Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що він працював у Центрі культури та мистецтв, Київського національного університету технологій та дизайну на посаді начальника відділу культурно-масової роботи з 01.10.2005 року. Зазначав, що наказом від 30.06.09 №73 йому було оголошено догану за порушення трудової дисципліни невиконання розпорядження ректора. Наказом від 13.07.09 №80 АГЧ йому було повторно оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов»язків. Зазначав, що наказом від 16.10.2009 року № 106АГЧ його було звільнено з займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин обов»язків покладених на нього трудовим договором, згідно п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. Вважаючи його звільнення безпідставним просить суд поновити його на роботі на посаді начальника відділу культурно масової роботи в Київському національному університеті технологій та дизайну, стягнути з відповідача на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, допустити негайне виконання рішення суду. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, пояснюючи, що догани йому було оголошено безпідставно, оскільки з»явилося нове керівництво, в особі [PERSON] і почало вимагати від нього виконання обов»язків, які не передбачені його посадовими обов»язками, у зв»язку із чим він був змушений звернутися до Печерського районного суду м. Києва із позовом визнання недійсними наказів про накладення дисциплінарних стягнень та скасування посадової інструкції. Вказував, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14.10.2009 року у задоволенні його позову було відмовлено. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, надав заперечення проти позову (а.с.98-108) у задоволенні позову просили відмовити виходячи із тих підстав, що позивачем у справі [PERSON] на протязі року було допущено два дисциплінарні проступки та за третій проступок його було звільнено за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов»язків покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Представник третьої особи: Ректора Київського національного університету технологій та дизайну [PERSON] та [PERSON], виступали на боці відповідача, проти позову заперечували ( а.с.44-47). Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та третьої особи, третьої особи [PERSON] дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивача у справі [PERSON], згідно наказу № 101 АГЧ було зараховано на посаду начальника відділу культурно-масової роботи з 10.10.2005 року ( а.с.48). Судом встановлено, що згідно наказів від 30.06.09 №73 позивачу [PERSON] було оголошено догану за порушення трудової дисципліни невиконання розпорядження ректора (а.с.51). Наказом від 13.07.09 №80 АГЧ було повторно оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов»язків (а.с.49). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14.10.2009 року у задоволенні його позову про визнання недійсними наказів про накладення дисциплінарних стягнень та скасування посадової інструкції було відмовлено. Рішення суду набуло чинності ( а.с.124-126). Судом встановлено, що за поданням Ректора Київського національного університету технологій та дизайну [PERSON] (а.с.84), на засіданні первинної профспілкової організації Київського національного університету технологій та дизайну 16.10.2009 року було розглянуто питання щодо звільнення з посади начальника відділу культурно-масової роботи [PERSON] та ухвалено надати згоду на звільнення з посади за ст.40 п3 ч.1 КЗпП України. Відповідно до ч.3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов»язків покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Як встановлено у судовому засіданні підставою для звільнення позивача [PERSON] послугувала Службова записка ( а.с.82) Директора центру культури мистецтв [PERSON], яка повідомила про небажання позивача у черговий раз виконувати посадові обов»язки. Як встановлено у судовому засіданні із пояснень сторін у справі, матеріалів справи позивач у справі [PERSON] працюючи на посаді начальника відділу культурно-масової роботи Центру культури мистецтв, Київського національного університету технологій та дизайну, не бажав виконувати посадові обов»язки, доручення Директора Центру [PERSON] на доручення надані йому для виконання, письмово надсилав свої службові записки, щодо роз»яснення та порядку виконання доручень, що призвело до конфліктної ситуації між керівником та підлеглим та невиконанням завдань відділу культурно-масової роботи, Центру культури мистецтв, Київського національного університету технологій та дизайну, що підтверджено матеріалами справи (а.с.19,21,22,23,24,25,26,27,28,29-31,33,36, 53-81). Судом встановлено, що згідно акту ( а.с.32) позивач у справі відмовився знайомитися із службовою запискою Директора Центру [PERSON] та надати будь-які пояснення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У судовому засіданні [PERSON] не довів ті обставини на які посилалася, як на підставу своїх вимог, тому в задоволенні позову до Київського національного університету технологій та дизайну про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, у порядку ст. 235 КЗпП України необхідно відмовити. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed