Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство Нікопольський завод ферросплавів (далі ВАТ НЗФ) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини. 01.11.2006 року у відповідач, працюючи на ВАТ НЗФ, отримав відповідно договору безвідсоткової позики працівникам заводу, які вперше беруть шлюб № 4920 від 19.11.2006 року позику в розмірі 3000 грн. та був зобовязаний погашати зазначену суму позики рівними частинами, шляхом удержання із заробітної плати по 100 грн. щомісячно, з листопада 2006 року по квітень 2009 року, до повного погашення одержаної позики, що підтверджується його заявою від 10.11.2006 року. 17.11.2007 року відповідача було звільнено з ВАТ НЗФ на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Згідно заяви відповідача від 29.05.2008 року, останній зобовязався погашати заборгованість за договором позики у розмірі 1700 грн. щомісячно у касу заводу по 100 грн. Дата останнього взносу до каси ВАТ НЗФ була здійснена у листопаді 2007 року. У звязку з тим, що відповідач зобов'язання за вказаним договором позики належним чином не виконав, станом на 01.08.2008 року за останнім існує заборгованість у розмірі 1700 грн. Оскільки до цього часу заборгованість відповідачем, не виплачена, позивач просить стягнути її у примусовому порядку. Крім того, позивач просить стягнути з [PERSON] витрати повязані оплатою судового збору в сумі 51,00 грн., та витрати на інформаційне технічне забезпечення в сумі 30 грн. У судовому засіданні, представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, оскільки до цього часу заборгованість [PERSON] не виплачена. Відповідач у судове засідання не зявився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки в суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та свій відгук на позов суду не надав. Тому на підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі. Представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. ст. 625, 1046-1050 ЦК України позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 01.11.2006 року [PERSON], працюючи на ВАТ НЗФ, отримав відповідно договору безвідсоткової позики працівникам заводу, які вперше беруть шлюб .N1» 4920 від 19.11.2006 року позику в розмірі 3000 грн. та був зобов'язаний погашати зазначену суму позики рівними частинами, шляхом удержання із заробітної плати по 100 грн. щомісячно, з листопада 2006 року по квітень 2009 року, до повного погашення одержаної позики, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 7, 8, 10-12). 17.11.2007 року [PERSON] було звільнено з ВАТ НЗФ на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 14). Згідно заяви відповідача від 29.05.2008 року, останній зобовязався погашати заборгованість за договором позики у розмірі 1700 грн. щомісячно у касу заводу по 100 грн. (а.с. 9). Дата останнього взносу до каси ВАТ НЗФ була здійснена у листопаді 2007 року (а.с. 13). У звязку з тим, що відповідач зобовязання за вказаним договором позики не виконав, станом на 01.08.2008 року він має заборгованість перед позивачем у розмірі 1700 грн. (а.с. 13). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути зі [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства Нікопольський завод ферросплавів заборгованість за договором позики № 4920 від 19.11.2006 року у розмірі 1700 грн. Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., сплачені останнім при звернені до суду з даним позовом (а.с. 3,4), що відповідає положенням ч.1 ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved