Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення на їх майно по тим підставам, що 28 березня 2008 року між банком і [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого він отримав кредит у сумі 9000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21 % на рік з кінцевим терміном повернення 26 березня 2010 р. Відповідно до п. 2, 2.4 кредитного договору [PERSON] повертає кредит та сплачує відсотки згідно графіку повернення кредиту та сплати відсотків, який є невідємною частиною кредитного договору. З метою забезпечення повернення кредиту 28 березня 2009 року між банком і відповідачами був укладений договір поруки, за яким [PERSON] взяла на себе обовязок солідарно з позичальником відповідати за належне виконання умов договору. Посилаючись на те, що станом на 15 березня 2010 року відповідач порушив зобовязання за кредитним договором, тому перед ним існує заборгованість у сумі 23962,82 грн., позивач просить звернути стягнення на заставлене майно згідно договору застави. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча своєчасно були повідомлені про час та місце слухання справи, причину своєї неявки суду не повідомили. Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Копією кредитного договору від 28 березня 2008 року стверджено, що позивач та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір згідно якого останній отримав кредит у сумі 90000 грн. строком до 26 березня 2013 року. В забезпечення виконання зобовязань позичальника перед банком відповідно до кредитного договору відповідач [PERSON] 28 березня 2008 року уклали договір застави майна. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задоволити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває права звернення стягувана на предмет застави в разі, якщо в момент настання виконання зобовязання, забезпечення заставою, вже не буде виконано. З розрахунку позивача вбачається, що станом на 15 березня 2010 року [PERSON] заборгував по кредиту 23962,82 грн., тобто порушив умови кредитного договору та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України. Разом із тим, звернення стягнення на рухоме майно, та відповідно до ст. 24 Закону України від 18 листопада 2003 року № 1215-ІУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом. Обтяження рухомого майна реєструється в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом (ст. 11). Позивач, який звертається до суду з вимогою з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобовязаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження (ст.25). В судовому засіданні встановлено, що відсутній витяг з Державного реєстру письмових повідомлень всіх обтяжувачів, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.ст. 11, 24, 25 Закону України від 18 листопада 2003 року № 1215-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,

Outcome: dismissed