Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-13 00:00:00

02.02.2010 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що 26 квітня 1997 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Мають з відповідачем неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. 09 липня 2009 року шлюб з відповідачем було розірвано. 26 грудня 2003 року нею, як позичальником було складено акт про виконання зобов`язання за кредитною угодою з Державним фондом сприяння молодіжному житловому будівництву за № 08092003176, на її ім`я була зареєстрована двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS], вартість квартири 26267 грн. На момент розірвання шлюбу з відповідачем було сплачено кредиту, згідно зобов`язання за кредитним договором на суму 5576,01 грн.. Вже після розлучення нею самостійно було сплачено суму, що залишилась за кредитним договором у розмірі 21122 грн. Після розлучення вони проживали в одній квартирі і поведінка відповідача значно погіршилась. Він неодноразово застосовував до неї фізичну силу та влаштовував погром в квартирі, про що свідчать неодноразові виклики органів міліції. На протязі 2009 року він тричі попереджувався органами міліції про його протиправну поведінку в квартирі (постанови про відмову в порушені кримінальної справи від 14.09.2009 р., від 16.11.2009 р. та 12.01.2010 р.). Вважає, що спільне проживання з відповідачем в одній квартирі є неможливим. Прохає виселити [PERSON] із квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] за неможливістю спільного проживання, без надання іншого житлового приміщення. 25.02.2010 року відповідач подав зустрічну позовну заяву про визнання права власності (а.с.35-38). 01.03.2010 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднані в одне провадження з первісним позовом (а.с.71). 05.05.2010 року [PERSON] подав уточнену зустрічну позовну заяву (а.с.108-113), що не суперечить вимогам ст. 31 ЦПК України і приймається судом до розгляду, де зазначив, що 26 квітня 1997 року він уклав шлюб з відповідачкою, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ЖС № 030583, виданим Гуляйпільським ВРАГС Запорізької області. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АП № 135614, виданим ВРАГС міського району м. Севастополь. З 27.04.2001 року він перебував на квартирному обліку. Кредит на квартиру оформили на дружину. 26 грудня 2003 року, була оформлена кредитна угоді № 08092003176 між Запорізьким регіональним відділенням фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та [PERSON], відповідно до якої Фонд від імені держави надав прямий цільовий кредит у сумі 24284 грн. терміном повернення 30 років з дати укладання кредитної угоди. Відповідно до п.1.2 Угоди, кредит був наданий на будівництво квартири [ADDRESS]. 23 грудня 2004 року рішенням виконавчого комітету Гуляйпільської міської Ради № 399 було вирішено оформити та видати свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] на [PERSON]. 02 лютого 2005 року виконавчим комітетом Гуляйпільської міської Ради видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, відповідно до якого, двокімнатна квартира [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON], яка зареєстрована в БТІ за реєстраційним номером 9760849, в реєстраційній книзі № 6, номер запису № 223. 18 лютого 2005 року між Запорізьким відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву іпотекодержатель, та [PERSON] іпотекодавець, було укладено іпотечний Договір. Далі зазначив, що 18 лютого 2005 року, при укладанні іпотечного Договору він підписав заяву, відповідно до якої, не заперечує проти того, щоб майно, яке є їхньою спільною сумісною власністю, а саме: квартира [ADDRESS] була предметом іпотеки. 28 березня 2009 року його в зв`язку з поліпшенням житлових умов було знято з квартирного обліку. 15 травня 2009 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області № 2-229/2009 р. з нього було стягнуто аліменти на утримання дитини. 16 червня 2009 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області № 2-230/2009 р. шлюб з відповідачкою було розірвано. Вважає, що колишня дружина навмисно приховала від нього те, що вона повністю сплатила кредит, крім того Державний Фонд вона не попереджада про факт їхнього розлучення, а також в своїй позовній заяві умовчує, що спірна квартира є їхньою спільною сумісною власністю. Своїми діями вона фактично намагається кофіскувати належну йому ? частину квартири. Іншого житла в нього не має. Прохає постановити рішення, яким визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS], яка є спільною сумісною власністю подружжя та стягнути з [PERSON] на його користь витрати понесені ним на правову допомогу в розмірі 5000 грн. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали первісний позов, заперечують проти задоволення зустрічного позову в повному обсязі, суду пояснили, що відповідач має право на 1/8 частину квартири, тільки в тій частині, що сплатили разом кредит з розрахунку 2850 грн., що складає 12%. В судовому засіданні відповідач, його представник первісний позов не визнали, подали письмові пояснення (а.с.108-112), на задоволенні зустрічного позову наполягають, додатково відповідач пояснив, що іншого житла не має, йому відомо, що позивач займала гроші у знайомих на повернення кредиту, згоден повернути половину сплачених нею коштів. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, надали суду письмові заяви (а.с.90, 98) з проханням розглянути справу без їх участі, справа розглянута і їх відсутності, проти чого не заперечують учасники процесу. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, свідків, вважає, що первісний позов задоволенню не підлягає в повному обсязі, зустрічний позов підлягає задоволенню частково із наступних підстав: Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України: способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами ст. 70 СК. Судом в судовому засіданні встановлено: 26.04.1997 року між сторонами зареєстровано шлюб (а.с.9). 03.01.1999 року народилася донька [PERSON] (а.с.8). 26.12.2003 року була укладена кредитна угода № 08092003176 між Запорізьким регіональним відділенням фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та [PERSON] (а.с.30-32, 39-41) відповідно до якої Фонд надав прямий цільовий кредит у сумі 24 284 грн. терміном повернення 30 років з дати укладення кредитної угоди. 23 грудня 2004 року рішенням виконавчого комітету Гуляйпільської міської Ради № 399, вирішено оформити та видати свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] на [PERSON] (а.с.67). 02.02.2005 року виконавчим комітетом Гуляйпільської міської ради видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно: на двокімнатну квартиру [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 24, 48) та яка зареєстрована за нею (а.с.25, 49). 18.02.2005 року укладено іпотечний договір (а.с.26-29; 42-45). 16.06.2009 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області шлюб між сторонами розірвано (а.с.51), 09.07.2009 року видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.10,50). 14.12.2009 року складено акт № 14 про виконання зобов`язання за кредитною угодою (а.с. 19) від 26.12.2003 року № 08092003176 де зазначено, що загальна сума зобов`язань за кредитною угодою (зі змінами від 16.03.2004 р. рішення № 68) складає 25910 грн., зобов`язання вважаються виконаними і кредитна угода припиняє свою дію. 22.12.2009 року приватним нотаріусом знято заборону відчуження з квартири № 55, яка знаходиться за адресою: м. Гуляйполе, Запорізької області по вулиці Цвітній, будинку № 12, власником якої є [PERSON]. (а.с.45). Суд, відмовляючи в задоволенні первісного позову виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Правила ст. 116 ЖК про виселення за неможливістю спільного проживання не поширюються на учасників спільної власності на квартиру. В судовому засіданні встановлено, що позивач і відповідач придбали та побудували квартиру № 55 в м. Гуляйполе по вулиці Цвітній, буд. 12 за кредитні кошти, отримані по укладеній кредитній угоді № 08092003176 від 26.12.2003 року та сплатили в період шлюбу за спільні кошти 4788 грн., решту 21122 грн. сплатила позивач після розірвання шлюбу за власні кошти, проти чого не заперечує відповідач в судовому засіданні, пояснивши, що позивач займала гроші у знайомих на повернення кредиту. Ідеальна частка відповідача в спірній квартирі, з урахуванням інтересів дружини, чоловіка, дитини становить 1/10 частину (25910 грн. - 21212 грн. : 2 = 2394 грн.), яка залишається у спільній частковій власності. В такому випадку захист права позивача може здійснюватися іншими способами передбаченими ст. 16 ЦК України. Не підлягає задоволенню вимога відповідача про стягнення витрат на правову допомогу, так як вбачається з матеріалів справи, інтереси [PERSON] представляла [PERSON], якій відповідно до довіренності від 23.02.2010 року (а.с.68) [PERSON] надав повноваження свого представника. Згідно журналів судових засідань саме в такому процесуальному статусі, а не особа, яка надає правову допомогу в порядку ст. 56 ЦПК України, [PERSON] брала участь у справі і такі витрати несе сторона по справі. Суд не приймає до уваги зазначені в тексті первісного позову (а.с.5), що на момент розірвання шлюбу було сплачено кредиту, згідно зобов`язання за кредитним договором на суму 5576,1 грн., поскільки воно спростовується актом № 14 про виконання зобов`язання за кредитною угодою (а.с. 19) від 26.12.2003 року № 08092003176 де зазначено, що загальна сума зобов`язань за кредитною угодою (зі змінами від 16.03.2004 р. рішення № 68) складає 25910 грн., зобов`язання вважаються виконаними і кредитна угода припиняє свою дію, а на аркушах справи 26, 29, 30, 39, 42, 46 зазначені інші суми. Суд критично відноситься до пояснень відповідача в судовому засіданні, що 18.02.2005 року, при укладанні іпотечного договору він підписав заяву (а.с.85), відповідно до якої не заперечував проти того, щоб майно, яке є їх спільною сумісною власністю, а саме: квартира [ADDRESS] була предметом іпотеки, поскільки приватним нотаріусом не перевірявся факт сплати коштів по кредитній угоді, а про проведення експертизи сторони не заявляли, так як вважали, що мають право на різні частини.

Outcome: partial