Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-17 00:00:00

В березні 2010 року позивач звернулася до суду із позовом про захист честі, гідності ділової репутації та стягнення компенсації за моральну шкоду, посилаючись на те, що начальником управління освіти Хмельницької міської ради [PERSON] було розповсюджено неправдиву та наклепницьку інформацію відносно неї, а саме розглянуто анонімний лист в присутності батьків учнів 9-Д класу НВК №10, а також повідомлено про його зміст директора НВК №10 [PERSON], при цьому відповідно до ст.8 Закону України «Про звернення громадян» анонімне звернення розгляду не підлягає, але відповідачем інформацію викладену у ньому було незаконно поширено. Зважаючи на протиправність дій [PERSON] позивач просить її позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Представник відповідача управління освіти Хмельницької міської ради, [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, а саме в частині, що інформація викладена в анонімному листі не відповідає дійсності, решту позовних вимог не визнав та пояснив, що до нього надійшло звернення батьків учнів 9-Д класу НВК №10, ознайомившись із його змістом, він зрозумів, що це є анонімний лист. Однак враховуючи, що також були отримані відомості про те, що диплом про вищу освіту у державному педагогічному університеті імені [PERSON] у 1996 році, на підставі якого [PERSON] було прийнято на роботу, остання не отримувала, а до повноважень начальника управління освіти відносяться призначення та звільнення з посади педагогічних працівників, він вирішив зясувати думку батьків учнів 9-Д класу про класного керівника [PERSON], а також перевірити чи відповідають викладені у анонімному листі факти дійсності чи ні. Для цього він зясував у директора НВК №10 [PERSON], один з фактів зазначених у анонімному листі, а саме, чи отримував той листи від батьків учнів 9-Д класу, що [PERSON] було підтверджено. В подальшому представник відповідача провів батьківські збори, де зясував, відношення батьків учнів до класного керівника, а також те, що викладені в анонімному листі факти не відповідають дійсності. Зазначив, що своїми діями честь, гідність та ділову репутацію позивача не принижував та моральну шкоду не заподіяв. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 18 лютого 2010 року на імя начальника управління освіти Хмельницької міської ради [PERSON] надійшов лист, в якому було зазначено, що він написаний від батьків та учнів 9-Д класу навчально-виховного комплексу №10 м. Хмельницького. Інформація викладена в листі стосувалася неприпустимої поведінки класного керівника 9-Д класу [PERSON] Крім цього також було зазначено і прохання допомогти розібратись у даній ситуації. Даний лист був анонімним, а відомості викладені у ньому є недостовірними, що визнається сторонами, а тому доказуванню не підлягає. [PERSON] факти, що зазначені у анонімному листі, відносно [PERSON] були поширені частково, а саме, розгляд анонімного листа по суті не здійснювався. В присутності директора НВК №10 [PERSON] були задані питання [PERSON] по деяким фактам визначеним у анонімному листі, що позивач заперечила, і про що зазначено в позовній заяві, зокрема про незаконний збір коштів, грубе поводження з учнями та надання оцінок педагогічним працівникам. В подальшому обговорювалось питання недійсності диплому про вищу освіту. На батьківських зборах 23 лютого 2010 року було зазначено про наявність анонімного листа від батьків учнів 9-Д класу, в подальшому ставились запитання по деяким фактам викладеним у анонімному листі з метою перевірки їх достовірності, та зясування фактичних відносин між учнями, батьками та класним керівником. Дані питання обговорювались з обмеженим колом осіб батьками учнів 9-Д класу НВК №10, від яких цей лист нібито був направлений, на батьківських зборах, що в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON], які зазначили, що на батьківських зборах було оголошено про надходження анонімного лист від батьків даного класу, були перевірені факти, викладені у ньому, проведено таємне голосування, однак свого підтвердження вони не знайшли. Крім цього було встановлено, що батьки учнів такий лист не направляли, з чим погодились усі присутні. Дані обставини також підтверджуються і протоколом батьківських зборів від 23.02.2010 року, де було зазначено про обговорення конкретних фактів, а саме: збору та використання коштів у класі, відношення [PERSON] до даних коштів, звернення батьків учнів 9-Д класу з анонімними листами до директора НВК №10, стосунки між учнями, батьками та класним керівником [PERSON], будь-які відомості про інші факти, що зазначені в анонімному листі відсутні. Крім цього, також було зафіксовано припущення [PERSON] про можливе подальше звільнення [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він звернувся до начальника управління освіти [PERSON] та пояснив, що до нього надійшов лист, з якого став відомий факт, що [PERSON] будучи педагогічним працівником, державний педагогічний університет імені [PERSON] у 1996 році не закінчувала, та диплом про вищу освіту не отримувала. В ході розмови [PERSON] запитав, чи надходили до нього листи від батьків 9-Д класу НВК №10 і чому він їх не розглянув, на що [PERSON] повідомив, що отримав три анонімних листи, які відповідно до Закону України «Про звернення громадян» розгляду не підлягають. Розмова [PERSON] та [PERSON], яка відбулась 22.02.2010 року в його присутності стосувалася недійсності диплому про вищу освіту, окрім цього було запитано про деякі інші факти та події, будь-яких образ, приниження честі, гідності та ділової репутації в діях [PERSON] по відношенню до [PERSON] не було. Факт того, що диплом серії ЛО ВЕ №183036 від 30 червня 1996 року реєстраційний номер 678 в книзі реєстрації дипломів та прізвище [PERSON] в наказах про відрахування у 1996 року у звязку із закінченням ВНЗ не значаться, підтверджується листом від 9 лютого 2010 року національного педагогічного університету імені [PERSON]. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що приниження честі, гідності та ділової репутації [PERSON] як педагога та класного керівника, людини [PERSON] під час зустрічі з [PERSON] в присутності директора НВК №10 та на батьківських зборах 23 лютого 2010 року не мало місця. Виходячи із змісту ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» обовязок розгляду заяв (клопотань) покладається на органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадових осіб, керівників та посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, який полягає у об'єктивному і вчасному їх розгляді, перевірки викладених в них фактів, прийнятті рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечення їх виконання, повідомлення громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Будь-яких рішень [PERSON] з приводу даного анонімного листа не виносилось, звернення не реєструвалось, оскільки є анонімним, а отже перевірка фактів викладених у ньому не може вважатись його розглядом. Згідно п.3.1. Положення про управління освіти Хмельницької міської ради, управління здійснює управління закладами освіти усіх типів та форм власності, розташованих на території міста. п.66 Статуту НВК №10 передбачено, що батьки, учні мають право звертатися до органів управління освітою з питань навчання та виховання дітей, на захист законних інтересів своїх дітей у відповідних державних органах, що також передбачено і Законом України «Про освіту». Метою батьківських зборів була перевірка окремих фактів викладених у анонімному листі, та зясування відносин між батьками, учнями 9 Д класу та їх класним керівником, оскільки вирішується питання про подальше перебування [PERSON] на займаній посаді, з підстав недійсності диплому про вищу освіту. Протиправність призначення та проведення батьківських зборів, на яких здійснювалась перевірка фактів викладених у анонімному листі не встановлено, оскільки фізичні особи мають право вільно збиратися на мирні збори, що передбачено ст.315 ЦК України. Відповідно до ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена на особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Суд не вправі зобовязати [PERSON] вибачитись перед позивачем, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації фізичної особи за поширення недостовірної інформації не передбачено ст.ст. 16, 277 ЦК України, та на що було звернуто увагу Постановою Пленуму Верховного суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи». Згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією розуміються документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. ч.4 ст. 14 даного Закону передбачено, що поширення інформації - це розповсюдження, обнародування, реалізація у встановленому законом порядку документованої або публічно оголошуваної інформації. п. 15 Постанови №1 Пленуму ВСУ №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності, або викладена не правдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі, або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). У ст. 23 ч.2 п4 ЦК України, зазначено, що моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності та репутації фізичної особи. Негативна інформація відносно [PERSON], яка була перевірена [PERSON]І 23 лютого 2010 року під час зустрічі з батьками учнів 9-Д класу НВК №10, та 22 лютого 2010 року при зустрічі з [PERSON] в присутності [PERSON] за викладеними у анонімному листі фактами у формі запитань, хоча і була частково поширена, однак це здійснювалось не в формі твердження, при цьому, суд, враховуючи, що її недостовірність була встановлена під час зборів, вважає, що стосунки [PERSON] з оточенням та сімєю, не порушено, будь-яких змін у життєвих та виробничих стосунках не встановлено, додаткових зусиль для відновлення попереднього стану прикладати не потрібно, авторитет [PERSON] як педагога, класного керівника, людини не послабився, честь та гідність позивача [PERSON] в присутності батьків учнів 9-Д класу 23 лютого 2010 року, а 22 лютого 2010 року в присутності [PERSON] принижені не були. Суд не бере до уваги листок працездатності від 24 лютого 2010 року, виданий Хмельницькою міською поліклінікою №1, де зазначено діагноз: «ВСД по гіпотонічному типу», як на підтвердження посилання позивача, що внаслідок протиправної поведінки відносно неї, вона захворіла, оскільки 22 лютого 2010 року [PERSON] було особисто повідомлено про факт недійсності її диплому про вищу освіту із зазначенням відповідних наслідки для неї. Зважаючи на це, причинний зв'язок між перевіркою інформації за анонімним листом [PERSON] та хворобою [PERSON] в судовому засіданні не встановлений. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що моральна шкода позивачу не заподіяна, а тому відшкодуванню не підлягає.

Outcome: partial