Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

В квітні 2009 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати частково недійсним довідку-рахунок № 552128 від 19.05.2006 року, згідно якого [PERSON] придбав автомобіль „Тойота Прадо, державний номер [NUMBER] у ТОВ „Созидатель-Авто в частині покупця, замінивши його на неї [PERSON], визнати за нею право приватної власності на автомобіль „Тойота Прадо, державний номер [NUMBER], стягнути з неї на користь [PERSON] гроші в сумі 20\~000 грн., в якості грошової компенсації спадкової частки після смерті його батька [PERSON], померлого 19.09.2008 року. В обґрунтування позову вона вказала на те, що вона з 1999 року по день смерті [PERSON] знаходилася з ним у фактичних шлюбних відносинах. Вони мешкали за адресою: [ADDRESS]. Крім неї у вказаному домоволодінні також був зареєстрований [PERSON] Грошовий бюджет їх сімї складався з прибутку, який вона одержувала від спільного бізнесу з сестрою [PERSON] [PERSON] допомагав їй у її комерційній діяльності. Для розвитку комерції вона придбала автомобіль „Тойота Прадо, державний номер [NUMBER], який був зареєстрований 17.08.2006 року в РЕВ 1-го МВ ДАІ при УМВС в Дніпропетровській області на імя чоловіка [PERSON] В свідоцтві про реєстрацію зазначалося, що вона має право керувати вказаним автомобілем, місце збереження якого вказано: [ADDRESS]. Автомобіль був придбаний 19.05.2006 року в ТОВ „Созидатель-Авто на підставі довідки-рахунку № 552128, за який було сплачено 186\~745 грн. Автомобіль був придбаний за частину коштів, які були отримані за продаж домоволодіння № 3 по Першому Шкільному тупику в м. Дніпропетровську, яке належало їй на праві власності. Крім того для повного розрахунку за автомобіль вона взяла в борг з 06.05.2006 року у [PERSON] гроші в сумі 110\~000 грн., на день смерті [PERSON] вона повернула борг позичальнику в сумі 40\~000 грн. Таким чином, гроші в сумі 40\~000 грн., які вони разом з [PERSON] повернули [PERSON]О, до дня його смерті, являються обєктом спільної сумісної власності. У звязку з тим, що більша частина вартості спірного автомобіля являється її особистою приватною власністю, вона записана у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу як особа, яка має право керувати вказаним автомобілем, то спірний автомобіль може бути виділений їй в натурі. Вона згодна сплатити відповідачу 20\~000 грн., як грошову компенсацію частки його батька. Таким чином, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивачки доповнила позовні вимоги та просила суд визнати частково недійсним довідку-рахунок № 552128 від 19.05.2006 року, згідно якого [PERSON] придбав автомобіль „Тойота Прадо, державний номер [NUMBER] у ТОВ „Созидатель-Авто в частині покупця, замінивши його на [PERSON], визнати за позивачкою право приватної власності на автомобіль „Тойота Прадо, державний номер [NUMBER], стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 20\~000 грн., в якості грошової компенсації спадкової частки після смерті його батька [PERSON], померлого 19.09.2008 року та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 21.07.2009 року державним нотаріусом [PERSON] Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори на імя [PERSON] за реєстром № 3-2300, посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві, а також вказала на те, що на день видачі свідоцтва про право на спадщину на імя [PERSON] державному нотаріусу [PERSON] було відомо про те, що в суді розглядається позов про право власності на спадковий автомобіль, який є предметом спору між спадкоємцями, які звернулися з заявами про прийняття спадщини, тому вона повинна була, виконуючи п. 12 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зупинити вчинення нотаріальної дії до вирішення справи судом. Позивачка разом з [PERSON] повернула борг [PERSON] в сумі 40\~000 грн., таким чином [PERSON] сплатив за автомобіль 1/3 частину його вартості, яку позивачка згодна сплатити відповідачеві в якості грошової компенсації частки його батька. Представники відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що позивачкою не надано доказів того, що [PERSON] знаходився з нею у фактичних шлюбних відносинах. Не зрозуміло для якого саме виду комерційної діяльності був придбаний автомобіль та чому саме на [PERSON] було його оформлено, а не на позивачку чи на них двох, чому [PERSON] не склав на неї заповіт. Насправді [PERSON] мав у приватній власності квартиру [ADDRESS] та автомобіль „Опель Вектора, які він продав у 2001-2005 роках та отримані з них гроші витратив на придбання спірного автомобіля. Позивачкою не надано доказів стосовно наявності договору займу, надана розписка про це буде свідчити лише про створення штучних доказів. Представник відповідача ТОВ „Созидатель-Авто в судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій просив справу розглядати без їх участі, у звязку з виробничою завантаженістю. Представник третьої особи Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, але надав заяву, де просив суд справу розглядати без їх участі, у звязку з виробничою завантаженістю. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1301 ЦК України - свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" - іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Згідно п. 12 Інструкції затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 „Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України - за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. У судовому засіданні встановлено, що 19 вересня 2008 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті ДМУЮ Дніпропетровської області від 24.09.2008 року. З спадкової справи № 180/2009 Третьої Дніпропетровської нотаріальної контори вбачається, що [PERSON] 26.02.2009 року звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], 04.03.2009 року звернувся з заявою також рідний брат спадкодавця [PERSON] та 17.03.2009 року син спадкодавця [PERSON] 15.04.2009 року представник третьої особи Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори викликався до суду для участі у справі на 18.06.2009 року, 01.06.2009 року представник нотаріальної контори отримав вказане повідомлення, про що свідчить його підпис та заява, в якій вони просять вказану справу розглядати без їх участі, у звязку з виробничою завантаженістю. 21.07.2009 року державним нотаріусом [PERSON] Третьої Дніпропетровської нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на імя [PERSON], за реєстром № 3-2300. Таким чином, суд приходить до висновку, що на день видачі свідоцтва про право на спадщину на імя [PERSON] державному нотаріусу [PERSON] було відомо про те, що в суді розглядається позов про оспорювання прав на спадковий автомобіль, який є предметом спору між спадкоємцями, які звернулися з заявами про прийняття спадщини, нотаріусом було порушено право інших осіб, а тому необхідно свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 21.07.2009 року державним нотаріусом [PERSON] Третьої Дніпропетровської нотаріальної контори на імя [PERSON], за реєстром № 3-2300 визнати недійсним. Відповідно до ст. 234 ЦК України - фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімю, як чоловік та дружина, але не перебували у шлюбі між собою з 1999 року, що підтверджується випискою з будинкової книги (а.с. 16), де зазначено місце реєстрації [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS], фотокартками (а.с. 19-21) та поясненнями свідків в судовому засіданні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] О.І. 19 травня 2006 року в ТОВ „Созидатель-Авто на імя [PERSON] було придбано автомобіль „Тойота Прадо, державний номер [NUMBER], який був зареєстрований 17.08.2006 року в РЕВ 1-го МВ ДАІ при УМВС в Дніпропетровській області, вартість автомобіля складала 186\~745 грн. (а.с. 12, 17). Згідно довідки-рахунку [PERSON] КІВ № 552128 від 19.05.2006 року, виданої ТОВ „Созидатель-Авто місцезнаходження вказаного автомобіля зазначено: [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] має право керувати автомобілем „Тойота Прадо, державний номер [NUMBER]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] пояснила, що оскільки вона дуже хворіла, в неї померла донька та батьки, єдиним рідним чоловіком у неї залишився [PERSON], тому вона вирішила оформити автомобіль „Тойота Прадо, державний номер [NUMBER] на нього. З пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що основним доходом сімї [PERSON] та [PERSON] була підприємницька діяльність, якою займалася позивачка в [PERSON], а [PERSON] їй допомагав, інших доходів він не мав. Автомобіль „Тойота Прадо, державний номер [NUMBER], був придбаний позивачкою за кошти, які вона отримала з продажу свого будинку № 3 по Першому Шкільному тупику в м. Дніпропетровську та кошти, які вона взяла в борг, але оформила автомобіль на [PERSON] бо дуже хворіла та хвилювалася за нього. З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що вона з позивачкою займалася підприємницькою діяльністю в [PERSON], вони на земельній ділянці вирощували овочі та отримували прибуток від їх реалізації, що також підтверджується довідкою № 740 від 11.05.2010 року, виданою Російським державним центром інвентаризації обліку обєктів нерухомості Федеральне бюро технічної інвентаризації, де зазначено, що за [PERSON] зареєстроване домоволодіння № 21 по вул. Железнодорожній в с. Зорино Обоянського района Курської області Російської Федерації (а.с. 169). Згідно договору купівлі-продажу від 24.06.2008 року [PERSON] продала вказане домоволодіння з земельною ділянкою 3\~000 кв.м. громадянці [PERSON] [PERSON] (а.с. 170). З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що вона у позивачки придбала домоволодіння № 3 по Першому Шкільному тупику в м. Дніпропетровську за суму 125\~000 грн., але в договорі купівлі-продажу від 30.11.2002 року вартість будинку зазначили 44\~222 грн., для того, щоб не сплачувати податок, на останню частину суми була складена розписка (а.с. 115), по якій [PERSON] суму сплатила повністю. В судовому засіданні свідок [PERSON] вказала на те, що [PERSON] взяла у неї позику в сумі 110\~000 грн. для придбання автомобіля „Тойота Прадо, та повернула разом з [PERSON] в 2009 році спочатку суму 40\~000 грн., що також підтверджується розпискою від 29.05.2009 року (а.с. 113, 114) та поясненнями свідка [PERSON] Що стосується посилань представників відповідача [PERSON] на те, що [PERSON] спірний автомобіль придбав за кошти, які отримав від продажу своєї квартири, то вони є необґрунтованими та безпідставними, оскільки згідно пояснень свідка [PERSON], [PERSON] продав квартиру [ADDRESS], яка належала їх померлій матері, за 4\~500 доларів США та віддав йому 4\~000 доларів США, оскільки такою була воля їх матері, 500 доларів США були витрачені на оформлення договору купівлі-продажу квартири. Крім того, представники відповідача на надали доказів, що померлий [PERSON] дійсно мав свій постійний дохід, який їм було витрачено на купівлю автомобіля „Тойота Прадо, державний номер [NUMBER]. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачкою було внесено більшу суму коштів за придбання спірного автомобіля ніж [PERSON], а тому необхідно визнати частково недійсним довідку-рахунок № 552128 від 19.05.2006 року, згідно якого [PERSON] придбав автомобіль „Тойота Прадо, державний номер [NUMBER] у ТОВ „Созидатель-Авто в частині покупця, замінивши його на [PERSON] та визнати за позивачкою право приватної власності на автомобіль „Тойота Прадо, державний номер [NUMBER]. Згідно ч. 2 ст. 357 ЦК України якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження спеціаліста по оцінці транспортного засобу № 17/07-09 від 17.07.2009 року ринкова вартість автомобіля „Тойота Прадо, реєстраційний номер [NUMBER] на дату оцінки складає 196\~124 грн. 51 коп. Оскілки спірний автомобіль є неподільний обєктом майна, а тому відповідно до ст. 71 СК України він повинен бути присуджений одному із власників, а другий може одержати грошову компенсацію. Оскільки відповідач [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України має право на прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON], є інвалідом 1 групи та не може керувати транспортними засобами, а [PERSON] має право на керування транспортними засобами, згодна сплатити [PERSON] 1/3 частину вартості автомобіля, то суд приходить до висновку, що необхідно визнати за [PERSON] право власності на даний автомобіль, стягнувши з неї на користь [PERSON] в якості грошової компенсації 1/3 частина вартості автомобіля, яка становить 65\~374 грн. 84 коп., згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження спеціаліста по оцінці транспортного засобу № 17/07-09 від 17.07.2009 року. Що стосується посилань свідка [PERSON] на те, що вона з [PERSON] займалася підприємницькою діяльністю до середини 90-х років, вони отримували прибуток з реалізації різних видів товару, то вони судом не приймаються до уваги, оскільки [PERSON] почав проживати однією сімєю з [PERSON] з 1999 року. Що стосується посилань цього ж свідка, що вона продовжувала з [PERSON] займатися підприємницькою діяльністю до 2008 року, то вони також судом не приймаються до уваги, оскільки з пояснень [PERSON] вбачається, що підприємницька діяльність її з [PERSON] з середини 90-х років заключалася в тому, що він їй надавав грошові кошти на її прохання для розвитку бізнесу, що не можна віднести до зайняття підприємницькою діяльністю, а лише надання допомоги. Крім того, з пояснень свідка не відомо, та сама свідок не знає, де саме брав гроші [PERSON]Я які давав їй у борг і чи були ці гроші його. На підставі викладеного,

Outcome: partial