Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-12 00:00:00

28 травня 2010 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку №98 по вулиці Надії у селі Сухий лиман Овідіопольського району Одеської області, де за її згодою проживає син [PERSON] відповідач по справі. При вселенні до будинку сторони домовилися про оплату відповідачем частини комунальних послуг, але він відмовляється витрачати на це свої кошти. Обґрунтовуючи свій позов тим, що у будинку проживає три особи, а вона повністю оплачує вартість спожитих мешканцями будинку газу, електроенергії, води, а також за свій рахунок здійснила заміну у будинку вікон, позивачка [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на її користь 2956,79 гривень по сплаті комунальних платежів з травня 2007 року по травень 2010 року, 8142,23 гривень на утримання будинку та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та проти його задоволення заперечував, посилаючись на те, що житловий будинок був придбаний, у тому числі, за рахунок коштів, отриманих від продажу квартири, в якій він раніше проживав. Він гроші за квартиру не отримував, згоду на придбання житлового будинку не давав, але за відсутністю іншого житла вимушено проживає у будинку позивачки та зареєстрований за адресою його розташування. При цьому відповідач підтвердив, що він вільно користується всіма приміщеннями житлового будинку, в його кімнаті заміна вікон ще не проводилась. В зимній період часу вікна, що були раніше встановлені у будинку, не забезпечували належне зберігання тепла, тому він придбав собі обігрівач UFO. В період з лютого 2007 року по вересень 2008 року він постійно проживав у місті [PERSON]. Відповідач не оспорював вірність наданих позивачкою письмових доказів, що підтверджують її витрати по оплаті комунальних послуг та сплаті вартості нових вікон. Перед судом він підтвердив їх правильність та визнавав, що позивачка дійсно оплатила заявлені нею суми. У судовому засіданні третя особа [PERSON] проти задоволення даного позову заперечувала, третя особа [PERSON] вважав, що позов підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення сторін та третіх осіб, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.3 ст.156 ЖК України повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 30 травня 2003 року позивачка [PERSON] є власником житлового будинку з господарчими спорудами за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, село Сухий лиман, вулиця Надії, 98. Відповідач проживає у цьому будинку з травня 2004 року та зареєстрований за адресою його розташування. Крім сторін та третіх осіб у належному позивачці будинку №98 по вулиці Надії у селі Сухий лиман проживає її донька та сестра відповідача - [PERSON], [INFO], яка навчається у Одеському державному екологічному університеті. За період часу з травня 2007 року по травень 2010 року, тобто період позовної давності, позивачкою були оплачені комунальні послуги на суму 8870,37 гривень та придбані металопластикові вікна, підвіконники та відливи на загальну суму 24426,70 гривень. Вищенаведені встановлені у судовому засіданні обставини взаємно визнані сторонами та ними не оспорені. В силу ч.3 ст.156 ЖК України відповідач має правовий обовязок брати участь у витратах по утриманню будинку та сплаті комунальних послуг. Але ці витрати мають бути рівними частками поділені між усіма п'ятьма повнолітніми мешканцями житлового будинку, навіть якщо не всі з них можуть виконувати цей обовязок особисто. Так, в силу ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідач є повнолітньою працездатною особою, тому може, а в силу ч.3 ст.156 ЖК України зобовязаний, брати участь у витратах по утриманню будинку та сплаті комунальних послуг. З врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки має бути стягнуто (8870,37 + 24426,70):5= 6659,41 гривень. Заперечення відповідача проти задоволення позову не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки ним не доведена наявність будь-яких договірних, в тому числі боргових, зобовязань позивачки перед ним. Під час проживання в місті [PERSON] відповідач залишався бути зареєстрованим у будинку позивачки та згідно з поясненнями свідка [PERSON] не сплачував кошти за користування його житлом. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При подачі позовної заяви позивачкою сплачений судовий збір у розмірі 112,70 гривень та витрати на інформаційно-технічно забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень. З врахуванням часткового задоволення позову з відповідача на користь позивачки мають бути стягнуті судові витрати у розмірі 88,70 + 120 = 208,70 гривень.

Outcome: partial