Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказавши в заяві, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] Дар`ї Сергіївни, [INFO] На сьогоднішній день вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до повноліття дитини. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь кошти на своє утримання у 1/4 частини його доходів, у зв'язку з тим, що вона на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, і потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку. Ніяких інших стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, інших утриманців він не має. Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову в попередньому судовому розгляді ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Утримання може бути як у грошовій, так і в натуральній формі. Відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] Дар`ї Сергіївни, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Однак з пояснень сторін видно, що вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, відповідач у добровільному порядку не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини. Дитина сторін [PERSON] Дар`я Сергіївна, [INFO] проживає з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Згідно ст.183 Сімейного Кодексу України аліменти з батьків на утримання дітей визначаються судом у частці від їхнього заробітку (доходу). Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої дочки, суд, у відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України враховує матеріальне становище дитини, відсутності у неї інших доходів, а також матеріальне становище платника, відсутність у нього інших утриманців і вважає, що він має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини заробітку, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, у даний час позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, потребує матеріальної допомоги. Відповідач не утримує її. На підставі ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною 3-х років. Такі кошти стягуються у частковому відношенні від заробітку або у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки в розмірі 1/4 частини його доходів. Стягнення коштів на утримання позивачки почати робити з моменту подачі позову в суд з 21.05.2010 р. і до 28.07.2012 р., або до зміни матеріального стану сторін. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню держмито в доход держави в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved