оскільки її чоловік, [PERSON] помер 11.05.1948 року. [PERSON] фактично вступив в управління спадковим майном відповідно до ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки мешкав у спадковому будинку на момент смерті матері. 20.03.1987 року помер батько позивачки [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на жилий будинок № 86 по вул.Бородинській в м.Запоріжжі. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] відповідно до ст.529 ЦК України були його дружина [PERSON] і діти померлого позивачка [PERSON] і [PERSON]. Позивачка [PERSON] і [PERSON] звернулися до державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, окрім того, вони мешкали разом зі спадкодавцем однією сім»єю на момент його смерті. [PERSON] звернувся до Другої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини. Таким чином, кожному із спадкоємців належало по ? частині спадкового будинку, але право власності в порядку спадкування за законом не оформили. 20.03.2007 року померла мати позивачки [PERSON]. Після її смерті на підставі ст..1261 ЦК України є позивачка і її брат [PERSON]. Інших спадкоємців першої черги немає. Між матір»ю і братом позивачки існувала домовленість, що оскільки позивачка доглядала батьків до смерті, тому будинок повинен належати їй, оскільки брат має своє житло. [PERSON] до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався. Позивачка спадщину прийняла відповідно до ст.1268 ЦК України, оскільки мешкала разом із спадкодавицею на момент її смерті однією сімєю. У теперішній час оформити спадщину у державній нотаріальній конторі вона не може, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на будинок і будинок не пройшов державну реєстрацію. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на будинок № 86 по вул.Бородинській в м.Запоріжжі. Представник відповідача позов визнав. Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, копію спадкової справи № 186 від 22.04.1987р., суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що згідно з Договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 18.09.1946 року бабусі позивачки [PERSON], як колгоспниці колгоспу «Дніпрогес» була виділена земельна ділянка № 23 по вул..Бородинській в м.Запоріжжі, на якому вона за власні кошти побудувала будинок. 04.10.1978 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок № 86 по вул.Бородинській в м.Запоріжжі. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] відповідно до ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року) являлявся син покійної і батько позивачки [PERSON], інших спадкоємців першої черги не було, оскільки її чоловік, [PERSON] помер 11.05.1948 року. [PERSON] фактично вступив в управління спадковим майном відповідно до ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки мешкав у спадковому будинку на момент смерті матері. 20.03.1987 року помер батько позивачки [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на жилий будинок № 86 по вул.Бородинській в м.Запоріжжі. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] відповідно до ст.529 ЦК України були його дружина [PERSON] і діти померлого позивачка [PERSON] і [PERSON]. Позивачка [PERSON] і [PERSON] звернулися до державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, окрім того, вони мешкали разом зі спадкодавцем однією сім»єю на момент його смерті. [PERSON] звернувся до Другої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини. Таким чином, кожному із спадкоємців належало по ? частині спадкового будинку, але право власності в порядку спадкування за законом не оформили. 20.03.2007 року померла мати позивачки [PERSON]. Після її смерті на підставі ст..1261 ЦК України є позивачка і її брат [PERSON]. Інших спадкоємців першої черги немає. Між матір»ю і братом позивачки існувала домовленість, що оскільки позивачка доглядала батьків до смерті, тому будинок повинен належати їй, оскільки брат має своє житло. [PERSON] до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався. Позивачка спадщину прийняла відповідно до ст.1268 ЦК України, оскільки мешкала разом із спадкодавицею на момент її смерті однією сімєю. Згідно листа Другої Запорізької державної нотаріальної контори № 5230/02-14 від 30.07.2010р. спадкова справа після смерті [PERSON], померлої 20.03.2007р. не заводилася, тому суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved