Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-15 00:00:00

Позивачка просить стягнути з колишнього чоловіка-батька їх спільного повнолітнього сина на навчання [PERSON] матеріальну допомогу на навчання в розмірі 50 % від вартості навчання, що в грошовому еквіваленті складає 6674грн., а також додаткові витрати і судові витрати. В попередньому судовому засіданні позивачка вимоги підтримала. До початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач був інформований , причин поважності неявки не повідомив. Його неявка визнана неповажною, суд вирішив спір на підставі доказів наданих сторонами. Третя особа надала заяву про розгляд справи без його участі. ¦ З'ясовані наступні факти і відповідні їм правовідносини : Сторони по справі є батьками повнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Мати і повнолітній син мешкають разом, вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження третьої особи і не спростовані відповідачем, (а.с.4) На підставі ст. 199 СК України , батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги до досягнення двадцяти трьох років, за умови , що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Вимоги обумовленої норми права відповідач не виконує в повному обсязі. Так, згідно довідки номер 405 від 09.07.2009 року виданої коледжем Сумського національного аграрного університету вбачається, що [PERSON] починаючи з 16.08.2006 року по 30.06.2009 року проходить навчання за спеціальністю «правознавство» на денній комерційній формі навчання, стипендії не отримує. ( а.с. 8). Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.03.2006 року, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. В свою чергу пункт 20 цієї Постанови передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином позивачка документально підтвердила сукупність необхідних складових для можливості сплати відповідачем матеріальної допомоги у зв»язку із навчанням третьої особи, оскільки в спірний період вік позивача не перевищив 23 років, він навчається, а відповідач не спростував і не надав належних і допустимих доказів, які б однозначно підтвердили його повну нездатність надавати такий вид матеріальної допомоги у спірний період. Вимоги ст. 182 СК України зобов»язують суд при визначенні розміру стягнення врахувати умови, вид і розмір призначення. З огляду не це, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки і стягнути з відповідача 1/4 частину від всіх видів його доходів. Суд не застосував положень ст. 184 СК про можливість стягнення коштів у твердій грошовій сумі, тому що відсутні докази на підтвердження мінливого доходу відповідача. Не може бути стягнута матеріальна допомога на навчання у відсотках від заробітку відповідача через те, що Закон такої можливості не передбачає. Частиною 9 ст.7 СК України затверджені загальні засади сімейних відносин які регулюються на принципах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Зважаючи на це, суд переконаний у тому , що особисті майнові і немайнові права відповідача не можуть компенсуватись за рахунок його звільнення від задоволення потреб їх повнолітнього сина у бажанні навчатись і, відповідно, отримання від батька матеріальної допомоги у частці визначеній судом у зв»язку із навчанням в спірний період. Безпідставні посилання позивачки на ч.2 ст. 191СК як на підставу для стягнення матеріальної допомоги у зв»язку з навчанням за минулий час, оскільки вказана матеріальна норма права розповсюджується на правовідношення пов»язані з дітьми, в той час як третій особі виповнилось 18 років і він не підпадає під визначення «дитина», тому стягнення матеріальної допомоги у зв»язку із його навчанням необхідно проводити з дня звернення до суду і до закінчення навчання, а саме , з 22.02.201 Ороку по 30.06.2010року(спірний період), про що йдеться в положенні ч.І ст. 201 СК про застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов»язку батьків утримувати повнолітніх дочку , сина. Крім того належних і допустимих доказів ухилення заявленого відповідача від такого обов»язку сторона позивачів не надала. Зазначені підстави також унеможливлюють стягнення як ЗО відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так і додаткових витрат на дитину (ст. 185 СК) тому що ці вимоги можуть бути застосовані виключно до правовідносин пов»язаних із стягненням аліментів для утримання неповнолітніх дітей, відтак це різні і не пов»язані між собою правовідношення. Доказів фактично понесених і документально підтверджених судових витрат сторона позивачів не надала, тому умови для їх стягнення відсутні. З відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір і витрати на інформаційно-технічне забезпечення. (ч.Зст.88 ЦПК). Зважаючи на перераховані обставини ,

Outcome: partial