Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

Позивач у червні 2010 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідно до Закону України Про соціальний захист дітей війни має статус дитини війни, у звязку з чим згідно ст.6 того ж Закону має право на отримання щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Незважаючи на це у періоди з 09.07.2007 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 31.12.2009 така допомога йому не виплачувалася у належному розмірі, що позивач вважає неправомірним. На підставі викладеного просить суд: визнати незаконними дії Управління пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровську, що полягають в порушені вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», щодо перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії з урахуванням належної надбавки до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії; зобовязати Управління пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровську здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної позивачу пенсії з урахуванням належної надбавки до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії з 09.07.2007 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 31.12.2009 стягнути з Управління пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровську 2709,85 грн заборгованості по доплаті до пенсії. Представник відповідача в судове засідання не зявилася, надала суду письмові заперечення в якому проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що питання визначення величини мінімальної пенсії за віком, що застосовується для обчислення підвищення пенсії особам, яким встановлено статус „діти війни, не вирішено у законодавчому порядку. Розрахунок підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, виходячи з розміру 30% мінімальної пенсії за віком, щодо виплати у відповідності до Закону України „Про соціальний захист дітей війни, діючим законодавством до 01.01.2008 року не передбачено. Починаючи з 01.01.2008 року позивачу вже виплачується надбавка як „дитині війни згідно зі ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, ст. 14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України та постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач має статус «дитина війни», як це визначено ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, про що свідчить відмітка в пенсійному посвідченні дитина війни. З 01.01.2007 року набрав чинності Закон України Про державний бюджет України на 2007 рік, ст. ст. 71, 111 на підставі якого у 2007 році коло осіб, на яких поширюється чинність ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, було істотно звужене, для решти осіб дія згаданої норми була зупинена. Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають конституції (є неконституційними) положення п. 12 статті 71, ст. 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, якими встановлено, що на 2007 рік зупиняють дію положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни з урахуванням ст. 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, де зазначено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.07.2007 року дійшов висновку, що зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті б, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України. Відповідно до ст.152 Конституції України закони та інші правові акти, які за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Суд вважає, що позовні вимоги, заявлені щодо перерахунку соціальної допомоги за 2007 р. є обґрунтованими та підлягають задоволенню за період з 09.07.2007 до 31.12.2007. Відповідно до ст. 8 Конституції України, Конституція має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей відповідних законів, що визнані неконституційними, а також, що рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Згідно з ч.2 ст. 3 Закону України Про соціальний захист дітей війни державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. З 01.01.2008 року набрав чинності Закон України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України , пп. 2 п. 41 розділу ІІ якого розмір підвищення пенсії був прирівняний до надбавки, встановленої для учасників війни. 22.05.2008 року Конституційним Судом України було ухвалене рішення у справі № 10-рп/2008, яким визнані неконституційними положення пп. 2 п. 41 розділу ІІ Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України. У звязку з цим законодавство, що регулює спірні питання, повернулося до стану, що існував до набрання чинності згаданим Законом України. У звязку з цим законодавство, що регулює спірні питання, повернулося до стану, що існував до набрання чинності згаданим Законом України. Оскільки згідно ст. 73 Закону України Про Конституційний Суд України акти, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення відповідного рішення, але не з часу їх прийняття, заявлені вимоги щодо перерахування соціальної допомоги за 2008 р. є обґрунтованими, та підлягає перерахуванню за період з 22.05.2008 до 31.12.2008. У 2009 році зміст статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни не змінювався, тому позовні вимоги, заявлені щодо перерахування соціальної допомоги за 2009 рік підлягають задоволенню, та підлягають перерахуванню за період з 01.01.2009 по 31.12.2009. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості суд вважає, що в їх задоволенні необхідно відмовити виходячи з наступного. Так, право позивача на отримання підвищення до пенсії відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не залежить від наявності чи відсутності грошових коштів та належного фінансування, таке право надане державою і закріплено Законом України «Про соціальний захист дітей війни». Оскільки таке право декларовано державою, то відповідно держава, через створені нею органи, в даному випадку органи Пенсійного фонду України, і несе обов'язок по своєчасній та повній виплаті підвищення до пенсії саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, суд виходив з принципів пріоритетності прав громадян України, гарантованих Конституцією України, а також з принципу недопустимості звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, регламентованого нормами прямої дії Конституції України. Таким чином між позивачем і державою встановлений певний правовий звязок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобовязання держави забезпечити соціальний захист громадян України похилого віку, зокрема, з таким статусом. Враховуючи, що вимоги позивача ґрунтуються на нормах Конституції України, що гарантують забезпечення соціальних виплат певним категоріям громадян, в тому числі й позивачу, яка має правовий статус, визначений Законом України «Про соціальний захист дітей війни», а її право на отримання підвищення до пенсії регламентовано та захищено імперативними нормами Конституції України та Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а також беручи до уваги, що відповідач у позасудовому порядку донарахування та виплату належних позивачу до сплати сум не здійснює, чим порушує права позивача на отримання таких виплат. В частині стягнення коштів з відповідача, суд вважає, що ця вимога не підлягає задоволенню, оскільки фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених Законом здійснюється лише за рахунок коштів Державного бюджету України, отже підстави для стягнення коштів з органів Пенсійного Фонду України відсутні. Оскільки відповідач звільнений від сплати державного мита, судові витрати стягуються з нього на користь позивача в частині витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи пропорційно задоволеним вимогам, а саме в сумі 120,00 грн.

Outcome: partial