overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-29 00:00:00

КП „Костопількомуненергія звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 3164грн 26к. за теплопостачання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, покликаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявсь належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 29 березня 2007 року між відповідачем та КП „Костопількомуненергія був укладений договір про надання населенню послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Станом на 01.05.2009 року за відповідачем рахується борг перед КП „Костопількомуненергія за надані послуги з теплопостачання в сумі 2208грн 16к, та нарахована пеня за несвоєчасне внесення плати в сумі 956,10грн Згідно пункту 1. договору КП „Костопількомуненергія зобовязується надавати споживачеві тобто відповідачу, послуги з централізованого опалення, а [PERSON] зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до п.п.5 п.З ст.20 ЗУ „Про житлово-комунальні послуги, споживач зобовязаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Суд вважає, що позовні вимоги заявлені до [PERSON], в частині стягнення заборгованості за надані послуги, грунтуються на законі і підлягають до задоволення. Тому з відповідача на користь КП „Костопількомуненергія підлягає стягненню заборгованість в сумі 2208грн 16коп. Що ж до вимоги позивача, щодо стягнення пені за невиконання умов договору реструктуризації в сумі 956грн 10коп., то суд рахує її необгрунтованою. Ст.1 Закону України „Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги визначено, що тимчасово забороняється нараховувати по розрахунках та стягувати пеню за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги. Відповідно до даної норми, пеня за несвоєчасну оплату послуг з теплопостачання - не нараховується. У відповідності до ч.З ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача 250 грн 00 к. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи та 51грн державного мита в прибуток держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між ними припинено шлюбно-сімейні відносини три роки тому, оскільки між ними постійно відбувалися сварки через різні характери, погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. На цей час вона має іншу сімю. Позивач вважає, що примирення між ними неможливо. Відповідач позов визнав у повному обсязі, надавши письмову згоду з позовом. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 липня 1993 року, що був зареєстрований у Головчинській сільскій раді Грайворонського району Бєлгородської області.Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини більше трьох років. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача . Суд вважає, що визнання відповідачем предявленного позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем припинено з лютого 2010 року, оскільки вони мають різні характери, погляди на життя, вони не можуть знайти взаєморозуміння. Позивач вважає, що примирення між ними неможливо. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином,про що свідчать матеріали справи, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 лютого 1998 року, що був зареєстрований у відділі РАГС Корюківської райдержадміністрації Чернігівської області, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини з лютого 2010 року. Суд вважає, що збереження шлюбу неможливо, оскільки суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-29 00:00:00

Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 09 липня 2004 року, від даного шлюбу є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що в теперішній час сімя остаточно розпалася, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть та відновлювати не збираються, любов та повага між ними відсутні. Останнім часом непорозуміння, постійні сварки та суперечки створили умови за яких шлюб фактично припинився, тому збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. Донька на даний час та після розірвання шлюбу буде мешкати разом з позивачкою, а відповідач надаватиме матеріальну допомогу на її утримання в добровільному порядку. Спору про розподіл сумісного майна не має. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, пояснив, що дійсно сімя розпалася, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть та відновлювати не збираються, любов та повага між ними відсутні, вважає не можливим збереження шлюбу. Дитина після розірвання шлюбу буде мешкати разом з позивачкою, а він сплачуватиме аліменти на її утримання в добровільному порядку. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд вважає, що сімя сторін розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюбі 09 липня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ВЛ № 213831, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області 09 липня 2004 року. Від даного шлюбу є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. В теперішній час любов та повага між сторонами відсутні. Останнім часом непорозуміння, постійні сварки та суперечки створили умови за яких їх шлюб фактично припинився, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть та відновлювати не збираються. Подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Донька після розірвання шлюбу буде мешкати разом з позивачкою по справі, а відповідач надаватиме матеріальну допомогу на утримання доньки в добровільному порядку. Спору про розподіл сумісного майна не має. Враховуючи викладене, суд вважає, що сімя сторін розпалася, примирення неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню. З урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, першого шлюбу, суд вважає необхідним витрати по реєстрації розірвання шлюбу в органах РАГС покласти на відповідача, позивачку від цих витрат звільнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-29 00:00:00

[PERSON]Ф звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON]М аліментів на дитину, посилаючись на те, що з відповідачем вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з 26.11.1999 року. Шлюб розірвано 04.11.2005 року. Від даного шлюбу з відповідачем вони мають дитину - сина [PERSON], 03 червня 2002року народження, який повністю знаходиться на її утриманні. За станом здоровя їхня дитина відноситься до часто хворіючи дітей і перебуває на «Д» обліку у дитячій консультації Печенізької ЦРЛ. Син займається художньою творчістю, що тягне за собою додаткові витрати на розвиток його художніх здібностей. На даний час позивачка працює фельдшером в КЗОЗ Печенізької ЦРЛ, розмір середньомісячної заробітної плати складає 1528 грн. Відповідач повинен надавати матеріальну допомогу на утримання свого неповнолітнього сина, але не бажає робити цього добровільно, ухиляється від цього обовязку. Він працездатний, фізично здоровий, місце роботи боржника їй не відоме. Даних про його доходи вона не має. Обставин, які мають суттєве значення для звільнення від обовязку утримувати свого неповнолітнього сина до повноліття, відповідач не має. Позивач в попередньому судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, дослідивши надані письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню. До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного: З пояснень сторін та з матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 04 листопада 2005 року. Від даних шлюбних стосунків мають дитину: сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на повному утриманні матері, що підтверджується довідкою № 1707 від 12.05.2010 року, виданої виконкомом Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні не приймає, не спілкується та не цікавиться її розвитком. Позивачка утримує дитину на свої кошти, які отримує працюючи фельдшером в КЗОЗ Печенізької ЦРЛ. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Справа № 2 - 132/2010 року Таким чином, суд вважає, що необхідно стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. При цьому суд враховує стан здоровя та матеріальний стан дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків та інші обставини, які мають істотне значення по справі. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, зазначивши, що шлюб між ними зареєстровано 24 листопада 2001 року Трудовою сільською радою Великобілозерского району Запорізької області, актовий запис № 16. В шлюбі народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З вересня 2009 року відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, які мешкають з позивачем і знаходяться на її утриманні. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30/ прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до їх повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просить суд задовольнити їх у повному обсязі, оскільки в неї склалося тяжке матеріальне становище, коштів на утримання дітей не вистачає. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Підстав для неприйняття визнання відповідачем позову суд не вбачає. Дослідивши матеріали справи: довідку про склад сім»ї позивача, свідоцтво про одруження сторін, свідоцтво про народження [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження [PERSON], [INFO], оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 183 Сімейного кодексу України передбачено, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітніх дітей, суд, у відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України, враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, матеріальне становище відповідача, його стан здоров'я, відсутність у нього на утриманні інших осіб. Таким чином, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх синів в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.06.2010 року і до досягнення [PERSON] повноліття. З урахуванням вимог ст.79,88 ЦПК України суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 07.07.2007 року, від якого дітей немає. Шлюб перший. Шлюбні відносини фактично припинені з травня 2009 року через відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Позивачка вважає, що подальше спільне подружнє життя неможливе, оскільки сімя розпалась остаточно, можливість її встановити втрачена, просить суд шлюб розірвати, поклавши подальші витрати при оформленні розірвання шлюбу в органах РАГС на неї. Спір про майно відсутній. В судовому засіданні позивачка підтримала позов, наполягає на його задоволенні, пояснила, що шлюб фактично розпався через зловживання відповідачем спиртними напоями, сварок з цього приводу. Відповідач в судове засіданні не зявився, від нього надійшла заява, яка містить прохання про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, зясував всі обставини, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Шлюбні відносини меж ними припинені у звязку з відсутністю взаєморозуміння та бажання проживати разом. Суд вважає, що надії на збереження сімї немає і при існуючих обставинах подальше збереження сімї недоцільне. На думку суду, витрати, повязані з оформленням розірвання шлюбу необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-29 00:00:00

Позивач в своїй позовній заяві просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований на земельній ділянці розміром 3200 кв. м. по вул. Дружби Народів № 70 в с. Пужайково Балтського району Одеської області, стверджуючи, що цей будинок раніше належав [PERSON], який ще при житті заповів цей будинок відповідачу, а 10.07.2007 року помер. Відповідачка прийняла спадщину і розпорядилася нею, продавши будинок йому 01.12.2009 року за 9000 грн., про що вони уклали між собою договір купівлі-продажу і відповідачка, отримавши гроші, власноручно написала розписку, пообіцявши оформити угоду належним чином після отримання відповідних документів з інвентар бюро. Однак, вона цього не зробила, до нотаріуса неодноразово не зявлялася. Він же, як добросовісний набувач, умови угоди виконав у повному обсязі, уплатив за будинок гроші, отримав від [PERSON] цей будинок і ключі від нього, поселився в ньому, зробив ремонт і живе в ньому по теперішній час, однак документу* який посвідчував би його право на цей будинок не має, що вимушує це питання вирішувати в судовому порядку. В судове засідання позивач не зявився, однак надав суду клопотання, з якого вбачається, що він просить розглянути справу без нього, за участю його представника, адвоката [PERSON] Представник позивача - адвокат [PERSON] позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, однак надала суду клопотання, в якому просить розглянути справу без її представника і проти позову позивача не заперечує, а не посвідчила належним чином у нотаріуса договір купівлі-продажу тому, що своєчасно не отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом,хоча фактично спадщину у вигляді вищевказаного будинку прийняла і розпорядилася ним, продавши позивачу. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає за доцільне їх задовольнити, тому що вони є обгрунтованими і законними, так як вищевказаний будинок належав раніше на праві приватної власності [PERSON], який ще при житті склав на [PERSON] заповіт, посвідчений 23.09.2003 року Пужайківською сільською радою Балтського району Одеської області, реєстр Я 247, а 10.07.2007 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 101561 від 12.07.2007 року, виданим Пужайківською сільською радою Балтського району Одеської області, реєстр № 34. Після смерті спадкодавця, спадщину фактично прийняла [PERSON] і розпорядилася нею, про що свідчить договір куиівлі-продажу від 01.12.2009 року, укладений між сторонами і розписка, написана відповідачкою власноручно. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що одна сторона, позивач, повністю виконав умови угоди, а інша сторона ухиляється від взятого на себе зобовязання, що угода є такою, що відбулася і дійсною. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-29 00:00:00

Позивач в своїй позовній заяві просить встановити факт прийняття спадщини за правом представлення у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого на земельній ділянці площею 400 кв.м. по вул.. Короленко № 37 в м. Балта Одеської області, після смерті бабусі [PERSON], яка померла 19.08.2009 року, а її син, тобто його батько [PERSON] помер ще 26.12.1994 року. Він фактично спадщину після смерті бабусі прийняв, оскільки на час її смерті жив в цьому будинку і живе до теперішнього часу, доглядає будинок, садить город, у нього знаходяться всі документи на будинок. Однак, коли він звернувся до нотаріуса, то нотаріус відмовила йому в видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що він пропустив шестимісячний строк для подачі заяви. Він не знав і не міг знати про такі вимоги законодавства, оскільки не має юридичної освіти і, крім того, ще при житті бабуся самочинно побудувала сарай, який узаконити немає можливості інакше, ніж через суд. В судове засідання позивач не зявився, однак направив листа, в якому просить розглянути справу без нього, за участю його представника, адвоката [PERSON] Адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, однак надав відгук, в якому позов визнав і просив розглянути справу у відсутності їх представника. Заслухавши пояснення представника позивач, вивчивши матеріали справи, суд вважає за доцільне їх задовольнити, тому що вони є обгрунтованими і законними, так як вищевказаний будинок належав раніше [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності ЯЯЯ № 419639 від 23.06.2006 року, видане Балтською міською радою на підставі рішення виконкому Балтської міської ради від 19.05.2006 року № 101. Сином [PERSON] був [PERSON], який 26.12.1994 року помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-БА № 294650, сином останнього є позивач, про що свідчить свідоцтво про його народження серії IV-БА № 354758, про те, що [PERSON] померла, свідчить свідоцтво про її смерть серії І-ЖД № 194586, той факт, що позивач фактично прийняв спадщину, підтверджується довідкою № 897 Балтської міської ради від 04.02.2010року. Згідно висновку начальника відділу регіонального розвитку, будівництва та архітектури Балтської районної адміністрації № 13-13/29 від 20.05.2010 року самовільно збудований сарай, позначений на схематичному плані під літ. «Д» може бути введений до плану земельної ділянки. Таким чином, с удовому засіданні встановлено, що позивач фактично прийняв спадщину за правом представлення після смерті своєї бабусі [PERSON], отже за ним слід визнати право власності на майно спадкодавця, в тому числі вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-29 00:00:00

Позивач в позовній заяві Просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. Леніна № 120 в м. Балта Одеської області, який раніше належав відповідачу згідно договору дарування сер® АВО № 673509 від 16.01.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Балтського нотаріального округу, реєстр № 175 , яка розпорядилася ним на свій розсуд, 10.03.2010 року продала його йому, про що вони уклади договір купівлі-продажу і відповідач власноручно написала розписку про отримання за будинок його вартість в сумі 6 000 грц,, пообіцявши посвідчити правочин належним чином, однак цього не зробила, на неодноразові прохання прибути до нотаріальної контори, не відреагувала належним чином, що вимушує його звернутися до суду, оскільки він позбавлений можливості розпоряджатися своєю власністю. В судове засідання позивач не з»явився, однак надав суду клопотання, в якому просив позов задовольнити І справу розглянути у його відсутності за участю його представника - адвоката [PERSON]В« Відповідач в судове засідання не з»явилася* однак теж направила суду клопотання, в якому просила розглянути справу без ЇЇ участі, з позовом згодна, підтвердила факт продажу будинку, який належав Ю , однак відмовилася від явки до нотаріуса, оскільки не має грошей на оплату послуг нотаріуса і оплату державного мита. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за доцільне їх задовольнити, тому що вони є обгрунтованими і законними, так як вищевказаний будинок належав відповідачу згідно договору дарування серії АВО № 673509 від 16.01.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Балтського нотаріального округу, реєстр № 175. Той факт, що відповідачка продала свій будинок позивачу, свідчить договір купівлі-продажу, складений сторонами і розписка про отримання грошей за будинок , написана відповідачкою власноручно, про що вона підтвердила і у відгуку на позов. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є добросовісним набувачем, умови угоди купівлі-продажу виконав у повному обсязі, а відповідач виконала свої обовязки лише частково, передала будинок позивачу, отримала за нього гроші, однак не з»явилася в нотаріальну контору для посвідчення договору купівлі-продажу належним чином, тому суд вважає, що договір купівлі-продажу житлового будинку є таким, що відбувся і дійсним, що дає право суду визнати за позивачем право власності на будинок. На підставі викладеного,

Outcome: approved