Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-18 00:00:00

В червні 2010 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у розмірі 62000 грн., процентів за користування грошима у розмірі 30237,40 грн., неустойки у розмірі 51 460 грн. та судових витрат. Позивач вказував на те, що 01 грудня 2009 р. відповідач взяв у нього в борг 62000 гривень, які зобовязувався повернути 05 березня 2010 р., на підтвердження чого надав розписку. Посилаючись на наведені обставини, позивач, просив стягнути на його користь 62000 грн. боргу за договором позики, проценти за користування грошима у розмірі 30237,40 грн., неустойку у розмірі 51 460 грн., і 1556,97 грн. судових витрат. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав, просив про їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з'явився викликався належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення в матеріалах справи. Суд за згодою позивача ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224-225 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує пятдесятикратного розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, і не повязаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін. Судом установлено, що згідно договору позики від 01 грудня 2009 року, яку сторони не оспорювали [PERSON] позичив у [PERSON] 62 000 гривень і зобовязався повернути кошти 05 березня 2010 року (а.с.4). Між тим у зазначений в договорі строк [PERSON] суму позики не повернув, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Як вбачається сума за договором позики значно перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (850 грн.) та повязана із здійсненням [PERSON] підприємницької діяльності. Крім того, відповідно до п. 3.3. договору позики, встановлено проценти за користування позикою в розмірі 120 % річних. З цих підстав договір позики слід вважати процентним. Відповідно до розрахунку процентів від суми позики виконаного позивачем з урахуванням облікової ставки НБУ, сума процентів що підлягає сплаті відповідачем, складає 30 237 грн. 40 коп. Оскільки, у зазначений строк [PERSON] не виконав узяті на себе зобовязання за договором позики, дотепер грошові кошти в сумі 62000 гривень позивачу не повернув, інших відомостей на переконання суду не представив, суд

Outcome: partial