Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про порушення перешкод в користуванні власністю, де вказала, що їй належить 42/100 частини домоволодіння № 7 по вул.. Гарнізонній в м. Дніпропетровську на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.1992 року, зазначеним рішенням суду також встановлений порядок користування земельною ділянкою. 58/100 частин домоволодіння належить відповідачам на підставі договору дарування від 22.10.2005 року. Позивач посилається на те, що в листопаді 2007 року відповідачі самовільно знесли існуючі ворота і хвіртку і на цьому місці встановили нові ворота і хвіртку, закрили на замок і не пускають її, тому вона не може ходити і користуватись земельною ділянкою загального користування, а також позбавили її можливості користуватись своєю власністю 42/100 частинами домоволодіння, тобто відповідачі самовільно захопили земельну ділянку загального користування, чим порушили рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.1992 року. Позивач також вказав, що діями відповідачів їй спричинено моральну шкоду, яка виразилася в переживаннях, внутрішньому дискомфорті та порушенні душевного спокою. Моральну шкоду оцінює у 3000 грн. Просила суд усунути їй перешкоди в користуванні власністю, домоволодінням (42/100 частини) по вул.. Гарнізонній, буд. 7, кв. З в м. Дніпропетровську шляхом знесення воріт і хвіртки, встановленій самовільно [PERSON], [PERSON] під будинком А-1 шириною 2,6 кв.м. і установити ворота і хвіртку, які були самочинно зняті. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідачів позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити, оскільки відповідачі не порушують рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.1992 року, вони замінили старі ворота і хвіртку на нові і нічим не чинять перешкоди позивачу у користуванні власністю. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу належить 42/100 частини домоволодіння № 7 по вул.. Гарнізонній в м. Дніпропетровську на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.1992 року, зазначеним рішенням суду також встановлений порядок користування земельною ділянкою. 58/100 частин домоволодіння належить відповідачам на підставі договору дарування від 22.10.2005 року. У 2008 році відповідачі замінили старі, не функціонуючі ворота та хвіртку на нові металеві, таких розмірів як і старі. Ворота і хвіртка завжди відчинені. Між сторонами виникли суто неприязне ні відносини, оскільки позивач збудувала навіс і літню кухню площею 18 кв.м., тим самим заблокувала вїзд зі сторони ділянки загального користування, тобто перешкод у користуванні власністю позивачу ніхто не чинить. Згідно ст. 391 Цивільного Кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїй майном. Згідно ст. 1167 Цивільного Кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позовні вимоги позивача, щодо спричинення їй моральної шкоди, суд вважає необґрунтованими, безпідставними і недоведеними, а тому такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed