Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-22 00:00:00

В квітні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради про визнання незаконними дії та бездіяльності відповідача; зобов'язання останнього здійснити нарахування йому щодо разової грошової допомоги, як інваліду війни 2 групи, до 09 травня 2008 року, 2009 року в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком, згідно ч.5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та виплатити вищеназвану допомогу відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №б-рп/2007. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 07 травня 2010 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради здійснити [PERSON] перерахунок та виплату щорічної разової допомоги до 5 травня 2008 року та 5 травня 2009 року в розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, а в іншій частині позову відмовлено. В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апелянт вказує на те, що судом при вирішенні справи не були враховані норми бюджетного законодавства України, положення ч.3 ст. 152 Конституції України, положення ст.1175 ЦК України. Фінансування допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Так, апелянт посилається на те, що виплата допомоги у 2008-2009 роках [PERSON] здійснювалась у розмірах, визначених постановами Кабінету Міністрів України від 12.03.2008 року №183 та від 18.03.2009 року №211, а отже вони діяли у точній відповідності до норм чинного законодавства. Крім того, апелянт вважає себе неналежним відповідачем по справі. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення [PERSON] та його представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, виходячи з наступного. Судом по справі встановлено, що [PERSON] є інвалідом 1 групи, ветераном війни-інвалідом війни, що підтверджується посвідченням серії Є № 027087 від 19.01.2006 року та особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 055810 від 16.01.1998 року і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни та встановлені Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідно до ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня інвалідам війни 1 групи виплачується разова грошова допомога у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком. Дія зазначеної норми на 2008 рік зупинена в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги згідно Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік", в ст.20 якого зазначено, що у 2008 році виплата щорічної разової допомоги відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій складає 500 грн., яка в подальшому рішенням Конституційного Суду України № Юпр/2008 від 22.05.2008 р. визнана неконституційною Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вищезазначеним рішенням Конституційного Суду України визнано неконституційними положення Закону України „Про державний бюджет на 2008 рік" щодо розміру разової грошової допомоги інвалідам війни, а тому сума одноразової допомоги повинна становити десять мінімальних пенсій за віком. Проте, з даним висновком суду не може погодитись апеляційний суд. По справі встановлено, що [PERSON] одноразова грошова допомога до 5 травня була виплачена в квітні 2008 року в розмірі 500 грн., що передбачено Законом України „Про держаний бюджет України на 2008 рік". Рішеннями Конституційного Суду України від 22.05.2008 року положення даного закону щодо встановлення розміру разової грошової виплати до 5 травня визнано неконституційним. Однак, відповідно до п.2 ст. 152 Конституції України закони, інші нормативні акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішень про їх неконституційність. Згадані рішення не мають зворотної дії у часі. Враховуючи наведене та те, що вказану допомогу [PERSON] виплачено у квітні 2008 року, тобто до прийняття рішення Конституційним Судом України, апеляційний суд знаходить, що виплату відповідачем вчинено у встановленому законодавством, на час проведення виплат розмірі. Щодо разової грошової допомоги до 5 травня 2009 року, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.2 ст.54 Закону України „Про Державний бюджет України на 2009 рік" розміри державних соціальних гарантій на 2009 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 18.03.2009 року №211 „Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що у 2009 році виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань" інвалідам війни 1 групи виплачується разова грошова допомога в розмірі 540 грн. Зазначені вище положення Закону „Про Державний бюджет України на 2009 рік", яким надано право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри певних державних соціальних виплат на 2009 рік, в тому числі ^і разову грошову допомогу інвалідам війни 1 групи, Конституційним Судом України неконституційними не визнано. Виходячи з того, що нормою Закону України „Про Державний бюджет України на 2009 рік" (стаття 54) фактично змінено положення Закону України „Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту", який діяв у часі раніше, пріоритетними у даному випадку є положення статей Закону „Про Державний бюджет на 2009 рік", відповідач, проводячи виплату разової грошової допомоги позивачу, правомірно застосував положення Постанови Кабінету Міністрів України від 18 березня 2009 року №211 та виплатив останньому у відповідності із зазначеною Постановою у квітні 2009 року разову щорічну допомогу до 05 травня 2009 року в розмірі 540 грн., що підтверджується довідкою про отримання допомоги (а.с.14). Враховуючи вищенаведене, судове рішення про задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щорічної грошової допомоги до 5 травня 2009 року в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком ухвалене з порушенням застосуванням норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, у зв"язку з чим рішення суду в зазначеній частині підлягає скасуванню. Виходячи із встановлених судом обставин, правової норми, що застосовується, колегія суддів вважає що в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату щорічної разової допомоги до 5 травня 2008 року та 5 травня 2009 року в розмірі десяти мінімальних пенсій за віком необхідно відмовити, Необхідно залишити без змін рішення суду, в частині відмови позивачу у виплаті щорічної разової грошової допомоги передбаченої частиною п"ятою статті 13 зазначеного Закону.

Outcome: dismissed