Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-07 00:00:00

У березні\~2008\~року [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про розподіл\~спільного майна\~подружжя,\~набута у\~шлюбі та\~визнання права\~власності на\~1\\2 частину квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] . Позивач зазначав, що він з відповідачем знаходилися у шлюбі з 22.02.2002 року по 29.11.2006 року, коли шлюб було розірвано, дітей від шлюбу не має. Під час шлюбу за власні кошти - 7100 грн., вони 05.06.2002 року купили однокімнатну кваргиру [ADDRESS] та зареєстрували її на відповідачку. Оскільки [PERSON] не визнає його права на квартиру, яка є спільною сумісною власністю подружжя у рівних частках, яка ними набута за час шлюбу, просив позов задовольнити. У листопаді\~2008\~року відповідачка\~пред`явила\~зустрічний позов\~до [PERSON] \~про визнання\~квартири [ADDRESS] особистою\~приватною власністю\~посилаючись на\~те,\~що хоча\~вони з\~ [PERSON] \~і зареєстрували\~шлюб,щоб\~оформити опіку\~над його\~неповнолітньою сестрою,\~однак не\~створили сім`ї,\~не вели\~спільного господарства,\~не мали\~спільного бюджету.\~В дійсності\~спірна квартира\~була придбана\~нею за\~її власні\~кошти -\~2600\~доларів США\~у матері\~ [PERSON] ,\~2200\~доларів США\~вона передала\~їй ще\~у травні\~2001\~року,\~коли вони\~з відповідачем\~ще не\~були у\~шлюбі,\~а мати\~ [PERSON] \~виїздила за\~кордон.\~Різницю в\~розмірі 400\~доларів США\~за домовленістю\~з продавцем\~вона сплатила\~за борги\~по квартплаті\~та комунальні\~послуги.\~Ніяких коштів\~на придбання\~спірної квартири\~у період\~шлюбу вони\~не вкладали.\~Починаючи з\~травня 2001\~року вона\~одна несла\~усі витрати\~по утриманню\~та ремонту\~спірної квартири. Посилаючись на викладене, просила визнати спірну квартиру особистою приватною власністю, прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднати їх в одне провадження. Ухвалою суду від 04.11.2008 року два позови були об`єднані в одне провадження. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Зустрічний позов не визнали. Просили задовольнити його на підставі ч.І ст.22 КпШС та ст. 60,63,69,70,71 СК України. Суду позивач пояснив, що він уклав шлюб з відповідачкою 22.02.02 р. , однак шлюбні відносини не склалися, тому шлюб було розірвано. За період шлюбу 05.06.2002 року ними була куплена квартира [ADDRESS] у його матері за 7100 грн., які відповідачка надавала матері в борг а та пізніше повернула їх. Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просила слухати справу у її відсутності, позов Роздобудько не визнає, а зустрічний підтримує т.я. вважає, що спірна квартира куплена нею за її особисті гроші у травні 2001 року у [PERSON] , а не у шлюбі з [PERSON] . Представник відповідача позов не визнала, а зустрічний підтримала і суду пояснила, що у 2000 р. [PERSON] познайомилася з матір`ю позивача - [PERSON] і та попросила допомогти їй виїхати за кордон на роботу. Через те. що вона не мала грошей на оформлення документів за кордон, вони домовилися, що вона купить у неї спірну квартиру, а тому передала їй 2200 доларів США . а 400 доларів витратила на погашення боргів за квартиру. Нотаріально оформити договір купівлі-продажу квартири вони не встигли, так як документи на квартиру не були підготовлені [PERSON] через борги по кварплаті та комунальні послуги. Для оформлення договору купівлі-продажу вона залишила довіреність своєму синові [PERSON] , тому при оформленні договору купівлі-продажу спірної квартири. [PERSON] не передавала позивачу ніяких грошей і даний факт позивач не заперечував у суді. Квартира нею була куплена ще в травні 2001 року, тоді вона і розрахувалась з [PERSON] .. Дослідивши докази подані сторонами, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступні обставини. Відповідно до договору купівлі - продажу, посвідченому 05.06.2002 року приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Войтовською Ж.Ф., реєстровий № 3228 та зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, ( а. с. 5. 37) [PERSON] від імені якої на підставі доручення діє [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за 7100 грн. Відповідач ніколи не був зареєстрований в спірній квартирі, а зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 29.11.2006 р. шлюб між сторонами був розірваний на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] , виданому 27 .03.2008 р. Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану ( а. с. 39 ) Доказів, що саме 22.02.02 р. позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою, [PERSON] суду не надав. Власник квартири [PERSON] до теперішнього часу не оспорювала договір купівлі-продажу спірної квартири з 2001 року. Як свідчать квитанції тільки [PERSON] з травня 2001 р. сплачувала комунальні послуги за квартиру та послуги телефонного зв`язку, а також борги, які мала [PERSON] раніше по квартирі, що є доказом про купівлю спірної квартири ще у травні 2001 року. Згідно договору поруки від 28.12.05 р. поручителем [PERSON] за договором позики був [PERSON] , а не [PERSON] . У відповідності\~до ч.\~1\~ст.\~22\~КпШС УССР\~та ч.2\~ст.\~60\~СК України\~кожна річ\~набута за\~час шлюбу,\~крім речей\~індивідуального користування,\~є об`єктом\~спільної сумісної\~власності подружжя. Згідно ст.. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно , хоча і набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто. Таким чином, суд вважає, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Позивач посилався, що він сумісно з відповідачкою у шлюбі купив квартиру у матері за спільні кошти, але суд не може з цим погодиться через те, що вважає через те. що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя набуте хоча під час шлюбу, однак за кошти, які належали йому особисто, а по справі доказано, що спірна квартира купувалася за гроші відповідачки. Відповідно до ч.З ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Позивач не довів ті обставини, на які він посилався, а тому суд вважає, що нема законних підстав для задоволення позову і тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити, а зустрічний позов [PERSON] задовольнити.

Outcome: approved