Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить виселити відповідача із житлового будиноку № 17, що розташованого по провулку Б. Хмельницького в смт. Куликівка Чернігівської області, без надання йому іншого жилого приміщення, у звязку з неможливістю спільного проживання. В обґрунтування своїх позовних вимог та в судовому засіданні позивачка зазначила, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 28 лютого 1990 року. На початку 2010 року вони в судовому порядку розлучилися. Вона проживає разом з відповідачем та їхніми двома спільними дітьми в будинку №17, що розташований по провулку Б. Хмельницького в смт. Куликівка Чернігівської області. В даний час дочка проживає окремо Половина даного будинку належить їй на праві особистої власності, а інша половина належить громадянину [PERSON]- колишньому чоловікові, з яким вона розділили спільне майно ще в 1989 році. Останнім часом, кожного дня відповідач в будинку де вони проживають вчиняє сварки, ображає її та дітей, погрожує фізичною розправою, наносить їй тілесні ушкодження. Крім цього, відповідач ніде не працює, постійно зловживає спиртними напоями. Відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сімї та появу у нетверезому стані в громадському місці. Окрім того, йому виносилися офіційні попередження про недопустимість вчинення насильства в сімї. Позивачка неодноразово зверталась до Куликівського ГГІРФО Куликівського РВ УМВС щодо зняття відповідача з реєстрації її будинку, але їй було відмовлено. Оскільки позивачка є власником вищевказаного будинку, а відповідач своїми систематичними порушеннями правил соціалістичного співжиття робить неможливим для її та дітей проживання з ним в одному будинку, не сплачує комунальні платежі, послуги за газопостачання, та електроенергію, в добровільному порядку не хоче виселитися з її жилої площі, вона просить виселити його з її будинку без надання іншого жилого приміщення. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивачки не визнав і пояснив, що правила співжиття в одному будинку він не порушує, позивачку не чіпає, вона сама ініціює з ним сварки. В даний період часу він не працює. Але гроші на утримання будинку позивачці іноді дає. У звязку з цим він просить в позові відмовити і його не виселяти. Він би згодився добровільно виселитися з цього будинку, якби позивачка виплатила йому компенсацію вартості того майна на яке він має право, але позивачка таку суму йому сплачувати не хоче. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстава. Відповідно до ст. 116 Житлового кодексу України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі, будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 лютого 1990 року. Рішенням Куликівського районного суду від 01 березня 2010 року шлюб між ними було розірвано. Сторони проживали разом в будинку №17 по провулку Б..Хмельницького (раніше Петровського) в смт. Куликівка Чернігівської області, ? частина якого належить позивачці [PERSON] (раніше мала прізвище Миргородська) на праві особистої власності. Відповідач вчиняє відносно позивачки, акти фізичного та психологічного насильства: ображає її, погрожує фізичною розправою, спричиняє тілесні ушкодження, що підтверджується не одноразовими постановами про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сімї. При цьому відповідач перебуває в стані алкогольного спяніння. Така поведінка суперечить нормам і правилам сумісного проживання і унеможливлює для позивачки спільне проживання з відповідачем. 06.01.2010 року позивачка вже зверталась до суду з позовом про виселення відповідача за неможливістю спільного проживання. Рішенням суду від 24.03.2010 року в задоволенні позову було відмовлено. При цьому відповідача було судом попереджено, що у випадку порушення ним правил співжиття він буде виселений без надання йому іншого житлового приміщення. Не зважаючи на це, відповідач вже 26.03.2010 року, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, в смт. Куликівка, по провулку Б.Хмельницького, 17, вчинив акт насильства в сімї по відношенню до позивачки. В ході цього спричинив позивачці тілесні ушкодження у вигляді синців та забиття мяких тканин обличчя та лівої половини грудної клітини, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що відповідач своєю поведінкою унеможливлює спільне з ним проживання з боку позивачки і на підставі ст. 116 ЖК України підлягає виселенню без надання йому іншого житлового приміщення. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved