Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі - продажу будинку дійсним, визнання права власності на будинок та зобов'язання БТІ зареєструвати за ним право власності на будинок. В позовній заяві послався на те, що 30 березня 2009 року він уклав з [PERSON] договір купівлі - продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою м. Полтава, вул. Сорочинська, 17-а. Даний договір був підписаний та зареєстрований під №02-0309 на [PERSON] біржі "Універсальна біржа Гарант". Зараз позивач має намір продати будинок, але нотаріус відмовляється реєструвати договір купівлі - продажу, мотивуючи, що договір, який було укладено на торговій біржі є недійсним, оскільки підлягає нотаріальному посвідченню. В позовній заяві також послався на вимоги ст.220 ЦК України, вказавши про те, що, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання умов договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини, просив задовольнити позов, пояснивши суду, що договір купівлі - продажу не було посвідчено нотаріально у зв'язку з відсутністю у нього коштів. Відповідач [PERSON] в ході попереднього судового засідання позов визнала повністю, суду надала заяву в якій зазначила про повне визнання позову та прохала справа розглядати без її участі. Представник відповідача [PERSON] біржі "Універсальна біржа Гарант" [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю та також надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Суд заслухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 30 березня 2009 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі - продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою м. Полтава, вул. Сорочинська, 17-а., який сторони підписали та зареєстрували під № 02-0309 на [PERSON] біржі "Універсальна біржа Гарант". Вказаний договір не було посвідчено нотаріально. Стаття 215 ЦК України, передбачає недійсність правочину, якщо його недійсність встановлена законом(нікчемний правочин). У відповідності до вимог ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання умов договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з наданого до суду технічного паспорту на житловий будинок №17а по вул. Сорочинська він є погашений 25.02.2009 року у зв'язку з наявністю поточних змін, зареєстрованих 20.08.2008 року. Згідно вимог Закону України "Про нотаріат" відсутність правовстановлюючих документів та технічних довідок - характеристик на предмет договору - в даному випадку належно оформленого технічного паспорту на житловий будинок №17а по вул. Сорочинська - є перешкодою для нотаріального посвідчення угоди. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що на час укладання спірної угоди існували передбачені законом обмеження для її нотаріального посвідчення. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що жодна із сторін в договорі №02-0309 від 30 березня 2009 року від його нотаріального посвідчення не ухилялася, на час укладання угоди існували обмеження для її нотаріального посвідчення, тому така угода не може бути визнана дійсною. Крім того, відповідно до положень п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно врахувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, хоч і визнавалися в судовому засіданні відповідачами є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають, оскільки суперечать нормам закону. Понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed