Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-14 00:00:00

[PERSON] в квітні 2010 року звернувся до суду з позовною заявою і просить стягнути в його користь з відповідача [PERSON] 3.3. 4949 грн. основного боргу, 2000 грн. моральної шкоди та судові витрати по спораві. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав і суду пояснив, що в грудніі 2002 року він позичив відповідачу суму еквівалентну на той час 4000 доларів США, які відповідач зобовязувався йому повернути до 01 січня 2003 року, або передати у власність автомобіль відповідної вартості, про що власноручно написав письмову розписку, яку передав йому. Гроші він зобовязувався повернути до 01 січня 2003 року. Частину боргу, а саме 3000 доларів США відповідач повернув йому в травні 2003 року, а решту 1000 доларів США зобовязувався повернути з процентами за кілька місяців. В звязку з тим, що після закінчення обумовленого строку повернення боргу, відповідач борг йому добровільно не повертав, в лютому 2006 року він звернувся з позовом до суду про стягнення боргу в примусовому порядку. Рішенням Галицького районного суду від 01 березня 2006 року позов його було задоволено частково і стягнуто в його користь з відповідача 5050 грн. основного брргу з розрахунку 505 грн. за 100 доларів США, 404 грн. процентів від суми позики з розрахунку 8% річних, як відсоткова ставка по депозитних вкладах, та судові витрати по справі. Рішення вступило в законну силу і звернуто до виконання. Однак, до сьогоднішнього дня відповідач боргу так і не повернув, не вживає жодних зусиль для його повернення та ухиляється від цього, а заходи примусового стягнення виявились безрезультатними. Дії та поведінка відповідача як до, так і після рішення суду свідчать про те, що він умисно ухиляється від повернення боргу. В звязку із зростанням курсу долара по відношенню до національної валюти станом на теперішній час відповідач мав би повернути йому 7999 грн. Враховуючи те, що рішенням суду від 01.03.2006 року з відповідача вже стягнуто 5050 грн., стягненню підлягають 2949 грн. Крім того вважає, що неправомірними діями відповідача, а саме, небажанням повертати борг, йому завдано моральних страждань, які виражаються в тому, що посилились його переживання та нервозність, ускладнились сімейні відносини через погіршення матеріального стану сімї, взаємовідносин з рідними та близькими, на тривалий період часу ним втрачена перспектива ділової активності та реалізація особистих планів і можливостей. Негативні емоції призвели до пригнічення його морального стану, через що вважає, що неправомірними діями та поведінкою відповідача йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 2000 грн. Відповідач [PERSON] 3.3. в судове засідання не зявився втретє з невідомих суду причин, хоч вчасно і належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи, про що свідчать почтові повідомлення про вручення йому судових повісток, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подавав. Заслухавши доводи позивача та перевіривши матеріали справи суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити. Судом встановлено, що в грудніі 2002 року позивач позичив відповідачу суму еквівалентну на той час 4000 доларів США, які відповідач зобовязувався йому повернути до 01 січня 2003 року, або передати у власність автомобіль відповідної вартості, про що власноручно написав письмову розписку, яку передав позивачу. Гроші він зобовязувався повернути до 01 січня 2003 року. Частину боргу, а саме 3000 доларів США відповідач повернув йому в травні 2003 року, а решту 1000 доларів США зобовязувався повернути з процентами за кілька місяців. В звязку з тим, що після закінчення обумовленого строку повернення боргу, відповідач борг добровільно не повертав, в лютому 2006 року позивач звернувся з позовом до суду про стягнення боргу в примусовому порядку. 1970 році позивач з дозволу житлово-комунального відділу Бурштинської ТЕС спорудив в Лі. Бурштині Галицького району Івано-Франківської області по вул. Шухевича, 65 автогараж. В той час ніхто документів на будівництво автогаражу не вимагав і такі документи йому не видавались, через що їх в нього не має. З копії рішення Галицького районного суду від 01 березня 2006 року вбачається, що позов [PERSON] було задоволено частково і стягнуто в його користь з відповідача 5050 грн. основного боргу з розрахунку 505 грн. за 100 доларів США, 404 грн. процентів від суми позики з розрахунку 8% річних, як відсоткова ставка по депозитних вкладах, та судові витрати по справі. Рішення вступило в законну силу і звернуто до виконання. Однак, до сьогоднішнього дня відповідач боргу позивачу так і не повернув, не вживає жодних зусиль для його повернення та ухиляється від цього, а заходи примусового стягнення виявились безрезультатними. Дії та поведінка відповідача як до, так і після рішення суду свідчать про те, що він умисно ухиляється від повернення боргу. З листа начальника відділу ДВС Головного управління юстиції в Івано- Франківській області за № ІІІ/123-02-26 від 01.12.2009 року вбачається, що вжитими заходами державним виконавцем відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції на виконання виконавчого листа Галицького районного суду за № 2-135 від 13.03.2006 року про стягнення із [PERSON] 3.3. на користь [PERSON] 5505 грн. встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення в рахунок погашення боргу. Згідно адресної довідки [PERSON] 3.3. прописаний у с. Задністрянську Галицького району, через що виконавчий документ надіслано для виконання до відділу ДВС Галицького районного управління юстиції. З довідки банку про офіційний курс гривні до іноземних валют від 23.02.2010 року вбачається, що з 24 лютого 2010 року офіційний курс гривні до долара СПІД встановлено 799 грн. за 100 доларів США. Таким чином, в звязку із зростанням курсу долара США по відношенню до національної валюти станом на теперішній час відповідач мав би повернути позивачу 7999 грн. Враховуючи те, що рішенням суду від 01.03.2006 року з відповідача вже стягнуто 5050 грн., стягненню підлягають 2949 грн. і в цій частині позов слід задовольнити повністю. Що стосується стягненняя моральної шкоди, то в цій частині позов слід задовольнити частково. При цьому, визначаючи розмір моральної шкоди, слід врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наміру, з яким діяв заподіював шкоди та ступінь його вини. На підставі ст.ст. 1046 - 1050, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: partial