Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, посилаючись на те, що 17 квітня 2009 року близько 12 години 10 хвилин відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], що належить відповідачці [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння, по вул.І.Гонти в м.Умань не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на його автомобіль [NUMBER], який був припаркований в місці стоянки з правої сторони проїжджої частини вулиці. В наслідок ДТП його автомобілю, завдано шкоду. Відповідач [PERSON] свою вину визнав повністю та обіцяв відшкодувати вартість ремонту автомобіля [NUMBER], але в послідуючому почав його уникати зустрічів. Відповідач [PERSON], яка є власником автомобіля [NUMBER], також відмовляється відшкодувати завдані збитки, мотивуючи тим, що збитки завдано не нею. У зв?язку з ДТП порушився нормальний ритм його життя. Будучи головою ЖБК «Надія», він використовував власний автомобіль для поїздок на роботу та в господарських цілях кооперативу. Також пошкодженим автомобілем відвозив дітей до школи та жінку-інваліда на роботу і на лікування, чого на даний час зробити не може. Стан його здоров?я значно погіршився, доводиться самому звертатись за медичною допомогою до лікарів, вишукувати кошти на ліки та лікування, запчастини та кошти на ремонт автомобіля. В судовому засіданні позивач позов підтримав і просив задовольнити та пояснив, що 17 квітня 2009 року він припаркував свій автомобіль [NUMBER] на парковочному майданчику біля ЗАТ «Лакталіс-Умань». Коли він вийшов з приміщення, то побачив, що його автомобіль пошкоджено внаслідок ДТП, яке скоїв відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER]. Він викликав на місце події працівників ДАІ, які оформили відповідні документи. Вказане ДТП сталося з вини [PERSON], який на той час був позбавлений права керування транспортними засобами та ще й був в нетверезому стані. Постановою суду від 06 травня 2009 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 130 ч.1 КУпАП, і його позбавлено права керування транспортними засобами терміном на три роки. Згідно висновку експертизи, йому, як власнику автомобіля завдано матеріального збитку від ДТП на суму 36511 гривень 22 копійки. Після ДТП він звертався до власника автомобіля [PERSON] з проханням відшкодувати ремонтні роботи по відновленню його автомобіля по фактичних витратах, нехай навіть вони будуть менші ніж вказано в автотоварознавчому дослідженні. Спочатку відповідачі погоджувалися на ці умови, а потім стали мене уникати, [PERSON] взагалі сказала, що до цього не має ніякого відношення, хоча [PERSON] створив ДТП на автомобілі, який належить [PERSON], отже вона дала йому ключі від машини і тому несе таку саму відповідальність В звязку з ДТП у нього порушився нормальний ритм життя. Йому необхідно використовувати власний автомобіль для поїздок на роботу та у відрядження. Також автомобілем він возив дітей до школи, та дружину-інваліда на роботу та на лікування. Він планував поїхати разом з сімєю літом на відпочинок, але в звязку з пошкодженням автомобіля всі плани змінилися. Після ДТП у нього значно погіршився стан здоровя, він лікувався, витрачав кошти на ліки. В звязку з цим йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в сумі 5000 грн. Просить суд стягнути з відповідачів шкоду, завдану внаслідок ДТП, матеріальну в сумі 36511 гривень 22 копійки, моральну в сумі 5000 гривень та понесені судові витрати. Відповідачка [PERSON] позов не визнала та пояснила, що вона не несе відповідальності за вчинки [PERSON], хоча вона і є власником автомобіля. [PERSON] вписаний в технічний паспорт і мав право керувати транспортним засобом. Про те, що він позбавлений права керування транспортними засобами [PERSON] її не повідомив. Він знаходився за кермом автомобіля під час вчинення ДТП і він заподіяв позивачу шкоду, яку визнає, отже він і повинен відшкодовувати позивачу всі заподіяні ним збитки. Вона ж ніякого відношення до вимог позивача не має. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав та пояснив, що дійсно автомобіль «Мітцубісі» він придбав, перебуваючи в шлюбі з [PERSON], за власні кошти, але оскільки вони з дружиною розлучалися ще в 2005 році, то він вирішив подарувати автомобіль дружині. [PERSON] вписала його в техпаспорт, щоб він при потребі міг користуватися машиною. Вони з [PERSON] розлучені, але проживають в одній квартирі, поки він не знайде собі іншого житла. Про те, що він позбавлений прав керування транспортними засобами, [PERSON] не знала. 17.04.2009 року [PERSON] пішла на роботу. Він без її дозволу взяв техпаспорт на машину, дублікат ключа у нього був давно, і поїхав у справах. Після того він зустрів своїх знайомих, вони з ними випили спиртного. Коли він їхав по вулиці Гонти міста Умані, то вчинив ДТП, зіткнувшись з машиною позивача. Після того він подзвонив [PERSON], попросив її приїхати, щоб вона забрала машину з місця пригоди. Позов він визнає повністю. Згідно постанови Уманського міськрайонного суду від 13 листопада 2008 року по адміністративній справі №3-14893-08 [PERSON] за керування автомобілем в стані алкогольного спяніння позбавлений права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. Як вбачається з постанови Уманського міськрайонного суду від 6 травня 2009 року по адміністративній справі №3-787-09 [PERSON] свою вину у вчиненні ДТП від 17 квітня 2009 року визнав повністю та за вказане правопорушення та за ст.130 ч.2 КУпАП був позбавлений права керування всіма видами транспортних засобів строком на три роки. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №0С-1 від 4 березня 2010 року Вінницької Торгово-промислової палати матеріальний збиток завданий власникові автомобіля [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, складає 36511 гривень 22 копійки. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення частково - заподіяна матеріальна шкода в сумі 36511 гривень 22 копійки, моральна шкода в розмірі 5000 гривень та судові витрати в сумі 1703 гривні 40 копійок підлягають стягненню лише з відповідача [PERSON], винного у вчинення ДТП, оскільки збитки [PERSON] заподіяні при ДТП лише [PERSON] і лише з вини [PERSON], а [PERSON], хоча і є власником автомобіля, але ніякого відношення до заподіяних збитків позивачу не має, тому і не може відповідати за шкоду заподіну позивачу відповідачем [PERSON]. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені ним витрати при зверненні до суду. На підставі ст.ст. 22,1167,1187 ЦК України,

Outcome: partial