Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про відшкодування моральної шкоди, повязаної з травмою на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він у 2009 році працював на [PERSON] підрозділі «Шахта «Центральна» Державного підприємства «Красноармійськвугілля» гірником очисного вибою. 22 лютого 2009 року при виконанні своїх трудових зобов'язань він отримав травму. В той же день був направлений в Димитровську центральну міську лікарню, де йому був установлений діагноз: відкритий поперечно уламчастий перелом середньої третини лівого стегна зі зсувом, забита рана середньої третини лівого стегна, забив, садно лоба зліва, удар поперекової області справа. По факту травми адміністрацією шахти були складені акти розслідування нещасного випадку по формі Н-5 та акт Н-1 про нещасний випадок на виробництві. У звязку з травмою він знаходився на лікуванні з 22 лютого 2009 по 15 жовтня 2009 , а це більше 7 місяців, що підтверджується епікризами історії хвороби. 28 липня 2009 року травматологічна МСЕК встановила йому 25% втрати працездатності безстроково. У зв'язку з цим Димитровський відділ Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві призначив та виплатив позивачу одноразову допомогу та щомісячний регрес, а моральна шкода не назначалась та не виплачувалася незважаючи на те, що він отримав моральні страждання з моменту травми до теперішнього часу. У зв'язку з отриманою травмою, він був змушений звільнитися з підприємства, втратив джерело прибутку та в теперішній час йому важко утримувати сім'ю. Все це постійно й негативно позначається на його душевному стані. Кращим стан його здоров'я вже не стане. Він постійно повинен надглядатися у відповідних медичних фахівців. Заподіяну йому моральну шкоду він оцінює у сумі 43 450 грн. Оцінюючи моральну шкоду у вказану суму, він виходив із тривалості та глибини його душевних та фізичних страждань, чисельності негативних наслідків для нього, що виникли внаслідок травми на виробництві. 23 лютого 2007 року Верховною [PERSON] України прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворіння, які спричинили втрату працездатності», яким виключена ч. З ст. 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворіння, які спричинили втрату працездатності» (далі Закон), яка передбачала виплату моральної шкоди потерпілим на виробництві. Зараз відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві здійснюється відповідно до норм Цивільного кодексу України з урахуванням норм Кодексу законів про працю України. Так, відшкодування моральної шкоди здійснює роботодавець, про що свідчить положення ст. 237-1 КЗпП України «Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати життєвих зв'язків і вимагань від нього додаткових зусиль для організації свого життя». В даному випадку порушення його прав сталося у сфері трудових відносин, а саме: він одержав травму на виробництві, його вини в одержання травми складає 5%. Після травми значно змінився спосіб життя позивача, він не може жити повноцінним життям. Він не спілкується з друзями і знайомими. Все це його дуже сильно пригнічує, він зазнає душевні страждання і переживання, особливо з урахуванням необоротності наслідків травми. Відтепер йому потрібні додаткові зусилля для організації свого життя. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - ДП «Красноармійськвугілля» позовні вимоги визнав частково і запропонував задовольнити позовні вимоги у сумі 34 760 (тридцять чотири тисячі сімсот шістдесят) грн. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] у 2009 році працював на [PERSON] підрозділі «Шахта «Центральна» Державного підприємства «Красноармійськвугілля» гірником очисного вибою. 22 лютого 2009 року при виконанні своїх трудових зобов'язань він отримав травму. В той же день був направлений в Димитровську центральну міську лікарню, де йому був установлений діагноз: відкритий поперечно уламчастий перелом середньої третини лівого стегна зі зсувом, забита рана середньої третини лівого стегна, забив, садно лоба зліва, удар поперекової області справа, (а. с. 8-10). По факту травми адміністрацією шахти були складені акти розслідування нещасного випадку по формі Н-5 та акт Н-1 про нещасний випадок на виробництві. У звязку з травмою він знаходився на лікуванні з 22 лютого 2009 по 15 жовтня 2009. (а. с. 18-23) 28 липня 2009 року травматологічна МСЕК встановила йому 25% втрати працездатності безстроково, (а. с. 7) Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України Про охорону праці, а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоровя або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності від 23 лютого 2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов»язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст. 22 Конституції України. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в звязку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 25 % працездатності в звязку з травмою. Після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Позивач [PERSON] отримав травму внаслідок нещасного випадку на виробництві і при цьому мала місце протиправність дій відповідача [PERSON] підрозділі «Шахта «Центральна» Державного підприємства «Красноармійськвугілля», повязаних з порушенням Закону України „Про охорону праці, «Правил безпеки у вугільних шахтах, що стало причиною нещасного випадку. Вищезазначене законодавство, а також розяснення Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року із змінами від 25 травня 2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов'язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психичного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв'язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров'я позивача, те, що професійна працездатність в зв'язку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 25%. Виходячи із викладенного, суд вважає можливим стягнути з відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 34 760 (тридцять чотири тисячі сімсот шістдесят) грн . Згідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я. Оскільки моральна шкода у позивача виникла внаслідок ушкодження здоров»я, пов»язаного з травмою на виробництві, то заперечення відповідача являються необґрунтованими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору - в розмірі 8,50 грн., по сплаті витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи - в розмірі 37,00 грн. На підставі викладеного ,

Outcome: approved