Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-29 00:00:00

26 березня 2009 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на 'А частину квартири та вилучення з переліку майна, що успадковується, посилаючись на те, що з 1991 року по 2008 рік включно вона з [PERSON], [INFO] проживали однією сім»єю в незареєстрованих шлюбних відносинах, вони вели спільне домашнє господарство, мали спільний бюджет. Разом святкували сімейні свята, що підтверджується сімейними фотографіями. 07.10.2008 року [PERSON] помер, усі витрати по організації похорону вона взяла на себе, цей факт підтверджується наявним у неї свідоцтвом про смерть. За час спільного проживання вони нажили спільне майно, а саме: квартиру [ADDRESS] загальною площею 26,4 кв.м (кімната площею 16,6 кв.м, кухня площею 3,0 кв.м, коридор 2,2 кв.м, веранда 4,6 кв.м) із земельною ділянкою розміром 13,83 кв.м, що знаходиться у спільному сумісному користуванні. Документи на дане майно були оформлені на [PERSON] 09 квітня 1999 року. Після його смерті відповідач, який являється сином померлого, відмовляється визнати її право власності на частину спільно нажитої квартири, за час спільного проживання з його батьком, шляхом переоформлення права власності на себе. Просила суд визнати її право спільної сумісної власності на1/2 частку квартиру №1, загальною площею 26,4 кв.м (кімната площею 16,6 кв.м, кухня площею 3,0 кв.м, коридор 2,2 кв.м, веранда 4,6 кв.м) із земельною ділянкою розміром 13,83 кв.м за адресою: м.Полтава, провулок Прядильний, 3 та виключити його з переліку майна, що успадковується. 24 липня 2009 року позивач [PERSON] звернулась в суд з доповненнями до позовної заяви до відповідача [PERSON] про визнання права власності на 'А частину квартири та вилучення з переліку майна, що успадковується. Просила суд встановити факт проживання однією сім»єю [PERSON] з [PERSON] з 1991 року по 2008 рік. 21 жовтня 2009 року позивач [PERSON] звернулась в суд з доповненнями до позовної заяви до відповідача [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім»єю та визнання права власності на ? частину квартири та вилучення з переліку майна, що успадковується. Просила суд надати їй право на успадкування квартири №1, загальною площею 26,4 кв.м (кімната площею 16,6 кв.м, кухня площею 3,0 кв.м, коридор 2,2 кв.м, веранда 4,6 кв.м), що знаходиться за адресою: м.Полтава, провулок Прядильний, 3, разом із спадкоємцем першої черги. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала. Просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON], адвокат [PERSON] позовні вимоги визнають частково. Не заперечують, що [PERSON] та [PERSON] 1.1, проживали однією сім»єю з 1991 року по 2008 рік. В задоволенні інших позовних вимог просили відмовити за безпідставністю. Представник ПП ПБТІ «Інвентаризатор» [PERSON] в судове засідання не зявилась, але надала суду клопотання, в якому просила слухати справу у її відсутності. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 16.04.2010 року до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] державну нотаріальну контору. Представник Другої [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явилася, але надала суду лист, в якому просила слухати справу у її відсутності. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду. . Суд вважає можливим слухати справу у відсутності представника ГІП ПБТІ «Інвентаризатор» [PERSON] та представника Другої [PERSON] державної нотаріальної контори. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], думку адвоката [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи №2о-17/09р., приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено і цієї обставини не заперечували сторони по справі, що [PERSON] і [PERSON] з 1991 року по 2008 рік включно проживали однією сім»єю в квартирі [ADDRESS]/1 в м.Полтаві, мали спільний побут, спільний бюджет і вели спільне господарство (а.с.27-28). На підставі Свідоцтва про право власності на житло від 09.04.1999 року [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] (а.с.6). Технічний паспорт на вказану квартиру оформлено на [PERSON] (а.с.7-11). 07 жовтня 2008 року [PERSON] помер (а.с.5). Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Згідно листа Другої [PERSON] державної нотаріальної контори від 20.08.2009 року №1421/01-13Б (а.с.44) після померлого 07 жовтня 2008 року [PERSON], що проживав за адресою: м.Полтава, пров.Прядильний, 3, кв. 1 в нотаріальній конторі наявна спадкова справа №901 за 2008 рік. В спадковій справі є такі заяви: про прийняття спадщини згідно закону від сина - [PERSON], що проживає за адресою: [INFO]; про прийняття спадщини згідно закону від - [PERSON], що проживає за адресою: [INFO]. В своїй позовній заяві [PERSON] просила суд визнати її право спільної сумісної власності на ? частку квартиру №1, загальною площею 26,4 кв.м (кімната площею 16,6 кв.м, кухня площею 3,0 кв.м, коридор 2,2 кв.м, веранда 4,6 кв.м) із земельною ділянкою розміром 13,83 кв.м за адресою: м.Полтава, провулок Прядильний, 3 та виключити його з переліку майна, що успадковується. Позивач 21.10.2009 року доповнювала свої позовні вимоги та просила суд надати їй право на успадкування квартири №1, загальною площею 26,4 кв.м (кімната площею 16,6 кв.м, кухня площею 3,0 кв.м, коридор 2,2 кв.м, веранда 4,6 кв.м), що знаходиться за адресою: м.Полтава, провулок Прядильний, 3, разом із спадкоємцем першої черги. Але в задоволенні даних позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні представник позивача стверджувала, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім»єю з 1991 року по 2008 рік. За час спільного проживання ними була придбана квартира [ADDRESS] і відповідно до частини 1 статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім»єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Але з даними твердженнями представника позивача [PERSON] суд не може погодитись, оскільки матеріалами справи повно доводиться, що квартира [ADDRESS] відповідно до Свідоцтва про право власності на житло приватизована 09.04.1999 року [PERSON] одноособово і згідно статті 12 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» є його особистою власністю. Статтею 12 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що власник приватизованого житла має право розпорядитися квартирою (будинком) на свій розсуд: продати, подарувати, заповісти, здати в оренду, обміняти, закласти, укладати інші угоди, не заборонені законом. Отже, спірна квартира не є об»єктом спільної сумісної власності і не може бути за позивачем визнано право власності на неї. Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо успадкування даної квартири разом із спадкоємцем 1 черги. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. В судовому засіданні встановлено, що у [PERSON] від першого шлюбу є син [PERSON], [INFO]. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, судом встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його син [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представником позивача [PERSON] не надано суду доказів чому [PERSON] повинна успадковувати спірну квартиру разом і спадкоємцем першої черги. Не заслуговують на увагу і нічим недоведені посилання представника позивача в доповненні до позовної заяви від 21.10.2009 року (а.с.59-60) на статтю 1259 ЦК України. Частиною 2 статті 1259 ЦК України визначено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцем тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. В судовому засіданні встановлено і це підтвердили свідки [PERSON]»єнко Н.А. та [PERSON], що дійсно [PERSON] та [PERSON] 1.1, проживали разом однією сім»єю з 1991 року по 2008 рік, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, купували разом речі побутового вжитку. Свідки зазначали, [PERSON] тяжкими хворобами не хворів, перебуваючи на пенсії працював, на утриманні у позивача не перебував, в безпорадному стані не знаходився. Отже, суду не надано доказів того, що тривалий час [PERSON] опікувалася [PERSON], матеріально його забезпечувала, надавала іншу допомогу, оскільки [PERSON], через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Підлягають задоволенню доповнення до позовної заяви [PERSON] від 24.07.2009 року (а.с.27-28) про встановлення факту проживання однією сім»єю [PERSON] з [PERSON] з 1991 року по 2008 рік. Але, як встановлено в судовому засіданні, даний факт сторонами по справі не оспорюється і тому підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial