Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-07 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду 20.05.2010 року та просила постановити рішення, згідно якого розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], а також стягнути з нього аліменти на її користь на утримання сина - [PERSON], [INFO], у мінімальному розміру аліментів для дитини відповідного віку до його повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем з 09.10.1993 року. Від даного шлюбу народився син - [PERSON], [INFO], який на теперішній час проживає з позивачкою. На протязі спільного проживання, вони виявили, що у них різні характери та погляди на сімейне життя, через що між ними постійно траплялись сварки. Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Позивачка з сином проживає окремо від відповідача і знаходиться в тяжкому матеріальному становищі. Майнового спору між сторонами немає. Позивач у попередньому судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, зазначивши, що шлюбні стосунки між ними були припинені з серпня 2009 року та примирення між ними не можливе, в них різні характери та відсутність взаєморозуміння, які призвели до припинення стосунків, кожен з них живе своїм життям, відповідач у вихованні сина участі не приймає та матеріальної допомоги не оказує, дитина залишається мешкати з позивачкою. Відповідач у судове засідання зявився, позовні вимоги визнав за умовами, що позивачка не буде перешкоджати у будь-який час спілкуватися з дитиною, не заперечував про встановлення місця проживання сина з позивачкою, а також був згодний на стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина до його повноліття. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу виданого Приморським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Одеси від 09.10.1993 року, актовий запис № 833 ( а.с.5), сторони уклали шлюб 09.10.1993 року. Згідно до свідоцтва про народження виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовської рай адміністрації виконкому Одеської міськради, актовий запис № 1032, у сторін 15.08.2000 року народився син [PERSON] ( а.с. 6). Син проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, згідно довідки Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 1021 від 19.04.2010 року (а.с.7) та знаходиться на диспансерному обліку у «Дорожньої дитячої клінічної лікарні ДП «Одеська залізниця»» з 14.03.2006 р. відповідно довідки з лікарні №03/173 від 29.04.2010 р.(а.с. 8) Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Встановити подальше мешкання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з матір`ю, оскільки дане питання сторонами вирішено добровільно і в інтересах дитини. При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу витрати по оплаті державного мита слід покласти на відповідача [PERSON]. На підставі викладеного й

Outcome: approved