overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-26 00:00:00

17.05.2010 року заявник звернувся до суду з даною заявою і в її підтвердження пояснив, що з 03.04.2000 року по 01.10.2002 року працював у сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «оріон» механізатором. Приблизно о 15 год. 45 хв., 04.10.2001 р. під час виконання своїх трудових обовязків під час роботи на комбайні отримав травму на виробництві у вигляді скальпованої рани пяточної зони лівої ступні. По даному факту був складений акт форми Н-1. Даний Акт був складений з порушенням вимог «Положення про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ №1094 від 21 серпня 2001 року, а саме: - професія, зазначена в акті Н-1, не збігається з даними трудової книжки ( в акті Н-1 «комбайнер», у трудовій книжці «механізатор»); - не зазначені повністю імя та по-батькові особи, що затверджує акт. В звязку з даними порушеннями йому повідомлено відділенням ВД Фонду СНВ в Міловському районі Луганської області про можливість припинення страхових виплат в звязку з вищевказаними порушеннями в акті Н-1. Заявник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Міловському районі Луганської області надало заяву, в котрій просить розглянути справу без присутності їх представника, та не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки заявником доведені ті обставини, які підтверджують факт трудового каліцтва, повязаного з виробництвом, який трапився з ним та факт належності йому правовстановлюючих документів Акту Н-1 від 04.10.2001 року. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-26 00:00:00

17.05.2010 року заявник звернувся до суду з даною заявою і в її підтвердження пояснив, що з 01.11.1974 року по 22.12.1978 року працював на шахті ім.. «Ізвєстій» ВО»Донбасантрацит» горноробітником очисного забою підземним. Приблизно о 02 год. 40 хв., 26.06.1978 р. під час виконання своїх трудових обовязків отримав травму на виробництві у вигляді травми голови та правої руки. По даному факту був складений акт форми Н-1. Даний Акт був складений з порушенням вимог «Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві», затвердженого постановою Президії ВЦСПС від 20 травня 1966 року, а саме: - розділ 17 акту не заповнений; - відсутні підписи та дати підписів керівника ділянки та бухгалтера в розділі 17 акту; Акт затверджено печаткою сучасного зразка шахти ім. «Ізвєстій». В звязку з даними порушеннями йому повідомлено відділенням ВД Фонду СНВ в Міловському районі Луганської області про можливість припинення страхових виплат в звязку з вищевказаними порушеннями в акті Н-1. Заявник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Міловському районі Луганської області надало заяву, в котрій просить розглянути справу без присутності їх представника, та не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки заявником доведені ті обставини, які підтверджують факт трудового каліцтва, повязаного з виробництвом, який трапився з ним та факт належності йому правовстановлюючих документів Акту Н-1 від 26.06.1978 року. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-26 00:00:00

9 квітня 2010 року заступник прокурора Харківської області звернувся до суду з позовом, в інтересах [PERSON], до державного підприємства (далі ДП) «Завод ім. В.О.Малишева» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування своїх вимог, посилався на те, що на підставі наказу № 65 від 17 квітня 2007 року [PERSON] була звільнена згідно ст. 38 КЗпП України. Проте, на порушення вимог чинного законодавства, на день звільнення з нею не було проведено остаточний розрахунок. Станом на 1 квітня 2010 року заборгованість відповідача перед [PERSON] складає 2348 грн. В судове засідання прокурор не зявився, подав письмову заяву про розгляд позову за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. [PERSON] позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача ДП «Завод ім. В.О.Малишева» позов визнав в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] працювала на ДП «Завод ім. Малишева» та на підставі наказу № 65 від 17 квітня 2007 року була звільнена згідно ст. 38 КЗпП України. Встановлено також, що в день звільнення з [PERSON] не було проведено остаточний розрахунок відповідно до ст. 116 КЗпП України. Згідно довідки, виданої відповідачем заборгованість відповідача перед [PERSON] складає 2348 грн. (а.с. 3). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-26 00:00:00

14 травня 2010 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона з відповідачем, [PERSON], перебуває у шлюбі, який був зареєстрований 29 березня 2008 року Комінтернівським районним відділом РАЦС Харківського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис № 105. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім`ї є те, що вони з відповідачем не зійшлись характерами, мають різні погляди на життя, внаслідок чого в їхній родинні виникають сварки, спільне господарство вони не ведуть, шлюбні стосунки між ними припинені з травня 2009 року. Збереження сім`ї вважає неможливим. Під час проведення попереднього судового засідання позивач підтримала позов в повному обсязі, вважала примирення неможливими, просила шлюб розірвати, витрати повязані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу покласти на відповідача. Відповідач визнав позов в повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 130, 174 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити рішення під час попереднього судового засідання. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який був зареєстрований 29 березня 2008 року Комінтернівським районним відділом РАЦС Харківського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис № 105 (свідоцтво про одруження 1-ВЛ № 091712). Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Як встановлено з пояснень сторін, причиною розірвання шлюбу стали неприязні стосунки, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинилися з травня 2009 року, спільне господарство не ведуть. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дитину, [PERSON], на подальше виховання за згодою сторін, суд залишає з матір»ю [PERSON] Витрати з оплатою отримання свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС за вимогою позивача, суд покладає на відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: м.Чернігів, вул.Бєлова, 37, корп.5, кв.№ 17. В обґрунтування позову посилається на те, що дана квартира була придбана у шлюбі з відповідачкою, але за кошти, що належали йому особисто. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що квартира була придбана у 1997 році, через два місяці після укладення шлюбу. Кошти на придбання квартири позивач збирав з 1992 року, займався підприємницькою діяльністю. Відповідачка працювала у нього продавцем на ринку. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що на час придбання квартири вони з чоловіком мали спільний бізнес і тому витрачені кошти також є спільними. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. За договором купівлі-продажу від 12.02.1997 року позивач придбав квартиру за адресою: м.Чернігів, вул.Бєлова, 37, корп.5, кв.№ 1 за ціною 9120 грн. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 28 вересня 2009 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна за сторонами визнано право власності на квартиру у частках по 1/2. Придбання квартири за власні кошти не було підставою спору. Зазначеним рішенням встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 19.12.1996 по 30.04.2009. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Кодекс про шлюб та сімю України, що був чинним на момент придбання квартири, такого положення не містив. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Твердження про те, що квартира була придбана за особисті кошти позивача, доказами не підтверджені. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що на їх думку позивач на час придбання квартири мав чималі доходи. Однак свідкам нічого не відомо про джерела походження коштів, за які була придбана квартира, про доходи відповідачки у той період, та про майнові стосунки сторін. Також позивачем подано квитанції про сплату комунальних послуг у 2009 році, що важливих у справі обставин не підтверджують. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов є безпідставним і в його задоволенні належить відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 1099,46 доларів США. Представник позивача у судове засідання не зявилась, надіслала клопотання про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує, на заочний розгляд справи згодна . Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14.04.2008 між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 221648, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 3000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на строк до 14.10.2009 зі сплатою 24 % річних. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст.530 ЦК України вказується, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобовязання або односторонню зміну його умов. В порушення вимог закону, відповідачка в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобовязань, в установлені строки заборговані суми не повернула. Заборгованість за договором згідно розрахунку складає 1099,46 дол., в тому числі 944,30 дол. заборгованості за кредитом, 72,91 дол. заборгованості за відсотками, 31,39 дол. штрафу, 50,86 дол. пені. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття дочкою [PERSON], а потім по 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття донькою [PERSON]. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилися діти: донька [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Через виниклі між сторонами неприязні взаємовідносини сторони не проживають разом, сімейні стосунки не підтримують. Зі слів позивачки, за період після розпаду сім'ї відповідач не надає позивачці ніякої матеріальної допомоги щодо матеріального забезпечення та утримання дітей, діти проживають з позивачкою та знаходяться на її повному забезпеченні. Відповідач в позасудовому порядку відмовляється їй матеріально допомагати. В звязку з тим, що позивачка утримує себе та своїх дітей і їй не вистачає на це коштів, вона звернулася до суду. Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позивні вимоги визнав, пояснивши, що аліменти на утримання дітей сплачувати згоден. Суд, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази, що є у справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є батьком малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], однак в порушення вимог ст. 180 СК України не утримує їх. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідачів батьківських прав відношенню до сина [PERSON], та передати дитину органу опіки та піклування для подальшого влаштування. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідачі вихованням та матеріальним утриманням дитини не займаються. У попередньому судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідачі у попереднє судове засідання не зявились. Подали нотаріально посвідчені заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позов визнають. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. З копії листа Чернігівської загальноосвітньої школи-інтернату Чернігівської обласної ради від 03.12.2009, довідки КП „Деснянське від 21.11.2009, акту обстеження житлово-побутових умов від 24.11.2009, вбачається, що відповідачі про виховання і утримання сина не піклуються, його життям не цікавляться. Дитина проживає з дідом та тіткою і перебуває на їх утриманні. Рішенням виконкому Деснянської районної у м.Чернігові ради від 09.03.2010 № 53 затверджено висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав. За таких обставин суд вважає, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини і їх слід позбавити батьківських прав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-26 00:00:00

24.12.2009 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом (а.с.2), в якому просить стягнути аліменти з червня 2009 р. в розмірі по 1/4 частині доходу на утримання доньки [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою до повноліття дитини, та на її утримання до досягнення донькою трирічного віку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на ті обставини, що донька знаходиться на утриманні позивачки, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини та на утримання позивачки. Відповідач визнав позов частково та пояснив, що до грудня 2009 р. надавав матеріальну допомогу в добровільному порядку. Згоден платити на дитину аліменти в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку), на дружину аліменти в розмірі 1/6 частини доходу (заробітку), т.к. на цей час не працює і повинен надавати матеріальну допомогу батькам-пенсіонерам. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, з'ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти: Сторони перебувають у шлюбі з 20.04.2007 р., мають спільну дитину -[PERSON], [INFO] (а.с. 3,4), яка мешкає з позивачкою (а.с. 11). Сторони не досягли домовленості з питання утримання дитини та позивачки. Матеріальний та сімейний стан відповідача, його стан здоров'я дозволяють йому здійснювати допомогу на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його доходу, на утримання позивачки в розмірі 1/6 частини його доходу. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню частково. При цьому суд бере до уваги заперечення відповідача і те, що позивач не довела ненадання допомоги з червня 2009 р., що аліменти присуджуються від дня надання позовної заяви. Згідно ст. ст. 83, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-26 00:00:00

Прокурор м. Коростеня звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. При цьому зазначив, що малолітній [PERSON], [INFO] з 2004 року знаходиться в центрі реабілітації Віри, Надії, Любові, потім в Дитячому будинку с. Дениші, а після в Бердичівській школі інтернаті. В даний час дитина перебуває на повному державному утриманні в Ушомирській загальнооосвітній школі інтернаті І-ІІ ступенів. Мати дитини [PERSON] після виповнення сином п'яти років влаштувала його в центр реабілітації дітей Віри, Надії, Любові. [PERSON] зловживає спиртними напоями, веде розгульний спосіб життя, в 2004 році була засуджена та відбувала покарання в місцях позбавлення волі, життям дитини не цікавиться, матеріально сина не утримує. Тому прокурор м. Коростеня звернувся до суду з зазначеним позовом. Також прокурор м. Коростеня просить стягувати з відповідачки на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Помічник прокурора м. Коростеня [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву де просить розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник служби у справах неповнолітніх [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Вислухавши пояснення помічника прокурора, третьої особи, представника органу опіки та піклування суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити з слідуючих підстав. Малолітній [PERSON], [INFO] з 2004 року знаходиться в центрі реабілітації Віри, Надії, Любові, потім в Дитячому будинку с. Дениші, а після в Бердичівській школі інтернаті. В даний час дитина перебуває на повному державному утриманні в Ушомирській загальнооосвітній школі інтернаті І-ІІ ступенів. Мати дитини [PERSON] після виповнення сином п'яти років влаштувала його в центр реабілітації дітей Віри, Надії, Любові. [PERSON] зловживає спиртними напоями, веде розгульний спосіб життя, в 2004 році була засуджена та відбувала покарання в місцях позбавлення волі, життям дитини не цікавиться, матеріально сина не утримує. Вищевказана обставина стверджується актом обстеження сімейно-побутових умов від 10.11.2009 року; вироком Коростенського міськрайонного суду; поясненнями [PERSON] У відповідності до ст.164 СК України та враховуючи інтереси малолітніх мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини... Відповідно до ст. ст.180, 182 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові вказувала, що 04 березня 2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Вижницького управління юстиції Чернівецької області Чернівецької області актовий запис №14. В шлюбі народився син [PERSON] Юрійович.05.02.2009 року народження. Посилалася, що причиною розірвання шлюбу є те, що між ними не має взаєморозуміння, різні характери та погляди на життя, виникнення конфліктних ситуацій. Все призвело до того, що вони припинили шлюбно-сімейні відносини та на протязі трьох місяців проживають окремо. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила розірвати шлюб з [PERSON] на примирення не погодилася. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, на примирення з [PERSON] не згідний. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони 04 березня 2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Вижницького управління юстиції Чернівецької області актовий запис №14. що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію шлюбу. В шлюбі народився син [PERSON],[INFO]. Збереження сім'ї і шлюбу між сторонами стало неможливим. Вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, на примирення не згідні. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України „суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення ". Враховуючи те. що у сторін відсутнє бажання зберегти сім»ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження сім»ї суперечить їх інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ст.ст.110,112,114, СК України,

Outcome: approved