Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-21 00:00:00

29. 05. 2009 [PERSON] в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] державної нотаріальної контори Центрального району, Третьої державної нотаріальної контори Заводського району, третьої особи приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання заповіту недійсним, визнання свідоцтва про право на спадщину недійними поновлення строку позовної давності. На час розгляду справи [PERSON] досяг повноліття, позов, предявлений його матірю [PERSON] до відповідачів визнав, вступив до участі у справі у якості позивача. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що його мати [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], батьком позивача. Після смерті батька ([PERSON]), який помер 13. 02. 2003, відкрилася спадщина на належну померлому ? частину квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями [PERSON] в рівних частках (по ? частки) є його мати [PERSON] та син (позивач у справі) [PERSON]. 18. 02. 2003 [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], в якому заповіла все належне їй майно [PERSON]. Після смерті [PERSON], яка померла 06. 04. 2006, відкрилася спадщина на належні померлій ? частини квартири [ADDRESS]. [PERSON] прийняти спадщину не встигла, оскільки померла 15. 12. 2006. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 09. 12. 2008 син [PERSON] [PERSON] прийняв спадщину у вигляді ? частин квартири [ADDRESS]. До смерті [PERSON], батько позивача, довгий час хворів, мати позивача допомагала йому у лікуванні, відвідувала з ним лікарські установи. З [PERSON] мати позивача була в добрих стосунках. [PERSON] декілька разів на тиждень відвідувала свою дочку [PERSON], після зазначених візитів [PERSON] поверталася в пригніченому стані, плакала, скаржилася матері позивача на свою дочку [PERSON], яка ображала її, погрожувала фізичним насиллям, наполягала на тому, щоб [PERSON] заповіла їй все своє майно, а інакше помістить її ([PERSON]) до психіатричної установи. [PERSON] скаржилася, що погрози своєї дочки сприймала реально, а тому поза своєї волі склала заповіт на користь [PERSON] Після складання заповіту неодноразово зверталася до органів внутрішніх справ з приводу психічного та психологічного тиску з боку [PERSON] при складанні заповіту. Позивач просив поновити строк для звернення до суду, оскільки про порушене право дізнався незадовго до звернення до суду з даним позовом В судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали, обставини, викладені в позові, підтвердили, просили позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник позовні вимоги не визнали, посилаючись на їх безпідставність та необгрунтованість, у задоволенні позову просили відмовити. Представники відповідачів [PERSON] державної нотаріальної контори Центрального району, Третьої державної нотаріальної контори Заводського району до судового засідання не зявилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися вчасно, причину неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі за наявними у справі доказами у справі. Третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти задоволення позову заперечувала. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 01. 04. 1992 ФГ № 345832, виданим Палацом урочистої реєстрації новонароджених м. Миколаєва. Після смерті батька позивача [PERSON], [PERSON], який помер 13. 02. 2003, відкрилася спадщина на належну померлому ? частину квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями [PERSON] в рівних частках (по ? частки) є його мати [PERSON] та син позивач [PERSON]. 18. 02. 2003 [PERSON] заповіла все належне їй майно на користь своєї дочки [PERSON], зазначений заповіт посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON]. Після смерті [PERSON], яка померла 06. 04. 2006, відкрилася спадщина на належні померлій ? частини квартири [ADDRESS]. [PERSON] прийняти спадщину не встигла, оскільки померла 15. 12. 2006. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 09. 12. 2008 син [PERSON] [PERSON] прийняв спадщину у вигляді ? частин квартири [ADDRESS]. Свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що з [PERSON] вони проживала поряд, неодноразово бачили [PERSON] у занедбаному стані, остання доволі часто зверталася до них з проханням про допомогу продуктами харчування або ж грошима. Зазначеним свідкам [PERSON] повідомляла, що її спадок повинен належати її внуку [PERSON] (позивач у справі). [PERSON] побоювалася своєї дочки [PERSON], згадуючи про неї, весь час остерігалася, що коли предмет розмови стане відомим [PERSON], остання застосує до неї фізичне насилля. Встановлено, що 23. 11. 2003 [PERSON] зверталася до Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області з проханням про прийняття заходів до [PERSON], яка шляхом психічного та психологічного тиску примусила її до складання заповіту на користь останньої. За даним фактом 26. 11. 2003 винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи. У вказаній постанові зазначено про те, що заповіт від 18. 02. 2003 на користь [PERSON] [PERSON] склала під психологічним тиском [PERSON] проти своєї волі, під впливом погроз з боку [PERSON] щодо застосування фізичного насилля (та застосування такого [PERSON] штовхала [PERSON]Р.) та поміщення до психіатричної установи. Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Таким чином, в судовому засіданні судом встановлено, що волевиявлення [PERSON] при складанні заповіту від 18. 02. 2003 на користь [PERSON] не було вільним та не відповідало її волі внаслідок застосування до неї фізичного та психологічного тиску з боку [PERSON], а тому вказаний заповіт суд визнає заповіт недійсним. Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як було встановлено в судовому засіданні, підставою для звернення позивача до суду про захист порушеного права став факт виявлення постанови про відмову у порушенні кримінальної справи, що є офіційним підтвердження того, що [PERSON] склала заповіт проти своєї волі. Суд визнає зазначену причину пропущення строку позовної давності поважною. У звязку з визнання заповіту [PERSON] від 18. 02. 2003 на користь [PERSON] недійсним, слід визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою 09. 12. 2008 на імя [PERSON] на ? частки в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved