Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що вона має правовий статус «дитини війни». Відповідачем їй не виплачувалося підвищення до пенсії передбачене статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Позивач просить суд зобов»язати відповідача виплатити їй щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, за період, як випливає із заявлених вимог, з 01.01.2009 року по ЗО червня 2010 року. Позивач у судове засідання не з»явилась. Про час і місце слухання справи була повідомлена належним чином. Згідно поданої позовної заяви просить розглянути дану справу без її участі. Представник позивача у судове засідання не з»явився. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач свого представника у судове засідання не направив. Надав суду письмові заперечення проти позову з проханням справу розглянути без участі його представника. У своїх запереченнях проти позову посилається на те, що його дії є правомірними, оскільки вони здійснені на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши все в сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно реєстраційного номеру позов надійшов до суду 30.06.2010 року. Згідно з посвідченням серії АА № 061211 позивач має статус «дитини війни». Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Також згідно ч. 2 ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визначено, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Проте, абзацом першим пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» встановлено, що підвищення пенсії дітям війни проводиться у таких розмірах: зокрема, з 1 жовтня 2008 року - 49 грн. 80 коп. У такому розмірі відповідач здійснював виплату підвищення до пенсії дітям війни протягом 2009 року та по 30.06.2010 року, не зважаючи на те, що відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Пунктом 1 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод. Отже, за конституційними нормами, виходячи 5 пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії дитині війни застосуванню підлягає ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а не постанова Кабінету Міністрів України № 530, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Суд вважав, що розрахунок заявлених сум необхідно проводити з розміру мінімальної пенсії за віком у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», оскільки іншого розміру такої пенсії законодавством непередбачено. Законом України «Про Державний бюджет України на 2009рік» установлено у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, в розмірах, що діяли уггрудні місяці 2008 року. З огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними нормативними актами суд вважав, що відповідач протягом 2009 року та і в 2010 році повинен був нараховувати та провадити виплату щомісячної соціальної допомоги позивачу згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а не постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530, які істотно звужують обсяг установлених законом прав позивача. Відповідно до ч. 1 ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Суд приходить до висновку, що управління пенсійного Фонду України в Троїцькому районі Луганської області як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти у відповідності з вимогами статті б Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну діяльність, що призвело до порушення прав позивача, тому суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з зобов»язанням відповідача провести перерахування та виплату належних сум позивачу відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Враховуючи, що позивачу сплачується підвищення до пенсії у розмірі 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то відповідач повинен провести позивачу перерахунок та виплату щомісячної державної соціальної допомоги згідно за статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням здійснених виплат за заявлений позивачем період не виходячи за межі позовних вимог. Суд не приймає до уваги вимоги позивача стосовно стягнення конкретних сум згідно наданих ним розрахунків, оскільки вирішує питання лише про спонукання відповідача до здійснення перерахунку та виплати належних сум згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Позивачем заявлена вимога про нарахування та виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни. Формування позовної вимоги є некоректним з огляду на те, що у даному випадку стягненню підлягає недоплачена сума підвищення до пенсії як дитині війни. Позивача при подачі позовної заяви звільнено від сплати судових витрат, тому у відповідності до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн. Згідно Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» пенсійний Фонд України звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного, відповідно ст.ст. 8,19,22,55,92,147,152 Конституції України, статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»,

Outcome: approved