Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

26.03.2010 року позивачка звернулася в суд з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 26.07.2008 року помер її брат [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 1,89 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області. Для оформлення спадщини вона в установлений законодавством термін звернулася до нотаріальної контори, але отримала відмову, оскільки в неї були відсутні правовстановчі документи, що підтверджують право власності [PERSON] на дану земельну ділянку. У справі присутні інші спадкоємці, а саме батьки померлого [PERSON] та [PERSON], які відмовились від своєї частини спадщини на користь позивачки. У звязку з тим, що спадкодавець за життя не встиг переоформити на себе державні акти на земельні ділянки, а реєстрація права власності на померлу людину не може бути здійснена, просила суд визнати за нею право власності на вищезазначену земельну ділянку. В судове засідання представник позивача не зявилась, але надала заяву в якій позовні вимоги підтримала, обставини вказані в позовній заяві підтвердили та просила слухати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, проте надав заяву в якій позов визнав, просив розгляд справи провести у відсутності його представника та при вирішені даного питання повністю покладаються на думку суду. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, проте надали заяви в якій позов підтримали та просили розгляд справи провести у їх відсутності. Представник третьої особи ДП „Центр державного земельного кадастру в судове засідання зявився, при вирішенні питання поклався на думку суду. Представники Бориспільської районної державної нотаріальної контори та управління Держкомзему у Бориспільському районі в судове засідання не зявились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотання про перенесення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Судом встановлено що 28.07.2008 року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть, видане 28.07.2008 року виконкомом Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області, та зроблений запис в Книзі реєстрації смертей за Серією 1-ОК №119569 (а.с.10). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка, площею 1,89 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області, які належали йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Бориспільською районною державною нотаріальною конторою 23.03.2007 року (а.с.11). Вищевказана земельна ділянка належала попередньому спадкодавцю [PERSON], на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку [PERSON] IV-КВ №108463 від 12.06.2001 року (а.с.15). Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку вищенаведеної земельної ділянки №869 від 19.02.2007 року до земельних ділянок відноситься: 1,89 га земель з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оцінених згідно вищезгаданої довідки на суму 13333,40 грн. Вказаний державний акт дійсно був зареєстрований за [PERSON] згідно Книги записів реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки 12.06.2001 року по Головурівській сільській раді Бориспільського району Київської області за №89, про що свідчить також відповідна довідка ДП "Центр ДЗК". Неналежне оформлення права власності на спадкову земельну ділянку [PERSON] після смерті [PERSON], а саме її державна реєстрація на своє ім'я не є достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Так, заповіт спадкодавцем не складався. Родинні звязки між останнім та позивачем підтверджується свідоцтвами про народження серії IV-БК №271744 від 31.05.1982 року (а.с.9) та серії ІІІ-БК №439390 від 30.07.1980 року, де спадкодавець та спадкоємець записані дітьми [PERSON] та [PERSON], тобто рідними братом і сестрою. По справі існують інші спадкоємці батьки спадкодавця [PERSON] та [PERSON]В, які відмовились від спадщини в установленому законом порядку на користь позивача. Позивачка в установлений законодавством термін звернулася до нотаріальної контори, але отримала відмову, оскільки спадкодавець за життя не встиг переоформити на себе державний акт на земельну ділянку, а тому в неї були відсутні правовстановлювальні документи, що підтверджують право власності [PERSON] на дані земельні ділянки. Відсутність вищевказаних правовстановлювальних документів не дає їй можливості прийняти спадщину й отримати свідоцтво про право на спадкування за законом вказаної земельної ділянки. Ці обставини суд встановив на підставі належних в справі документів, а саме: копій свідоцтв про смерть, копій свідоцтв про народження, копії державного акту про право власності на земельну ділянку, витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку вищенаведеної земельної ділянки, копії спадкової справи. Відповідно до ст.81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. На думку суду, неналежне оформлення права власності спадкодавцем, в даному випадку, не перешкоджає визнанню за позивачем права власності на земельну ділянку, оскільки суд враховує інші встановлені під час розгляду справи зазначені вище обставини, та наявність не скасованого державного акту оформленого на ім'я померлого [PERSON], який своє право належним чином зареєстрував. Право власності на нерухоме майно, яке є обєктом спадщини, в даному випадку земельна ділянка, підлягають державній реєстрації, у звязку з цим, відповідно до ст. 182 та ч. 2 ст. 331 ЦК України, - воно виникає з моменту такої реєстрації. Для цього є необхідність визнати за позивачем право власності на нерухоме майно, що є обєктом спадщини, оскільки відсутність правовстановлювальних документів позбавляє спадкоємців здійснити реєстрацію власності й прийняти спадщину за законом. Вказані обставини свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині визнання права власності на земельну ділянку, у звязку з тим, що її права щодо володіння, користування та розпорядження спадковим майном порушуються, а тому підлягають захисту відповідно до ст. 392 ЦК України, оскільки не визнаються органом, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна. Крім того, згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У цьому звязку судом встановлено, що спадкодавець намагався належним чином оформити документи на земельну ділянку до своєї смерті, але смерть завадила йому оформити державний акт про право власності на земельну ділянку на себе. Беручи до уваги, що позивачка, як спадкоємець за законом, має право на набуття права власності на земельну ділянку, після смерті [PERSON], а також те, що вона має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак не змогла його отримати з незалежних від неї причин, - позовні вимоги слід задовольнити в цій частині у повному обсязі. Враховуючи наведене, відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України слід визнати право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 1,89 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; оціненої на суму 13333,40 грн. в порядку спадкування за законом, оскільки остання її прийняла відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Оскільки таке свідоцтво видано не було, з незалежних від позивача причин, суд вважає за можливе ухвалити відповідне рішення визнавши спадкоємця власником зазначеного нерухомого майна. Судові витрати в справі слід покласти на позивачку, оскільки рішення ухвалено в її інтересах. На підставі ст.ст. 392, 1218, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved