Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою з тих підстав, що відповідач ДПІІ „IAS- Бориспіль безпідставно виніс їй дисциплінарне стягнення у вигляді догани та звільнив її з посади чергової санвузла. Вважає, що добросовісно виконувала свої службові обовязки, а тому просила скасувати наказ № 48 від 20.07.2009 р. про накладення дисциплінарного стягнення, скасувати наказ № 58 від 30.08.2009 р. про звільнення з роботи, поновити її на роботі в ДПІІ „IAS- Бориспіль на посаді чергової санвузла та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.09.2009 р. до дня поновлення на роботі в сумі 2400 грн. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Представник позивача також підтримала позовні вимоги [PERSON] та просила задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні та письмових поясненнях в заперечення позову зазначив, що позивач був звільнений із займаної ним посади на підставі наказу №58 від 30.08.2009 р. за ст. 40п.3 КЗпП України, за повторне порушення трудової дисципліни, що носило систематичний характер. Ввважає, що позивач звільнена з роботи правомірно з дотриманням вимог норм КЗпП України. При зверненні до суду позивач мурмило М.А. без поважних причин пропустила строк звернення до суду, який встановлений ст. 233 КЗпП України, а тому з цих підстав просив відмовити в задоволені позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до наказу №27к від 03.03.2005 р. позивач був прийнятий на роботу до ДПІІ „IAS- Бориспіль на посаду озеленювача, а наказом № 7-к від 12.01.2006 р. переведена на посаду чергової санвузла, що підтверджується копією трудової книжки на імя [PERSON] ( а.с. 8-11). Відповідно до наказу № 48 від 20.07.2009 р. за порушення посадової інструкції і неякісне виконання своїх службових обовязків [PERSON] було оголошено догану, та звернено увагу, що у разі повторення подібних випадків буде звільнена з роботи згідно чинного законодавства.( а.с. 12).З даним наказом [PERSON] була ознайомлена під розписку, надала письмове пояснення з відмовою писати причини порушення нею трудової дисципліни. За повторне порушення трудової дисципліни, яке мало місце 20.07.2009 р. і носило систематичний характер, наказом № 58 від 30.08.2009 р. [PERSON] була звільнена з роботи по ст.40 п.3 КЗпП України. Відповідно до ст. 148 ч.1 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці. Як встановлено, в період з 01.08.2009 р. по 29.08.2009р. [PERSON] перебувала у черговій відпустці. На наступний день після закінчення відпустки була звільнена з роботи. 07.09.2009 р. позивач [PERSON] була ознайомлена з наказом № 58 від 30.08.2009 р., отримала копію цього наказу, що підтверджується відповідним актом.( а.с. 47). Згідно вимог ч.1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення- в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. З огляду на вищевикладене вбачається, що строк оскарження наказу № 48 від 20.07.2009 р. про накладання дисциплінарного стягнення минув 20.10.2009 р., а строк оскарження наказу №58 від 30.08.2009 р. про звільнення - 07.10.2009 р. Доказів, які б підтверджували поважність причин пропущення строків звернення до суду, позивачем надано не було. Таким чином, суд прийшов до висновку, що [PERSON] слід відмовити в задоволенні її позовних вимог, оскільки без поважних на те причин, пропустила строк звернення до суду. Оскільки судом не знайдено підстав для задоволення позову, судові витрати в справі, а саме 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи слід покласти на позивача, на підставі ч.3 ст. 81 та 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 40 п.3, 148 ч.1, 233 ч.1 КЗпП,

Outcome: approved