Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про визнання незаконним зменшення заробітної плати та стягнення не донарахованих сум заробітної плати та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 16.01.2007 року згідно наказу №5-к позивач була прийнята на посаду спеціаліста по приватизації [PERSON] підприємства "Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради". Наказом відповідача № 02-01/09 від 13.02.2009 року позивач була звільнена згідно п.1 ст.36 КЗпП України - за згодою сторін. За час роботи , з січня 2008 року по січень 2009 року, відповідач нарахував позивачці заробітну плату: Січень 2008 - 1134,89грн. Лютий - 977,26грн. Березень - 934,87 грн. Квітень - 1376,41 грн. Травень - 1090,69 грн. Червень - 1661,80 грн. Липень - 904,86 грн. Серпень - 356,00 грн. Вересень 890,00 грн. Жовтень - 975,56 грн. Листопад - 930,00 грн. Грудень - 1030,00 грн. Січень 2009 - 978,50 грн. З червня 2008 року, відповідач припинив нараховувати та сплачувати позивачці премію, яка передбачена Положенням про преміювання працівників підприємства. Хоча всім працівникам цього підприємства згідно наказів - сплачувалась премія увідсотковому відношенні до посадового окладу з урахуванням надбавок і доплат розмірі 30 відсотків - щомісячно, пояснював що не може сплачувати премію так як ця посада є збитковою. В звязку з тим що відповідач незаконно змінив розмір заробітної плати позивач просить суд стягнути не донараховані суми за період з січня 2008 року по січень 2009 року, а також відшкодувати моральну шкоду. В судовому засіданні позивач, збільшила позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі, при цьому вказала, що період необхідно збільшити з урахуванням заробітної плати за лютий 2009 року збільшив суму недовиплаченої заробітної плати де 9513 грн., та моральної шкоди - 5 тисяч гривень. Представники відповідача [PERSON] підприємства "Керуюча компанія житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради" в судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю, просили відмовити в задоволенні, надавши письмові пояснення:в структуру підприємства не входить такий вид послуг як приватизація державного житлового фонду. Тому у підприємства немає джерела покриття витрат повязаних з утриманням спеціаліста, який займається приватизацією житлового фонду. А також вони не могли нараховувати заробітну плату як спеціалісту І категорії так як немає освіти і платили як техніку. Заробітна плата спеціаліст за 9 місяців 2008 року склала - 11363 гривень, нарахування - 4166,86 грн. Витрати підприємства на утримання працівника за 9 місяців 2008 року склали-15529,99 грн. А доход від приватизації за цей же період склав - 5455,10 грн.. Таким чином підприємство понесло збитки за 9 місяців 2008 року у сумі 10074,89 грн. Так як , робота за яку несла відповідальність позивачка приносила підприємству лише збитки, працівником не виконувалася щомісячна норма, одже підстав для виплати премії у підприємства не було. Зясувавши думку позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, вислухавши пояснення свідків, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 16.01.2007 року згідно наказу №5-к позивач була прийнята на посаду спеціаліста І категорії з заробітною платою відповідно до штатного розпису, по приватизації [PERSON] підприємства "Керуюча компанія з житлово-комунальних послу; Вугледарської міської ради". Наказом відповідача № 02-01/09 від 13.02.2009 року позивач була звільнена згідно п.1 ст.36 КЗпП України - за згодою сторін. З червня 2008 року, відповідач припинив нараховувати та сплачувати позивачці премію, яка передбачена Положенням про преміювання працівників підприємства, але більшості працівників цього підприємства згідно наказів - сплачувалась премія у відсотковому відношенні до посадового окладу з урахуванням надбавок і доплат у розмірі 30 відсотків - щомісячно. Згідно акту перевірки № 05-04-035/0061 від 15 жовтня 2008 року, територіально: державної інспекції праці у Донецькій області було виявлено наступне: Колективним договором підприємства не у повній мірі передбачені соціальні гарантії, враховані вимоги Генеральної, Регіональної та Галузевої угод чим порушено вимоги ст.,13 КЗпП України. Так п.8.1.9. колективного договору передбачає підвищення заробітної плати у відповідності до Законів України «Про державний бюджет».(а.с. 26,27) Відповідно п. 2.8 Генеральної угоди між Кабінетом Міністрів України, всеукраїнськими обєднаннями організацій роботодавців і підприємців та всеукраїнськими профспілками і проф. обєднаннями на 2008-2009 роки, посадовий оклад працівникам першого розряду повинен встановлюватися на рівні 120 відсотків ви мінімального рівня заробітної плати визначеної законодавством. Відповідно вимог Регіональної угоди між Донецькою облдержадміністрацією, профспілковими обєднаннями Донецької області та Донецькою обласною організацією роботодавців на 2007-2008 роки, розмір посадового окладу визначений з урахуванням Генеральної угоди повинен коригуватися на регіональний коефіцієнт, який встановлено на рівні 1.8. а з 01.03.2008 року на рівні 1,15. Позивач мала посадовий коефіцієнт - 1,97.(а.с.58). Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про оплату праці», в колективному договорі можуть бути прийняті норми, що допускають оплату праці нижче від норм, визначених генеральною, галузевою або регіональною угодами, але не нижче від державних норм і гарантій в оплаті праці, які можуть застосовуватися лише тимчасово на період подолання фінансових труднощів підприємства терміном не більш як шість місяців. Колективний договір підприємства не передбачає впровадження ч.2ст.14 Закону України «Про оплату праці». Вищезазначений наказ не узгоджено з працівником трудового колективу, чим адміністрацією підприємства порушено вимоги ст.,247 КЗпП України. Відповідно п.9 Положення про преміювання є виконання плану виробництва. Положенням про преміювання конкретно не передбачено відсотки преміювання спеціаліста по приватизації 1 категорії. При вивченні відомостей нарахування заробітної плати встановлено, що протягом червня, вересня 2008 року премія, практично виплачена всім працівникам окрім позивачки. До того ж адміністрацією підприємства не надано наказів, в яких було б обґрунтовано питання не виплати премії позивачці за червень-вересень 2008 року. З червня 2008 року повинно відбутися підвищення заробітної плати у звязку з підняттям мінімальної заробітної плати, але для [PERSON], воно не відбулося в повному обсязі відповідно до посади на яку вона призначена, та окладу який їй був встановлений. До червня 2008 року, позивач спеціалістам І категорії: бухгалтеру, та спеціалісту по приватизації платили однакову заробітну плату з 01.02.2007 року-725 грн. (а.с.186), з 01.05.2007 року -760 грн. (а.с.79), а з 01.09.2007 року - 830 грн. (а.с. 185). В штатному розпису з 01.06.2008 року встановлено спеціалістам І категорії коефіцієнт співвідношення - 1,97: - бухгалтер, інженер по організації управління виробництвом, а спеціаліст по приватизації з І категорії стали молодшим обслуговуючим персоналом і коефіцієнт встановлений - 1,23 (а.с. 132), що автоматично привело до зниження заробітної плати в односторонньому порядку, що є грубим порушенням трудового законодавства. По перше: Не зважаючи на те, що директор [PERSON] підприємства «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» і її дочка - юрист підприємства які мають вищу юридичну освіту, інспектор відділу кадрів - не підготували юридично обґрунтований наказ, суд вважає їх дії не правомірні. По друге: Відповідно до частини 4 ст.97 КЗпП України - власник, або уповноважений ним орган чи фізична не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. По третє: згідно ч.3 ст.97 КЗпП України, конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених ч.2 ст.97 КЗпП України, тобто були порушені норми ст..97 ч.2,3 КЗоТ України. По четверте: грубо порушена ст.103 КЗпП України, так як керівник підприємства відповідача, не те що за 2 місяці, а взагалі не повідомили позивача про зміну умов оплати праці в бік погіршення, про що остання дізналася отримавши зменшену заробітну плату. Відповідно до ст.ст. 21, 22 Закону України «Про оплату праці» роботодавець не може в односторонньому порядку прийняти рішення з питань оплати праці, і погіршують умови встановлені законодавством, угодами і колективним договором. З урахуванням системних порушень трудового законодавства, які були виявлене відповідача [PERSON] Державною інспекцією праці у Донецькій області акт №05-04-035/0061, суд приходить до висновку, що позивач мала отримувати гарантовану заробітну плату з відповідними гарантіями за слідуючим розрахунком: Місяць[PERSON]заробітнаплата[PERSON] ставка (120% до мін з/плати)РегіональнийкоефіцієнтКоефіцієнтспіввідношеньмісячнихпосадовихокладів порозмірупосадовогоокладуУсього(грн.) Червень2008р.525 грн.1,21,151,971427.26 Липень 2008р.525 грн1,21,151,971427,26 Серпень2008р.525 грн.1,21,151.971427,26 Вересень2008р.525 грн.1,21,151,971427.26 Жовтень2008р.545 грн.1,21,151,971481,63 Листопад2008 р.545 грн.1,21,151,971481,63 Грудень 2008 р.605 грн.1,21,151,971644,75 Січень 2009 р.605 грн.1,21,151,971644,75 Лютий 2009 р.605 грн.1,21,151,971644,75 Усього за час роботи з січня 2008 року по лютий 2009 року. Без нарахувань премії було сплачено: МісяцьОкладВідпрацьованоЛікарняніІндексаціяВідпусткаУсього днівгодингрн.дні Січень 2008 року1314,8521168 49,39 1364,1грн Лютий 2008 року1314,8518144 46,84 1173,85грн Березень 2008 року1400,0716127 66,47 1186,51грн Квітень 2008 року1427,2617135410,32487,35 1653,07грн. Травень 2008 року1427,26540754,181450,85 1180,62грн Червень2008 року1427,2614112 1006,012057,67грн. Липень 2008 року1427,26972566,610 1129.09грн. Серпень 2008 року1427,26864 570.90грн. Вересень 2008 року1427,2622176 1427,26грн. Жовтень 2008 року1481,6318144 247,731407,26грн. Листопад 2008 року1481,6320160 1481.62грн. Г рудень 2008 року1644,7523183 1644,75грн. Січень 2009 року1644,7519151 1562,51грн. Лютий 2009 року1644,751080 756,581578,95грн. Усього 300,902010,3219414,21грн. Так як представники відповідача не оспорювали дані подані по виплаченій заробітній платі судом для подальшого розрахунку взято дані наведені в позовній заяві позивача, що стосується виданої заробітної плати. Виходячи з вищенаведених розрахунків позивачеві недоплачено 3857,70 грн.: Червень 2008 року395,87 грн. Липень 2008 року220,23 грн. Серпень 2008 року214,90 грн. Вересень 2008 року537,26 грн. Жовтень 2008 року431,70 грн. Листопад 2008 року551,62 грн. Грудень 2008 року614,75 грн. Січень 2009 року584,00 грн. Лютий 2009 року307,37 грн. Усього3857,70 грн. Відповідач не надав суду затверджених норм по роботі спеціаліста по приватизації а також наказів про позбавлення позивача премії і з яких причин, але відповідно до колективного договору та Положення про преміювання, премія працівнику виплачується при виконанні певних умов при цьому директор підприємства одноосібно вирішує кому з працівників і в якому розмірі виплатити премію. Як вбачається з пояснень директора [PERSON] підприємства "Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради», [PERSON]. - робота позивача була недостатньо інтенсивною, приносила підприємству збитки. тому вона перестала сплачувати їй щомісячну премію. Суд вважає в частині несплати преміївідповідача дії директора були правомірними і тому суд задовольнити вимоги в частині стягнення не донарахованої та невиплаченої премії не має можливості. Відповідно до ч. І ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач [PERSON] одна виховує та утримує двох дітей тому незаконні зменшення заробітної плати, відмови в виплаті щомісячної премії суттєво подіялина матеріальний стан родини. Вона не змогла працювати в таких умовах, змушена була звільнитись - ставши безробітною, тобто суттєво змінився спосіб життя і виникла потребі в додаткових зусиллях для їх подолання. Відповідно до п.13 Ухвали Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у відповідності зі ст.. 237-1 КЗпП України (набравши сили 13 січня 2000 року) при наявності порушення прав працівника в сфері трудових відносин (незаконного звільнена або переведення, невиплати приналежних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах і т.п.), що привело до його моральних страждань, утраті нормальних життєвих звязків або потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган, незалежно від форми власності виду власності або галузевої приналежності. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок грубого порушення трудового законодавства позивач весь час переносила психологічні та моральні страждання і том) відповідач зобовязаний відшкодувати їй моральну шкоду в розмірі 2 000(двох тисяч гривень, що буде відповідною компенсацією. Стягнення 5 (п'яти тисяч) гривень в якості моральної шкоди суд вважає позивачем завищеною. У відповідності до ст. З Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» суд вважає за необхідне стягнути з відповідача державне мито в розмірі 1% від суми позову, але не менш трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 51 грн. У відповідності до ст..81 ЦПК України , ст. З Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляд) справ» суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. На підставі вищевикладеного. ст.ст.2,5,21,22,Закона України «Про оплату праці». ст.ст. 32,97,103,233,237-1 КЗпП України,

Outcome: partial