Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-05 00:00:00

Прокурор Глибоцького району в інтересах [PERSON] звернувся до суду зі вказаним позовом. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилавася на те, що на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 10 травня Ю02 року серії ЧВ№004763 громадянину [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,4485 га. Однак позивач вважає, що вказаний державний акт виданий з порушенням законодавства та підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, відповідно до погосподарської книги [PERSON] сільської ради за громадянкою [PERSON] було закріплено земельну ділянку розміром ).35 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,05 га та для зведення особистого підсобного господарства - 0,30 га). Вказане господарство розташоване біля будинку громадянина [PERSON] і його власниками були [PERSON] ііоріка Георгіївна, [PERSON], [PERSON]. На даний час всі вони є померлими і єдиним спадкоємцем після їх смерті є позивач - неповнолітній ([PERSON] Рішенням 11 сесії 3 скликання [PERSON] сільської ради від 13 грудня 1999 року №56-1/1999 року, на підставі якого були видано спірний державний акт, [PERSON] було виділено земельну ділянку розміром 0,45 га: 0,17 га - для [обслуговування жилого будинку та 0,28 га - для ведення особистого підсобного господарства. Перевіркою, проведеною прокуратурою Чернівецької області, встановлено, що межі виділеної вказаним рішенням земельної ділянки співпадають з межами земельної ділянки, якою користувались померлі [PERSON], [PERSON], [PERSON] і спадкоємцем яких на даний момент є неповнолітній [PERSON] Відповідно до інформації [PERSON] сільської ради від 15 листопада 2007 року оспорювана земельна ділянка з господарства [PERSON] не вилучалась, тобто рішення про вилучення земельної ділянки з користування не приймалось. Крім того, відповідно до ст. 6 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до компетенції за плату або безоплатно. В порушення вказаної статті розміри земельних ділянок, вказаних в рішенні сільської ради про їх виділення, не співпадають з розмірами земельних ділянок, які зазначені в державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧВ №004763 від 10 травня 2002 року, виданому громадянину [PERSON]. У зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити та постановити рішення, яким визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧВ №004763 від 10 травня 2002 року, виданий громадянину [PERSON], а також скасувати рішення 11 сесії З скликання [PERSON] сільської ради від 13 грудня 1999 року №56-1/1999 року, на підставі якого були видано спірний державний акт. Під час розгляду справи прокурор надав до суду заяву про зміну позовних вимог, з якої вбачається, що у звязку з тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку від 10 травня 2002 року серії ІІІ-ЧВ№004763, виданий на ім'я відповідача, був замінений на два окремих акти серії ЯЕ №176449 від 04 квітня 2007 року та серії ЯЕ№ 176280 від 04 квітня 2007 року, він змінює позовні вимоги та просить суд скасувати зазначені вище акти, рішення 11 сесії 3 скликання [PERSON] сільської ради від 13 грудня 1999 року №56-1/1999 року, а також рішення [PERSON] сільської ради №93-24/2001 від 13 грудня 2001 року в частині відведення [PERSON] земельної ділянки розміром 0,30 га. В судовому засіданні прокурор Івасюк Сергій Сергійович змінені позовні вимоги підтримав повністю і пояснив суду, що вважає виділення земельних ділянок [PERSON] незаконним, оскільки перед цим вони перебували у користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON] і з їхнього користування землю ніхто не вилучав. Просив суд змінені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представники позивача [PERSON] і [PERSON] змінені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, підтвердили обставини, викладені в позовній заяві, просили суд позов задовольнити та пояснили суду, що спірна земельна ділянка, а саме 0,2790 га, відноситься до господарства, власником якого на даний час в порядку спадкування став неповнолітній [PERSON] Вказана земельна ділянка, перед тим як виділялася відповідачу, не вилучалася у попереднього користувача, а тому її виділення [PERSON] є незаконним. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги не визнала та пояснила, що виділення [PERSON] земельної ділянки рішенням №56-11/1999 11 сесії [PERSON] сільської ради повністю відповідало чинному законодавству, оскільки на момент виділення спірної земельної ділянки вона не перебувала у власності кого-небудь та жодна особа не мала права користування вказаною земельною ділянка, яка відносилася до земель сільської ради, а тому виділення [PERSON] сільською радою зазначеної земельної ділянки є цілком правомірним, як і видача на підставі цього рішення Державного атку на право власності на земельну ділянку. Щодо решти позовних вимог - просила суд відмовити в їх задволенні у зв'язку з тим, що оспорюване рішення та державний акт не порушують права та інтереси позивача. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, проте від [PERSON] сільської ради до суду надійшла заява, відповідно до якої сільська рада позовні вимоги не визнає та просить заврешити розгляд справи без участі представника [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області Представник третьої особи на стороні відповідача [PERSON] районного відділу земельних ресурсів в судове засідання не з'явився, проте від відділу земельних ресурсів до суду надійшла заява, з якої вбачається, що вони просять справу розглянути без їх участі, постановивши рішення на розсуд суду. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони є жителями села [PERSON], а її - [PERSON] АГЛ. батьки проживали по сусідству з господарством, яке належить позивачу. їм достосвірно відомо, що спірна на сьогодні земельна ділянка постійно була закріплена за вказаним господарством і оброблялася сім'єю [PERSON], а після її смерті оброблалася її сином та невісткою - [PERSON] При виділенні земельної ділянки відповідачу цей факт не враховувався сільської радою і не приймалося рішення про вилучення її з користування. Про це їм відомо, так як на той час вони були депутатами сільської та районної ради. Свідок [PERSON] пояснила, що на момент виділення спірних на сьогодні земельних ділянок вона працювала секретарем Валякузьмінської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області. Невідповідність змісту витягу з рішення 11 сесії 3 скликання [PERSON] сільської ради від 13 грудня 1999 року №56-1/1999 року зі змістом самого рішення пояснюється її технічною помилкою. [PERSON] Петрівна в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по-сусідству зі спірною земельною ділянкою з 1983 року і достовірно знає про те, що після [PERSON], який багато років назад користувався цією земельну ділянкою, вказану землю ніхто не обробляв і вона пустувала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він проживає по-сусідству зі спірною земельною ділянкою та достовірно знає, що нею користувався покійний [PERSON]. Після його смерті дочка померлого [PERSON] цю землю не обробляла та нею не користувалися. Останні роки цю землю обробляв відповідач [PERSON] Заслухавши пояснення прокурора, представника позивача, представника відповідача, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що змінені позовні вимоги прокурора Глибоцького району в інтересах [PERSON] є необгрунтовані і задоволенню не підлягають. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 19.10.2007 року громадянка [PERSON] звернулася із заявою до прокурора Глибоцького району, копія якої міститься в матеріалах справи, щодо вжиття заходів по поверненню земельної ділянки у власність її малолітньому сину - [PERSON] Згідно відповіді на звернення, наданої громадянці [PERSON], проведеною прокуратурою Чернівецької області перевіркою встановлено, що межі земельних ділянок, які зазначені в державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧВ №004763 від 10 травня 2002 року, виданому громадянину [PERSON], співпадають з межами земельної ділянки, якою раніше, відповідно до погосподарських книг, користувалася [PERSON]. Після смерті останньої та її синів - [PERSON] та [PERSON] єдиним спадкоємцем за законом є позивач - неповнолітній [PERSON] (свідоцтво про народження серії 1-МИ №278518). За результатами розгляду даного звернення прокуратурою Глибоцького району Чернівецької області було пред'явлено вказаний позов. Свідоцтвом про право на спадщину за законом ВВК№776830 підтверджується | те, що після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем є її син - [PERSON]. На підставі рішення 11 сесії 3 скликання [PERSON] сільської ради від 13 грудня 2001 року №93-24/2001 року [PERSON] було виділено земельну ділянку розміром 0,30 га для ведення підсобного господарства біля господарства [PERSON] Відповідно до рішення №56-1 1/1999 11 сесії [PERSON] сільської ради [PERSON] для обслуговування житлового будинку було надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0,15 га. Як вбачається з державного акту на право приватної власності серії ЧВ №004763 від 10 травня 2002 року, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель розміром 0,1695 га, а також земельну ділянку площею 0,2790 га для ведення особистого селянського господарства. Згідно довідки відділу земельних ресурсів у [PERSON] районі Чернівецької області від 19 лютого 2008 року [PERSON] замість державного акту на право приватної власності серії ЧВ №004763 від 10 травня 2002 року отримав державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №176449 від 04 квітня 2007 року та серії ЯЕ№ 176280 від 04 квітня 2007 року. Щодо позовних вимог в частині оспорення правомірності винесення рішення [PERSON] сільської ради №93-24/2001 від 13 грудня 2001 року про відведення [PERSON] спірної земельної ділянки розміром 0,30 га та видачі відповідачу державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №176449 від 04 квітня 2007 року, судом встановлено, що відповідно до довідки [PERSON] сільської ради від 15 листопада 2007 року оспорювана земельна ділянка з господарства [PERSON] не вилучалась, тобто рішення про вилучення земельної ділянки з користування не приймалось, оскільки остання померла ще в 1997 році, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-МИ№117034. Разом з тим, як вбачається з довідки [PERSON] сільської ради від 04.01.2008 року, інших матеріалів справи, після смерті матері [PERSON] - [PERSON] земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, що знаходилась неподалік її господарства, у приватну власність її синам не надавалась, так як вони в сільську раду по даному питанню з відповідними заявами не зверталися. Оспорювана земельна ділянка знаходилась в антисанітарному стані, на ній розміщувалися стихійні смітники, що підтверджується поясненнями голови сільської ради [PERSON], свідків [PERSON] і [PERSON], спадкоємці померлої жодних правових підстав для користування нею не мали та і не бажали їх набути, а тому вказана земельна ділянка із земель запасу сільської ради була надана у приватну власність громадянину [PERSON] згідно поданої ним заяви, в порядку, визначеному чинним на той час законодавством. Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі та одержання документу, що посвідчує це право. Стаття 23 цього ж кодексу вказує на те, що право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими радами. Суду також не було надано жодних доказів, які б стверджували наявність права власності або права користування земельною ділянкою синами померлої [PERSON] чи нею самою. Копія погосподарської книги села Валя Кузьміна Глибоцького району Чернівецької області за 1996-2000 року, згідно якої спірна земельна ділянка площею 0,30 га рахувалася за домогосподарством, власником якого в порядку спадкування є на сьогодні неповнолітній позивач, а також копія погосподарської книги за 1967-1970 роки, відповідно до якої спірна земельна ділянка рахувалася за господарством [PERSON], не є правовстановлюючими документами, а тому не можуть підтверджувати ні право власності, ні право користування вказаною земельною ділянкою померлого батька позивача - [PERSON] чи його баби - [PERSON]. Доводи позивача про перехід від [PERSON] до [PERSON] права користування спірною, присадибною на той час, земельною ділянкою спростовуються положеннями ст. 70 Земельного кодексу УРСР в редакції 1970 року, відповідно до змісту якої набуття права власності на житловий будинок і господарські споруди, що належать колгоспному двору, не тягне за собою виникнення права користування присадибною ділянкою, яка перебувала в користуванні колгоспного двору. Водночас підстави для зебереження після смерті [PERSON] права колгоспного двору на присадибну ділянку, передбачені ст. 65 цього ж кодексу, на момент смерті останнього були відсутні. Сама ж [PERSON] з метою вирішення вказаного питання із заявою до загальних зборів колгоспу, як це було передбачено чинним на той час законодавством, не зверталася. Зазначені факти, окрім іншого, підтверджується довідкою архівного відділу [PERSON] РДА №26 від 05 липня 2010 року, а також висновком про права третіх осіб на земельну ділянку, що міститься в матеріалах технічної документації. Не знайшли свого підтвердження при розгляді справи і припущення представника позивача [PERSON] щодо можливого виділення у власність земельної ділянки [PERSON]. [PERSON] того, в судовому засіданні дослідженими по справі доказами достовірно встановлено, що протягом тривалого часу цією земельною ділянкою ніхто не користувався, ніхто не сплачував плату за вказану землю, що також було підтверджено поясненнями голови сільської ради [PERSON] та секретаря сільської ради [PERSON], а тому її виділення [PERSON] цілком відповідало чинному законодавству. У відповідності з положеннями ч.2 ст. 59 ЦПК України поясненнями свідків може підтверджуватись наявність чи відсутність у [PERSON] та [PERSON] права користування спірною земельною ділянкою, так як таке право повинно бути підтверджено в судовому засіданні не показами свідків, а відповідними документами - рішенням про передачу земельної ділянки в користування або державним актом. Крім того, позивачем також не доведено в судовому засіданні юридичні передумови спадкування [PERSON] після смерті [PERSON], оскільки остання була його патронажною дочкою, а досліджені матеріали справи не дають можлитвості віднести її до кола спадкоємців за законом. Цей факт також свідчить про відсутність у позивача [PERSON] правових підстав для звернення до суду із зазначеними позовними вимогами. Щодо посилань представників позивача про набутття неповнолітнім [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку на підставі ст. 119 ЗК України - за набувальною давністю, то вони також є необгрунтовані, оскільки у відповідності з положеннями п. 1 розділу IX «Прикінцевих положень» зазначеного кодексу набувальна давність може застосовуватись, починаючи з 1 січня 2017 року. Зважаючи на викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги прокурора Глибоцького району в інтересах [PERSON] в частині неправомірності винесення рішення [PERSON] сільської ради №93-24/2001 від 13 грудня 2001 року та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №176449 від 04 квітня 2007 року є безпідставними і не знайшли свого підтвердження при розгляді справи. Щодо позовних вимог в частині скасування рішення 11 сесії 3 скликання [PERSON] сільської ради від 13 грудня 1999 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ№ 176280 від 04 квітня 2007 року, то суд вважає вказані вимоги також безпідставними. Так, зазначеним рішенням та виданим на його підставі державним актом [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1695 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Вказана земельні ділянка не межує із земельною ділянкою, що належнить на теперішній час позивачу, а знаходиться в зовсім іншому місці. Як вбачається з матеріалів справи, прокурор Глибоцького району Чернівецької області звернувся із вказаним позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON] Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. З ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб. В даному випадку прокурор Глибоцького району звернувся до суду із позовом про захист прав та інтересів неповнолітнього [PERSON] Разом з тим в ході розгляду справи достовірно встановлено, що прийняття рішення 11 сесії 3 скликання [PERSON] сільської ради від 13 грудня 1999 року та видача на його підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ№ 176280 від 04 квітня 2007 року жодним чином не обмежує права і свободи та не порушує інтереси неповнолітнього [PERSON], оскільки земельна ділянка, що передана відповідачу на підставі вказаних документів, не межує із належною йому земельною ділянкою, що підтверджується викопіюванням з плану землекористування, він та його батьки ніколи не претендували на її виділення, а також ця земельна ділянка ніколи не перебувала у власності чи користуванні його спадкодавців і на момент передачі [PERSON] зазначена земельна ділянка відносилась до земель запасу сілської ради. Розбіжності в частині розмірів земельних ділянок в оспорюваних позиваєм рішеннях та виданих на їх підставі державних актах пояснюються уточненням розмірів земельної ділянки на місцевості та зазначенням в деражвних актах точних виміряних спеціальними приладом розмірів, що в повному обсязі відповідає порядку виготовлення технічної документації для приватизації земельних ділянок і не суперечить законодавчим та підзаконним актам. На підставі викладеного, ст.ст. 65, 70 Земельного кодексу У PCP в редакції 1970 року, ст.ст. 22, 23, 65 Земельного кодексу України в редакції від 18 грудня 1990 року, ст.ст. 78, 81, 125, 152 Земельного кодексу України, ст. 15 Цивільного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»,

Outcome: dismissed