Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

9 червня 2010 року позивач звернулася до суду з позовом , в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку індивідуального житлового фонду № 38 по вулиці Кутузівській в м. Харкові, який складається з житлового будинку з прибудовою літ. «А-1», на земельній ділянці площею 497 м2 , кількістю житлових кімнат -4 (чотири), загальною площею 62,7 м2 , житловою площею 47,5 м2 , з надвірними будівлями: льох літ. «Г», сарай - літ. «Б», сарай - літ. «б», лазня літ. «К», вбиральня літ. «Ж», сарай літ. «З», літня кухня літ. «И», гараж літ. «Л», огорожа літ. «№1-3», укладений між нею та відповідачем [PERSON], який посвідчено Харківською універсальною біржею 19.03.1998 року р.№ У-03-198-Н. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 березня 1998 року вона , домовившись з [PERSON] про всі істотні умови договору і склавши договір купівлі-продажу, сплативши відповідачу суму в розмірі 21 400,00 грн , набула право власності на житловий будинок індивідуального житлового фонду № 38 по вулиці Кутузівській в м. Харкові. Будинок складається з житлового будинку з прибудовою літ. «А-1», на земельній ділянці площею 496 м2 , кількістю житлових кімнат -4 (чотири), загальною площею 62,7 м2 , житловою площею 47,5 м2 , з надвірними будівлями: льох літ. «Г», сарай - літ. «Б», сарай - літ. «б», лазня літ. «К», вбиральня літ. «Ж», сарай літ. «З», літня кухня літ. «И», гараж літ. «Л», огорожа літ. «№1-3». Доказом цього є договір купівлі-продажу р. № У-03-198-Н від 19 березня 1998 року, посвідчений АТ «Харківська Універсальна біржа», та зареєстрований міським бюро технічної інвентаризації 19 березня 1998 року за реєстровим № 52933. Після укладання договору купівлі-продажу, відповідач звільнив та передав їй житловий будинок індивідуального житлового фонду, а вона засилилась та зареєструвалась в будинку і до цього часу фактично володіє, користується нерухомим майном, сплачує усі належні платежі, слідкує за технічним станом майна. В подальшому , на підставі рішення ХІХ сесії ХХІV скликання Харківської міської ради від 25.02.2004 року № 26/04, вона приватизувала земельну ділянку, на якій знаходиться нерухоме майно, стала власницею земельної ділянки площею 0,0497 га, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ХР № 078640 від 12.05.2004 року. На цей час виникла необхідність розпорядитися належним їй нерухомим майном та земельною ділянкою в цілому, однак цього зробити не може, у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу № У-03-198-Н від 19 березня 1998 року не був посвідчений нотаріально, а був посвідчений Харківською універсальною біржею, через що на сьогодення вона не має можливості вільно розпоряджатися належним їй майном. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про визнання позовних вимог позивача. 3-я особа АТ «Харківська Універсальна Біржа» надала суду заяву, в який просить розглянути справу без участі її представника за наявними у справі матеріалами. Суд, вислухавши пояснення представника позивача , дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування вимог, доходить висновку про законність та обгрунтованість вимог. При цьому суд виходить з наступного. Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Так в судовому засіданні були встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. 19.03.1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладено у письмовій формі договір купівлі-продажу житлового будинку індивідуального житлового фонду № 38 по вулиці Кутузівській в м. Харкові, який посвідчений АТ «Харківська Універсальна біржа» від 19.03.1998 року, реєстраційний № У-03-198-Н, та зареєстрований Харківським міським бюро технічної інвентаризації 19.03.1998 року за реєстром № 52933. Відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакцій 1963 р.) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України у разі якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи те, що відбулося повне виконання договору, що підтвердив у судовому засіданні представник позивача, а також підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, то суд, відповідно до вимог ст. ст. 15. 16 ЦК України вважає за необхідне захистити порушене цивільне право позивача [PERSON] як добросовісного покупця та згідно до вимоги ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 р.) визнати дійсним договір купівлі-продажу вищезазначеного житлового будинку індивідуального житлового фонду. На підставі викладеного та

Outcome: approved