Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-26 00:00:00

[PERSON] 5.02.2010 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказує, що на підставі договору дарування він є власником житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по вулиці Комсомольській №7 в селі Борщівка Балаклійського району Харківської області.Житловий будинок раніше належав його батькові [PERSON] На протязі 8 останніх років батьки фактично не проживали однією сім»єю, так як у батька появилася співмешканка і фактично він проживав у неї. 20 січня 2009 року відповідач вивіз всі свої особисті речі до співмешканки. В добровільному порядку знятися з реєстрації він відмовляється. Позивач просить його позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнав та звернувся з зустрічним позовом до [PERSON], просить поновити його порушене право та вселити його в житловий будинок. В обґрунтування позову зазначає, що позивач його рідний син, який 19 лютого 2009 року разом з матірю вигнали його із житлового будинку, викинули його особисті речі, закрилися в будинку. Він неодноразово їздив додому, але його не впускали син та дружина тому він вимушений був звернутися в органи міліції із заявою, він разом з дільничим інспектором міліції приїздили до [PERSON], він та дружина пообіцяли йому виділити кімнату, але в зазначений час він приїхав і йому знову було відмовлено у вселенні в житловий будинок. Як пояснив [PERSON] ніякої співмешканки у нього не було, він знімав собі житло, так як жити йому було ніде.. Просить вселити його в житловий будинок. Відповідач по зустрічному позову [PERSON] з позовними вимогами не згоден, вважає, що його батько більше року не проживав у будинку без поважних причин, зніматися з реєстрації він відмовляється. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків,вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає, а позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON], який 4 квітня 2006 року подарував йому житловий будинок, розташований по вул..Комсомольська,7 в селі Борщівка Балаклійського району, який він побудував і вони там разом проживали, що підтверджується договором дарування від 4.4.2006 року (а.с.5) та довідкою Борщівської сільської ради №283 від 16.12.2009 року (а.с.7.) Із акта обстеження житлового будинку від 21 січня 2010 року вбачається, як зазначили члени комісії, що [PERSON] в житловому будинку не проживає з 20 січня 2009 року по 21 січня 2010 року (а.с.9). В судовому засіданні були допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які поясняли, що при обстеження житлового будинку вони встановили, що [PERSON] там не проживає. Допитана у судовому засіданні [PERSON] пояснила суду, що вона є дружиною [PERSON], який знайшов собі співмешканку і пішов до неї проживати. Із матеріала про відмову в порушенні кримінальної справи №100 Балаклійського РВ ГУ МВС України в Харківській області вбачається, що [PERSON] звертався до райвідділу міліції із заявою з того приводу, що [PERSON] вигнав його з дому, була проведена перевірка дільничним інспектором міліції [PERSON], та відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутністю складу злочину в діях [PERSON] (а.с.38). Ці обставини підтвердив у судовому засіданні свідок [PERSON], який також підтвердив, що в грудні 2009 року до нього як до дільничного інспектора міліції звертався з усною заявою [PERSON] з проханням поговорити з його дружиною та сином, там як вони не впускають його в житловий будинок. В процесі бесіди дружина [PERSON] говорила,що вони обладнати у домі для нього кімнату, в якій він можє проживати. Але потім у січні 2010 року [PERSON] звернувся до райвідділу міліції з письмовою заявою, в якій просив вжити заходи до його сіна [PERSON], який вигнав його з будинку, з цього приводу була проведена перевірка, та відмовлено в порушенні кримінальної справи. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили суду, що вони неодноразово бачили машину [PERSON] біля житлового будинку в селі Борщівка. Пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суд сприймає як достовірні, так як вони підтверджують той факт,що [PERSON] намагався вселитися в житловий будинок, з цього приводу звертався із заявою в міліцію. До показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суд відноситься критично, так як вони спростовуються вищевказаними доказами. Відповідно до ст..405 ЦК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Оскільки позивач [PERSON] не надав суду доказів, які б підтверджували не проживання відповідача в житловому будинку без поважних причин, суд відмовляє в задоволенні його позову. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Суд вважає, що [PERSON] не втрачав інтересу для житлового будинку, приймав заходи до вселення, але його право відповідачем поновлено не було, тому суд задовольняє позов [PERSON]

Outcome: approved