Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на самочинно зведене будівництво - сарай під літ «Л» площею 13,3 кв.м. та гараж під літ. «М» площею 14,9 кв.м. за адресою : [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.02.2002 року вона отримала державний акт на право приватної власності на 1/3 частину земельної ділянки у [ADDRESS], загальною площею 0,0809 га. Зазначена земельна ділянка передана для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. 23.07.2009 року позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого [PERSON] є спадкоємицею ? частки майна гр. [PERSON] Спадкове майно, на яке у вказаній частці видано вищевказане свідоцтво, складається з 1/3 земельної ділянки від площі 0,0809 га., що знаходиться по [ADDRESS]. Зазначила, що у 2006-2007 рр. на земельній ділянці, яка належить їй на праві власності, нею самочинно були зведені гараж та сарай. 22.09.2008 року Київським міським БТІ був виготовлений технічний паспорт на вищевказані самочинно зведені будівлі та було заведено інвентаризаційну справу, згідно якої самочинно збудований сарай - 13,30 кв.м. зареєстровано під літ. «Л», а гараж - 14,90 кв.м. зареєстровано під літ. «М». Загальна дійсна вартість новоствореного нерухомого майна складає 24561,00 грн. Відповідно до висновку судового експерта [PERSON] №8 від 20.01.2010 року самочинно збудований сарай під літ. «Л» та гараж під літ «М» пошкоджень та деформацій не мають, є окремі несправності, що не впливають на їх експлуатацію і усуваються під час ремонту. Експертом встановлено, що зазначене нерухоме майно є об'єктами завершеного будівництва і придатне для подальшої експлуатації. На підставі вищевикладеного просила позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Відповідач Соломянська районна в м. Києві рада в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини своєї неявки не повідомила. Суд, відповідно до ст. 169 ЦПК України, ухвалив розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів, оскільки неявка відповідача повідомленого належним чином, не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечує представник позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно державного акту серії [NUMBER] виданого на підставі рішення Київської міської раи народних депутатів від 23.03.2000 року №56-1/777 [PERSON] передано у приватну власність 1/3 земельної ділянки площею 0,0809 га. Земельну ділянку передано для обслуговування житлового будинку і господарських будівель (а.с. 3). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.07.2009 року виданого Девятою Київською державною нотаріальною конторою, спадкоємицею ? частки майна гр. [PERSON], який помер [INFO] є його дружина [PERSON], яка мешкає за адресою : [ADDRESS]. Спадкове майно, на яке в указаній частці видано це свідоцтво складається з 1/3 земельної ділянки від площі 0,0809 га., що знаходиться на території [ADDRESS], яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] виданого Київською міською радою 21.02.2002 року (а.с. 4). Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що у 2006-2007 рр. позивачем [PERSON] на вищевказані земельній ділянці самочинно збудовані сарай та гараж. Встановлено, що 22.09.2008 року Київським міським БТІ був виготовлений технічний паспорт на вищевказані самочинно зведені будівлі та було заведено інвентаризаційну справу. Згідно вищевказаного технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] самочинно збудований сарай - 13,30 кв.м. зареєстрований під літ. «Л» та гараж - 14,90 кв.м. зареєстрований під літ. «М». Загальна дійсна вартість новоствореного нерухомого майна складає 24561,00 грн. (а.с. 5-10). З висновку судового експерта [PERSON] №8 від 20.01.2010 року вбачається, що технічний стан сараю під літ. «Л», який розташований в домоволодінні за адресою : [ADDRESS] - відноситься до стану ІІ - задовільний. По несучій спроможності та умовам експлуатації відповідають стану І, але маються дефекти пошкодження, які не можуть понизити довговічність конструктивних елементів будівлі, при цьому необхідні роботи по захисту конструкцій. Пошкоджень і деформацій немає, є окремі несправності, що не впливають на експлуатацію елемента і усуваються під час ремонту. Технічний стан гаража під літ. «М», який розташований за адресою : [ADDRESS] і який відноситься до стану ІІ - задовільний. По несучій спроможності та умовам експлуатації відповідають стану І, але маються дефекти пошкодження, які не можуть понизити довговічність конструктивних елементів будівлі, при цьому необхідні роботи по захисту конструкцій. Пошкоджень і деформацій немає, є окремі несправності, що не впливають на експлуатацію елемента і усуваються під час ремонту (а.с. 11-15). Позивач просила визнати за нею право власності на самочинне зведене будівництво - сарай під літ «Л» площею 13,3 кв.м. та гараж під літ. «М» площею 14,9 кв.м. за адресою : [ADDRESS], на що слід зазначити наступне. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову і набуває право власності на зведене ним майно. Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому законом порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (землекористувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на самочинно збудоване нерухоме майно - сарай під літ «Л» площею 13,3 кв.м. та гараж під літ. «М» площею 14,9 кв.м. за адресою : [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved