Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виселення. В обґрунтування свого позову позивачка [PERSON] посилається на те, що у березні 2008 року її сусідка [PERSON] подзвонила їй і попросила тимчасово поселити в її будинок самотню, нещасну жінку з дитиною, класним керівником якої був її чоловік [PERSON]. Позивачка дала згоду, і в її будинок вселилася [PERSON] зі своїм сином [PERSON]. 13 березня 2008 року, позивачка зустрілась з нею, вони домовилися, що вона здає [PERSON] 1/3 частину будинку і відповідно інші умови мешкання. Періодично позивачка [PERSON] приїжджала, перевіряла оплату електроенергії, газу. Коли позивачка приїжджала додому, то в кімнатах, які вона здавала, завжди було брудно, без її дозволу [PERSON] зайняла весь будинок, розмістила там свої речі, валялися на дивані та палили. У коморі висіло багато особистих речей, якими позивачка зі своїм чоловіком користувалися. [PERSON] самовільно всі їх спалила. Також без згоди позивачки, [PERSON] замінила шпалери в двох кімнатах, без дозволу взяла телевізор і вивела його з ладу, а також самовільно був вирубаний і спалений сад. 20 вересня 2009 року відповідачка [PERSON] учинила бійку із сусідкою [PERSON] Увечері, по телефону, про конфлікт позивачку повідомила сусідка [PERSON] Цим же вечором позивачка подзвонила [PERSON], перерахувала всі порушення, які вона допустила, та те, що вона в грубій формі порушила умову мешкання. Також, [PERSON] запропонувала їй до 15 жовтня 2009 року встановити мирні сусідські взаємостосунки з сімєю [PERSON], провести оплату за споживання електроенергії і газу та звільнити квартиру до 15 жовтня 2009 року. Позивачка неодноразово дзвонила [PERSON], але кожного разу, коли вона дзвонила, відповідачка не вислухавши її, переривала телефонну розмову та відключала телефон. Тоді, позивачка написала їй лист, в якому дуже коректно просила її покинути її будинок. Цього не відбулося. 13 жовтня 2009 року, позивачка поступила в кардіологічне відділення з гіпертонічним кризом, що трапився в результаті знервованої обстановки навколо її будинку. 1 грудня 2009 року, позивачка зі своїм чоловіком знову приїхали в м. Старобільськ, а [PERSON] їх в будинок не впустила. Довелося викликати міліцію і двох свідків [PERSON] і [PERSON]. Вони зайшли в чотири кімнати, які позивачка не здавала [PERSON], і були шоковані побаченим, кожна кімната була обладнана тимчасовим лежачим місцем, скрізь було видно присутність [PERSON] і можливе перебування інших сумнівних осіб. Виникло відчуття пожежної небезпеки, антисанітарії в будинку [PERSON] У дві кімнати, які вони займають з сином, вона не впустила [PERSON] навіть у присутності лейтенанта і капітана міліції РВ ГУМВС м. Старобільська. Коли позивачка забажала подивитися показання електролічильника, книжки про сплату, [PERSON] відповіла, що покаже тільки електрику. Представники міліції обмежилися лише оформленням документів на виклик, не врегулювавши конфліктну і хуліганську ситуацію від початку і до кінця, а незабаром і зовсім виїхали. [PERSON] хотіла спільно з представниками РВ ГУМВС м. Старобільська, в присутності свідків, повісити замки на вхідні двері в чотирьох кімнатах, які не здавала і опечатати, але [PERSON] продовжувала хуліганити і ображати позивачку, її чоловіка та свідків. [PERSON] розпласталася на порозі веранди будинку і не пустила їх взагалі в будинок. При відвідуванні позивачкою свого будинку, 16 квітня 2010 року, всі шість кімнат знаходилися в антисанітарному стані. Коли вони покидали свій будинок, [PERSON] спільно зі своїм сином влаштували бешкет з чоловіком позивачки, її сестрою і бійку з нею. [PERSON] ударила [PERSON] в обличчя і травмувала їй голову. [PERSON] з сином загрожували позивачці і намагалися ударити цеглиною. Так, їй і чоловіку довелося звертатися по медичну допомогу в лікарню м. Рубіжного. 19 квітня 2010 року, позивачка вимушена була направити претензію [PERSON] по відшкодуванню заборгованості за мешкання, а також виселення її з сином з будинку. 11 червня 2010 року, позивачка з чоловіком і сестрою не змогли потрапити в свій будинок, бо [PERSON] зі своїм сином влаштували черговий скандал і колотнечу із застосовуванням загроз топорищем і металевими граблями. Довелося знову викликати міліцію, тому що з боку [PERSON] були застосовані підручні засоби, які представляли загрозу їхньому стану здоровя. Своєю поведінкою і діями [PERSON] зі своїм сином, грубо порушили умови мешкання в будинку [PERSON], завдаючи їм матеріальної і моральної шкоди. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивачки [PERSON] підтримав у повному обсязі та просив суд виселити [PERSON] та її сина [PERSON] з домоволодіння, розташованого за адресою: вул. 3-го Інтернаціоналу, буд. 106 м. Старобільськ Луганської області; зобов'язати [PERSON] сплатити за спожиту електроенергію і газ; зобов'язати [PERSON] провести ремонт телевізора; зобов'язати [PERSON] зробити косметичний ремонт всіх шести кімнат домоволодіння за адресою: вул. 3-го Інтернаціоналу, буд. 106 м. Старобільськ Луганськоїобласті; а також зобов'язати [PERSON] зробити генеральне прибирання всієї території садиби. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала у повному обсязі та пояснила, що з березня 2008 року вона знімає у [PERSON] житло 1/3 частину домоволодіння за адресою: вул. 3-го Інтернаціоналу, буд. 106 м. Старобільськ Луганської області на підставі договору найму. Разом з нею за вищевказаною адресою проживає її син [PERSON], 21 вересня 1991 року, який на момент вселення був неповнолітнім та навчався в СООШ № 3 1-2 ступеню. Інша частина домоволодіння належить рідній сестрі позивачки [PERSON] [PERSON], яка мешкає в м. Харкові. Конфлікт розпочався з 15 травня 2009 року, коли вона знаходилась в Криму на заробітках, а син поїхав до родичів в м. Зимогірє Славяносербського району Луганської області. [PERSON] сусідка, яка мешкає за адресою: вул. 3-го Інтернаціоналу, буд. 104 м. Старобільськ Луганської області, без дозволу взяла ключі де сховав син, проникла в її житло, не попередивши ні її, ні її сина, хоча знала її мобільний телефон. Коли син приїхав додому, то звернув увагу на те, що ключа від будинку немає там де він його сховав, а знаходяться у [PERSON] Також, у серпні 2009 року, без її дозволу та дозволу її сина, в будинок проникав син позивачки [PERSON]. На початку вересня 2009 року, [PERSON], без її дозволу склала в її сарай картоплю та повісила на двері свій замок. 22 вересня 2009 року, до неї в будинок без дозволу зайшов сусід [PERSON] з невідомим їй чоловіком. 23 вересня 2009 року, син позивачки - [PERSON], на протязі трьох діб вдень та вночі дзвонив їй на мобільний телефон з погрозами та вимагав виселитися. 28 вересня 2009 року, [PERSON] в принижу вальній формі з обвинуваченнями, писала їй листи. 1 грудня 2009 року [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON], [PERSON] та [PERSON], без попередження та дозволу намагались проникнути в її житло. В січні 2010 року, вона отримала лист з претензією-попередженням від позивачки [PERSON], яка звинувачувала її в крадіжці та поломці майна. 11 червня 2010 року [PERSON], в присутності [PERSON], [PERSON], застосовували силові методи, незаконно хотіли виселити її разом з сином, та причинили їй тілесні ушкодження. Крім того, відповідачка [PERSON] вважає, що своїми діями вона не завдала позивачці ні матеріальної не моральної шкоди. У звязку з цим, відповідачка [PERSON] просила суд відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні було встановлено, що між сторонами склались відносини щодо найму жилого приміщення домоволодіння, розташованого за адресою: вул. 3-го Інтернаціоналу, буд. 106 м. Старобільськ Луганської області. Вказане домоволодіння належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних долях, на підставі свідоцтв про право на спадщину №№ 2-430 та 2-432 від 11 червня 2010 року. У відповідності до ч. 2 ст. 158 ЖК України, договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обовязки наймодавця і наймача та інші умови найму. Згідно з ч. 1\~ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Оцінюючи наданий в якості доказу договір найму, укладений між сторонами 13 березня 2008 року, суд вважає, що так як вказаний договір найму не був зареєстрований в виконкомі Старобільської міської ради і тому не може вважатись таким, що був вчинений. Крім того, згідно наданої копії паспорту, [PERSON] є громадянкою [PERSON] Федерації та отримала тимчасову посвідку на постійне проживання, згідно якої, її постійним місцем проживання є м. Зимогіря Луганської області, вул. Менделєєва, буд. 71. Таким чином, [PERSON] проживала в жилому приміщенні 1/3 частині домоволодіння, розташованого за адресою: вул. 3-го Інтернаціоналу, буд. 106 м. Старобільськ Луганської області, без будь яких правових підстав, має інше постійне місце проживання, а тому підлягає виселенню. Щодо вимог про виселення сина [PERSON] [PERSON], [INFO], то суд вважає, що в позовних вимог слід відмовити. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обовязки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. [PERSON] досяг повноліття, а тому може бути самостійною особою. Суд не має повноважень щодо самостійного залучення до справи інших відповідачів і не може вирішувати питання щодо осіб, що не є стороною по справі. Відносно вимог щодо зобовязання сплати відповідача за використані електроенергію та газ, зобовязання проведення косметичного ремонту, зобовязання провести ремонт телевізора, проведення генерального прибирання території садиби. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Такий спосіб відновлення порушеного права, який вимагається застосувати позивачем до відповідача не передбачений діючим законодавством і не може бути застосований судом. Крім того, позивачем не було надано доказів того, що саме протиправними діями саме відповідача були порушені законні права позивача, а згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суму судових витрат у розмірі 45 грн. 50 коп., понесені нею при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial