Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-09 00:00:00

В травні 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ЗАТ "Хмельницька кондитерська фабрика "Кондфіл" про стягнення оплати часу простою, допомоги на оздоровлення, вихідної допомоги, компенсації за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди в сумі 5000 гривень. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що з 26.09.1974 року працювала у товаристві на різних посадах, а з 30 грудня 2006 року працювала на посаді завідуючої складу готової продукції, з якої була звільнена 3.08.2009 року у звязку із скороченням штату. При цьому їй не виплатили належні кошти (допомогу на оздоровлення, вихідну допомогу, оплату простою). Все це призвело до порушення її життєвих зв'язків, погіршення самопочуття, стресового стану, втрати відчуття стабільності і життєвого комфорту, чим завдано моральної шкоди в розмірі 5000 гривень. В судовому засіданні позивачка збільшила позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача на її позивачки користь окрім зазначених у позовній заяві вимог також і заборгованість по заробітній платі за липень та серпень 2009 року невиплачену при звільненні в сумі 793,14 грн., з яких вже утримано податок та обовязкові платежі. Представник ЗАТ "Хмельницька кондитерська фабрика "Кондфіл" позов визнав частково, а саме щодо невиплати вихідної допомоги та заробітної плати в сумі 2059,05 грн. в решті позовних вимог просив відмовити. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працювала у ЗАТ Хмельницька кондитерська фабрика Кондфіл з 26 вересня 1974 року по 3 серпня 2009 року. Наказом №94/к від 03.08.2009 року її звільнено з роботи у звязку з скороченням штату працівників ( ст. 40 п.1 КЗпП України). На день звільнення з роботи позивачці була нарахована вихідна допомога при звільненні, а також заробітна плата з яких проведено утримання податку та інших обовязкових платежів, і до виплати на руки їй належало : 2059 грн. 05 коп., які не були виплачені. Дані факти підтверджуються : трудовою книжкою, штатним розкладом, довідкою про розмір заборгованості і ніким не оспорюються. В силу ст. 116 ч. 1 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виплату належних [PERSON] в день звільнення коштів, відповідач затримав на 311 календарних днів ( з 4.08.2009 року по 10.06.2010 року), тому зобовязаний виплатити її середній заробіток за цей період, який становить 18383 грн. 78 коп. = 59,08 грн. середній одноденний заробіток. х 311 дн. На іншу роботу позивачка до цього часу не стала. Відповідно до ст. 18 КЗпП України положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації. Відповідно до п. 5.5 колективного договору ЗАТ "Хмельницька кондитерська фабрика "Кондфіл" затвердженого на конференції трудового колективу протоколом № 1 від 07 грудня 2006 року адміністрація підприємства зобов'язується один раз на рік надавати працівникам фабрики, які відпрацювали на підприємстві не менше одного року, цільову матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі місячної тарифної ставки або посадового окладу. Як вбачається із штатного розкладу і сторонами не оспорюється, розмір посадового окладу завідувача складу готової продукції [PERSON] становив 1180 грн. на місяць, у відпустці вона перебувала в червні 2009 року, проте допомога на оздоровлення їй не виплачувалась. Посилання представника відповідача на накази № 40 від 12 лютого 2009 року, № 139 від 30 червня 2009 року, № 159 від 27 липня 2009 року та № 188 від 26 жовтня 2009 року про тимчасове зупинення виплати матеріальної допомоги на оздоровлення не заслуговують на увагу, так як суперечать колективному договору, а в силу ст. 14 Закону України "Про колективні договори і угоди" зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою. Згоди на припинення виплати матеріальної допомоги на оздоровлення профспілковий комітет не надавав, тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню невиплачена допомога на оздоровлення за 2009 рік в сумі 1180 грн. Згідно ст. 12 Закону України "Про оплату праці" норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників, молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов'язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров'я на легшу нижче оплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв'язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України. Відповідно до ч.1 ст. 113 КЗпП України Час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Аналогічне положення передбачено і в п. 4.11 колективного договору ЗАТ "Хмельницька кондитерська фабрика "Кондфіл" затвердженого на конференції трудового колективу протоколом № 1 від 07 грудня 2006 року. За період з 1.01.2009 року по 31.04.2009 року позивачка не працювала 16 робочих днів з вини адміністрації, яка не забезпечила виробництво сировиною, тобто була призупинена робота з причини відсутності матеріально технічного забезпечення виробництва. При цьому працівникам у табелі ставилась відмітка А ( відсутність на роботі з вини адміністрації), що крім того підтверджується і табелями виходу на роботу. Таким чином відповідач був зобовязаний оплатити позивачці час простою із розрахунку 2/3 тарифної ставки (окладу), що за 16 днів (за період з 1.01.2009 року по 31.04.2009 року) становить 589,20 грн.. 56 грн. - середній одноденний заробіток за січень 2009 року х 3 дні простою в цьому місяці х 2/3 = 112 грн.; 56 грн. - середній одноденний заробіток за лютий 2009 року х 2 дні простою в цьому місяці х 2/3 = 74,67 грн. ; 53,33 грн. середній одноденний заробіток за березень 2009 року х 5 днів простою в цьому місяці х 2/3 = 177 грн. 77 коп.; 56,19 грн. - середній одноденний заробіток за квітень 2009 року х 6 днів простою в цьому місяці х 2/3 = 224 грн. 75 коп. Як розяснив Верховний Суд України у постанові Пленуму Про практику застосування судами законодавства про оплату праці №13 від 24.12.1999 року задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без урахування цього податку й інших обовязкових платежів , про що зазначає в резолютивній частині рішення. З невиплаченого позивачці середнього заробітку за час затримки виплати, з матеріальної допомоги на оздоровлення, з оплати часу простою прибутковий податок та інші обовязкові платежі не сплачено, тому вони підлягають утриманню. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Внаслідок порушення ЗАТ "Хмельницька кондитерська фабрика "Кондфіл" прав [PERSON] в сфері трудових відносин, а саме невиплати належних їй грошових сум, у позивачки порушились нормальні життєві зв'язки і вона вимушена була витрачати додаткові зусилля для організації свого життя. Розмір заподіяної їй моральної шкоди суд визначає в 400 грн.

Outcome: partial