Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх синів: [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн. щомісячно до повноліття старшого сина. В обгрунтування позову зазначила, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 12 лютого 2005 року. Від спільного шлюбу з ним має двох синів: [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO]. З січня 2010 року відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дітей, вона ж з березня 2010 року проживає з ними у своїх батьків, у зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду. В судовому засіданні позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Відповідач в судові засідання на 04.06.10 р. та 22.06.10 р. двічі не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце їх проведення, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення. Причини неявки не повідомив, письмових заперечень проти позову не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, визнає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач і відповідач перебувають у шлюбі з 12.02.2005 року, що підтверджено відповідним свідоцтвом, (а.с.6.) Від спільного шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвами про їх народження, де батьками визначені сторони за справою (а.с.7-8). Відповідач обов'язок по утриманню дітей та наданню їм матеріальної допомоги не виконує та не бажає відраховувати аліменти зі своїх прибутків за власною ініціативою. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу (далі СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем не було надано доказів того, що відповідач працює, має стабільний заробіток і можливість сплачувати аліменти в заявленому нею розмірі 1600 гривень щомісячно. Відповідач, не з'явившись до суду та не подавши заперечень проти позову, фактично визнав його. У суду немає можливості з'ясувати відомості про стан його здоров'я та матеріальне становище, наявність інших дітей, непрацездатних батьків, інших обставин, що мають суттєве значення тощо. Тому, виходячи з вимог ч.3 ст.181 СК України, де вказано, що кошти на утримання дитини присуджуються судом у частці від доходу або у твердій грошовій сумі та вимог ч.2 ст.182 СК України, якою зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, однак не в тому розмірі, який був заявлений позивачем. На теперішній час 30 % прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років становить 230, 10 гривень, тому суд вважає, що розмір аліментів на дітей необхідно встановити у твердій грошовій сумі в розмірі 460 гривень щомісячно на обох дітей. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати необхідно покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial