Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-західна залізниця», третя особа: начальник вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-захдна залізниця» [PERSON] про поновлення на роботі та просить поновити її на роботі, стягнути з відповідача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, стягнути моральну шкоду в сумі 2000,00 грн. та стягнути витрати за проведення експертизи в сумі 405 грн. 65 коп. і витрати за правову допомогу в сумі 1500,00 гривень. Заявлені вимоги мотивує тим, що вона працювала провідником пасажирських вагонів вагонної дільниці станції Київ-пасажирський, Державного територіально галузевого об»єднання «Південно західна залізниця» ПТО станції Чернігів. Наказом 127/ОК від 07.07.1991 року вона була прийнята на роботу провідником пасажирських вагонів до Чернігівського філіалу після закінчення професійно-технічного училища, таким чином було укладено безстроковий трудовий договір. Наказом 189 від 29.09.2004 року вона була переведена на роботу провідником пасажирських вагонів за контрактом. Зазначає, що особисто контракту не підписувала та не укладала. За наказом 2193/ос від 23.11.2009 року була звільнена з роботи на підставі передбаченої контрактом п.8 ст.36 КЗпП України (закінчення дії контракту). Звертає увагу на те, що у відповідності до маршруту № 7610 провідника вагону, їй було надано чергову відпустку з 17.10.2009 року по 13.11.2009 року, у зв»язку з лікарняним, відпустка була продовжена по 23.11.2009 року, з 24.11.2009 року вона повинна була приступити до роботи, але в порушення законодавства, була звільнена з роботи, знаходячись в черговій відпустці. Оскільки вона знаходилась з роботодавцем у трудових відносинах на підставі трудового договору від 07.07.1991 року , наказ № 127/ОК від 04.07.1991 року, а не на підставі контракту, вважає її звільнення на підставі п. 8 ст.36 КЗпП України незаконним. Незаконне звільнення стало причиною істотного погіршення фінансового стану її сім»ї, оскільки на утриманні знаходяться неповнолітня дочка та малолітній син. Із-за незаконних дій відповідача , позивачка несправедливо втратила роботу , на якій працювала по спеціальності. Тому , моральну шкоду оцінює в розмірі 2000 грн. Ухвалою суду від 11.03.2010 року позовні вимоги [PERSON] до Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-західна залізниця» в частині стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу залишено без розгляду. В ході розгляду справи, позивачка надала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить: поновити її на попередній посаді провідника пасажирських вагонів вагонної дільниці станції Київ - пасажирський Державного територіально галузевого об»єднання «Південно західна залізниця» ПТО станції Чернігів, стягнути з відповідача на її користь 405 грн. 65 коп. в рахунок сплати вартості висновку спеціаліста № 518 від 18.08.2009 року та 643 грн. 47 коп. в рахунок сплати вартості висновку спеціаліста № 560-Ц від 14.04.2010 року, 3000 грн. в рахунок морального відшкодування та витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн. (а.с.121-122). В судовому засіданні позивачка та її представник уточнені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві з урахуванням уточнення. Доповнила, що вона працювала провідником відразу після навчання, за весь час роботи немала жодного стягнення. Оскільки , трудова книжка знаходилась на підприємстві , то про те, що позивачка ніби-то укладала контракт вона дізналась тільки в період звільнення. Оскільки , заяви про переведення її на контрактну форму вона не писала , про що повідомляла відповідача , звертаючись до керівництва , в профком , в комісію по трудових спорах , але їй порекомендували звернутися в суд. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не заперечив про поновлення позивачки на посаді, про що сторони бажали укласти мирову угоду. У судове засідання після оголошеної перерви представник відповідача не з»явився, не надав суду заяви про причини неявки та не надано мирову угоду. Третя особа - начальник вагонної дільниці станції Київ - пасажирський Державного територіально галузевого обєднання «Південно західна залізниця» [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі, заяви про відкладення слухання справи до суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутність третьої особи, на підставі наявних матеріалів та доказів у справі. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Позивачка, дошлюбне прізвище « Городня» прийнята на роботу провідником пасажирських вагонів після СПТУ-5 м. Чернігова з 07.07.1991 року, що підтверджується наказом № 127/ОК від 04.07.1991 року ксерокопією трудової книжки ( а.с. 5, 83, 84). Згідно ксерокопії свідоцтва про шлюб серії 1-ЕЛ № 048719 прізвище [PERSON] після реєстрації шлюбу « Михеєнко»( а.с. 93). З 29.09.2004 року позивачка переведена провідником пасажирських вагонів по контракту , до 29.09.2009 року, наказ № 189 від 29.09.2004 року (а.с. 86). Згідно наказу начальника вагонної дільниці станції Київ Пасажирський ДТГО «Південно західна залізниця» 2193/ос від 23.11.2009 року (а.с.13) позивачку було звільнено з роботи на підставі пункту 8 статті 36 КЗпП України , згідно умов контракту № 119 від 29.09.2004 р., а зокрема, п. 16а закінчення строку дії контракту. Однак, згідно висновку № 560-ц від 20.04.2010 року, підписи від імені [PERSON] в заяві про переведення на контрактну форму трудового договору від 29.09.2004 року, в типовому договорі про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 29.09.2004 року в графі «Підписи сторін договору:» «робітника» та в контракті з працівником № 119 від 29.09.2004 року в графі «Працівник» виконані не [PERSON], а іншою особою. Оскільки , [PERSON] контракт № 119 від 29.09.2004 року не підписувала та не укладала, суд приходить до висновку, що [PERSON] знаходилась з роботодавцем в трудових відносинах на підставі безстрокового трудового договору від 07.07.1991 року відповідно до наказу № 127/ОК від 04.07.1991 року, тому звільнення на підставі передбаченим контрактом п.8 ст.36 КЗпП України (закінчення дії контракту) проведено з порушеннями вимог закону і позивачка підлягає поновленню на роботі. Рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді провідника пасажирських вагонів вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський Державного територіально - галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця» відповідно до п.4 ч.1 ст. 367 ЦПК України, ч. 5 ст. 235 КЗпП України підлягає негайному виконанню. Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно ст. 23 Цивільного Кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт заподіяння позивачці моральної шкоди з боку відповідача. При визначені розміру моральної шкоди враховується характер та обсяг страждань, які зазнала позивачка, ступень вини відповідача, інші негативні наслідки, тому суд вважає, що сума моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача становить 1500 грн. Не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача 405 грн. 65 коп. в рахунок сплати вартості висновку спеціаліста № 518 від 18.08.2009 року, оскільки, виходячи з положень п.4 ч.3 ст.79 ЦПК України, не належить до складу судових витрат, повязаних з розглядом судової справи - витрати за проведення судових експертиз, які виникли не під час розгляду справи. Задовольняючи частково позовні вимоги позивачки, також підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки судові витрати в розмірі 55 грн. 25 коп судового збору (51,00 грн. та 8,50 грн.( у відшкодування моральної шкоди)) та 138 грн. 50 коп. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду. Крім того, з відповідача на користь позивачки на підставі ст.84 ЦПК України слід стягнути витрати на правову допомогу в сумі 1500, 00 гривень , що підтверджуються квитанцією ( а.с. 35) та розрахунком вартості адвокатських послуг( а.с.128) .

Outcome: partial