Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-12 00:00:00

На підставі частини 3 статті 209 ЦПК України в судовому засіданні 13 травня 2010 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення. 01 квітня 2010 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому зазначила, що відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ (далі за текстом - Закон №796-ХІІ), вона віднесена до IIІ категорії громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, оскільки з 25 серпня 1982 року по 15 серпня 1986 року постійно проживала в [INFO]. У січні 2010 року [PERSON] звернулась до Управління ГІФУ із заявою про призначення пільгової пенсії зі зниженням пенсійного віку, однак в її задоволенні було відмовлено. Посилаючись на невиконання Управлінням ПФУ положень статті 55 Закону №796-ХІІ, прохала зобов'язати відповідача призначити їй пільгову пенсію з 27 жовтня 2009 року зі зниженням пенсійного віку на чотири роки. В судовому засіданні позивач [PERSON] В,С. заявлені вимоги підтримала по тих самих підставах, які нею були зазначені у позовній заяві. У поясненнях позивач послався на те, що Управлінням ПФУ при прийнятті рішення про відмову у призначеній пенсії не були враховані положення, викладені у примітці до статті 55 Закону № 796-ХІІ. Цими положеннями передбачено, що для застосування початкової величини зниження пенсійного віку обов'язковою умовою є проживання чи робота на забрудненій території у період з 26 квітня 1986 року по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Оскільки ці умови мають місце, позивач [PERSON] вважала себе такою особою, що має право на дострокову пенсію. Доводи позивача в судовому засіданні підтримав його представник, який надав судові відповідні пояснення. Представник відповідача у письмових запереченнях вказав про те, що Управління ПФУ позов не визнає, посилаючись на те, що хоча [PERSON] і має статус потерпілої внаслідок аварії на Чорнобильській атомній електростанції ІІІ категорії, оскільки проживала у зоні безумовного (обов'язкового) відселення з 26 квітня 1986 року по 15 серпня 1986 року, однак за станом на 01 січня 1993 року прожила у цій зоні менше двох років. За таких обставин [PERSON] не набула права на призначення їй пенсій зі зниженням пенсійного віку відповідно до положень статті 55 Закону №796-ХІІ, тому Управління ПФУ прохало в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні прохав залишити позов [PERSON] без задоволення, пославшись на доводи, викладені у письмових запереченнях. Суд, заслухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку наявним доказам, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 11 Закону №796-ХІІ особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 01 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення -не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи. Позивач [PERSON] є потерпілою внаслідок аварії на Чорнобильській атомній електростанції III категорії і з моменту аварії, тобто 26 квітня 1986 року по 15 серпня 1986 року проживала в зоні безумовного (обовязкового) відселення. Стаття 55 цього ж Закону передбачає право на зниження віку виходу на пенсію на чотири роки особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов'язкового) відселення, за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше двох років. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] проживала у зоні безумовного (обов'язкового) відселення протягом 03 місяців 19 днів, тобто менше двохрічного періоду, визначеного Законом №796-XII, що не дає права на зниження віку виходу на пенсію. Що стосується посилань позивача на положення примітки до статті 55 Закону №796-ХІІ, то суд зазначає наступне. Пенсійний вік особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою статтею 55 Закону №796-ХІІ, якщо не обумовлено інше. Приміткою ж до цієї статті зазначені умови щодо визначення кола осіб, яким встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що оскільки [PERSON] проживала у зоні безумовного (обов'язкового) відселення менше двох років, то на неї не поширюється дія статті 55 Закону №796-ХІІ і вона не має права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed