Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-25 00:00:00

В вересні 2008 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про становлення земельного сервітуту, посилаючись на те, що він є влісником 2/5 частин житлового будинку № 16 по пров. Глінки в м. Одесі згідно договору купівлі-продажу від 04.11.1982 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-8202. Власником 3/5 частин того ж будинку згідно з договором дарування від 02.06.2004 року є відповідач [PERSON] Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.11.1997 року був встановлений порядок користування земельною ділянкою пл. 447 кв.м за адресою м. Одеса, пров. Глінки, 16 між мною та [PERSON] (колишній власник 3/5 частин значеного будинку), згідно з яким [PERSON] було виділено в користування 129 кв.м., а [PERSON] - 327 кв.м. спірної земельної ділянки. В 2005 році позивач знов звернувся до Київського районного суду м. Одеси до відповідача [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою відповідно з ідеальними частками кожного власника домоволодіння, та в 2007 році рішенням Київського районного суду м. Одеси йому було відмовлено в задоволенні позову, оскільки порядок користування земельною ділянкою вже був встановлений попереднім рішенням суду. Позивач вказав, що в наступний час він користується земельною ділянкою пл. 129 кв.м., хоча пропорційно 2/5 частину домоволодінні вона повинна бути набагато більше, та нааявність меншої за площею ділянки негативно відображується на обслуговуванні житлового будинку та мешкання в ньому. Позивач зазначив, що зовнішні стіни двох підсобних приміщень належного йому житлового будинку пл. 2,2 кв.м. та 4.8 кв.м. виходять на земельну ділянку відповідача [PERSON], та у зв'язку з цим, він не може пройти на земельну ділянку відповідача щоб встановити будівельні риштування та складувати будівельні матеріали для того, щоб робити зовнішній ремонт цих приміщень. Крім цього, він не може прокласти водопровідні труби та розмістити дворову вбиральню згідно вимогам ДБН та санітарним правилам та нормам. В порушення цих вимог позивач змушений користуватися люфт-козетом з вигребом, який розташований на відстані 1,5 від належної йому частини житлового будинку. Також, як вважає позивач, у порушення вимог ДБН та санітарних правил та норм його водопровідна мережа проходить уздовж фасадних стін належної його частини будинку на відстані 1 м. Позивач просить суд встановити для нього сервітут без визначення строку, тобто постійного користування земельною ділянкою [PERSON] для проходу і проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, права прокладання та експлуатації водопровіду та каналізації, права встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд. Відповідач по справі [PERSON] позов не визнав, та звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту, посилаючись на те, що він є власником 3/5 частин домоволодіння по пров. Глінки, 16, яке розташоване на земельній ділянці площею 0,0327 га. 22 січня 2008 року йому був виданий державний акт про право власності на вказану земельну ділянку. Позивач по зустрічному позову [PERSON] зазначив, що зовнішні стіни належної йому частки житлового будинку виходять на земельну ділянку відповідача по зустрічному позову [PERSON], та саме тому він не може здійснювати зовнішній ремонт відповідної частини будинку. Вихід до зовнішніх стін належної йому частини будинку відповідачем заблоковано огорожею, у зв'язку з чим неможливо здійснити прохід та встановити з метод ремонту будівельні риштування та складати будівельні матеріали на земельній ділянці, що знаходиться в користуванні [PERSON] [PERSON] зазначив, що домовленості про встановлення земельного сервітуту з [PERSON] не досягнуто, та позивач по зустрічному позову просить суд ухвалити рішення, яким встановити в його інтересах постійний безоплатний земельний сервітут про право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту належної йому частини будівлі на земельній ділянці, що знаходиться в користуванні [PERSON] за адресою м. Одеса, пров. Глінки, 16. В судове засідання з'явилися позивач та первісному позову та відповідач по зустрічному позову [PERSON] та його адвокат, відповідач по первісному позову та позивач по зустрічному позову [PERSON] та його адвокат, представник третьої особи - Одеської міської ради. В судове засідання не з'явився представник третьої особи - ДП «Центр державного земельного кадастру» в особі Одеської регіональної філії, до матеріалів справи залучено заперечення до первісного позову [PERSON], в якому представник третьої особи просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі, посилаючись на те, що діючим законодавством не передбачений порядок реєстрації земельних сервітутів тому Одеська регіональна філія ДП «Центр державного земельного кадастру» не може бути третьою особою по вказані цивільній справі. В судовому засіданні позивач по первісному позову та відповідач по зустрічному позову [PERSON] та його адвокат наполягали на задоволенні первісного позову, а в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Відповідач по первісному позову та позивач по зустрічному позову [PERSON] та його адвокат заперечували проти задоволенні первісного позову та наполягали на задоволенні зустрічного позову. Представник третьої особи - Одеської міської ради залишив вирішення спору на розсуд суду. Вислухавши думку сторін по справі, дослідивши та з'ясувавши всі обставини по справі, оглянувши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку що задоволенні первісного та зустрічного позову повинно бути відмовлено за наступний підставах. Правовідносини між сторонами регулюються земельним законодавством України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 4 листопада 1982 року належить 2/5 частин житлового будинку з надвірними спорудами що знаходиться в м. Одесі по провулку Глінки під № 16 та складається в цілому з житлової кам'яної будівлі, загальна житлова площа якої становить 41,0 кв.м. та з надвірних споруд: «В» - сарай, «Г» - уборна, № 1 - забор, 1.ІІ мощення. Будинок розташований на земельній ділянці розміром 447 кв.м. У користування [PERSON] відійшли з житлової будівлі зазначеної на схематичному плані з літ. «А» приміщення під індексами: 1-4, 1-5 житлові кімнати, загальною площею 18,7 кв.м.; 1-6 ванна, ? коридору 1-1, 1/3 мощення та заборів. Договір купівлі-продажу зареєстрований в КП «ОМБТІ і РОН» під № 18525 стр. 512 кн. 6 доп., інвентарна справа 27083 від 12 листопада 1982 року. [PERSON] на підставі договору дарування від 02.06.2004 року належить 3/5 частин житлового будинку за адресою м. Одеса, пров. Глінки, 16. 22 січня 2008 року [PERSON] було виданий державний акт про право власності наземельну ділянку, площею 0,037 га за адресою м. Одеса, пров. Глінки, 16. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 3 листопада 1997 року за позовом [PERSON] до [PERSON] (колишня власниця 3/5 частин домоволодіння № 16 по пров. Глінки в м. Одесі) про визначення порядку користування земельною ділянкою, був визначений порядок користування земельною ділянкою за адресою м. Одеса, пров. Глінки, 16. [PERSON] було виділено в користування 129 кв.м. спірної земельної ділянки, [PERSON] - 327 кв.м. спірної земельної ділянки, та визначені межі співвласників, які відповідають фактично склавшемуся порядку користування ділянкою. Вказане рішення набрало законної сили 16 грудня 1997 року. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2007 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою та визнання права власності на самовільно зведену прибудову у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. Згідно з цим рішенням, [PERSON] в 1998 році на 2/5 частин житлового будинку збудував двоповерхову прибудову, спорудження якої не було погоджено у встановленому порядку з наглядовими органами та архітектурними установами, будівництво проведено без проекту. При будівництві [PERSON] не були додержані відповідні нормативні вимоги ДБН 79-92 (відстань від межі суміжної ділянки до стін житлового будинку повинна бути не менше 1 метра, конструкції будинків і споруд що виступають, не повинні перетинати межі сусідніх ділянок), також самовільна прибудова не відповідає вимогам ДБН В.2.2-15-2005. Вищевказана самовільна двоповерхова прибудова була побудована [PERSON] по розподільній лінії земельної ділянки співвласників будинку, що порушує права [PERSON]І, тому що [PERSON] на свій розсуд зробив мощення впродовж стіни самовільної прибудови на земельній ділянці [PERSON] Рішення суду набрало законної сили. Відповідно вимог ст. 98 ЗК України земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки. Згідно ст. 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд. Ст. 100 ЗК України встановлено, що власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки. Земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що посилання [PERSON] на те, що він не має можливості прокласти водопровідні труби та розмістити дворову вбиральню згідно з вимогами ДБН та санітарних правил і норм, тому йому необхідно встановити земельний сервітут на земельній ділянці [PERSON] є безпідставними, тому як [PERSON] за власним бажанням ще в 1998 році збудував на земельній ділянці, яка находиться в його користуванні площею 127 кв.м. самовільну прибудову без додержання вказаних норм та правил та не надав суду жодних доказів (а саме проекту водовідведення) щодо необхідності прокласти по земельній ділянці [PERSON] водопровідні труби, та про необхідність розміщення дворової вбиральні. Тому суд вважає за доцільне відмовити в цій частині позовних вимог. Також [PERSON] не надав суду належних доказів щодо необхідності надання йому сервітуту для проходу та проїзду на транспортному засобі, так як із пояснень позивача [PERSON] на земельну ділянку відповідача [PERSON] виходять лише зовнішні стіни двох підсобних приміщень належного йому житлового будинку. Щодо вимог про встановлення сервітуту на земельній ділянці [PERSON] для встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд, суд приходить до висновку, що в цій частині вимог сторони повинні дотримуватися правил добросусідства, а встановлення сервітуту щодо заявлених вимог в цієї частині повинно бути відмовлено, так як ремонтні роботи носять разовий непостійний характер, та їх можливо виконати за домовленістю із суміжним співвласником домоволодіння. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе відмовити в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], треті особи - Одеська регіональна філія Державного підприємству «Центру Державного земельного кадастру» в особі Одеської обласної філії про встановлення земельного сервітуту. Також, суд приходить до висновку, що в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], третя особа - Одеська міська рада про встановлення земельного сервітуту також повинно бути відмовлено, так як посилання позивача [PERSON] на неможливість виконання будівельних робіт з ремонту належної йому частині будівлі, та встановлення йому на земельній ділянці [PERSON] земельного сервітуту є безпідставними та необгрунтованими.

Outcome: dismissed