Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить- визн дії Управління праці та соціального захисту населення Коростенсь міської Ради неправомірними та стягнути з Управління праці соціального захисту населення Коростенської районної держав адміністрації недовиплачені кошти, які передбачені ст.ст.37, 39 З' Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслі, [PERSON] катастрофи " за період з 01.10.2008 року 01.05.2010 року, мотивуючи це тим, що вона являється потерпілою [PERSON] катастрофи 1-ї категорії, проживає та працює в з< гарантованого добровільного відселення. Позивачка вважає, проведення виплат в твердих сумах, встановлених Постановою КМУ № від 26.07.1996 року, а не в розмірах визначених ЗУ " Про статуї соціальний захист населення громадян, які постраждали внаслі [PERSON] катастрофи " порушує її права. В судове засідання позивачка надала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, вимоги позову підтримує в повном обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, на заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що по підлягає задоволенню частково з слідуючих підстав. Су встановлено,що позивачка проживає в зоні гарантован добровільного відселення, яким є м Коростень, отримує компенса відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 р ії 83 6 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслі [PERSON] катастрофи" ... , яким встановлені компенсації доплати громадянам, що проживають та працюють на територ радіоактивного забруднення. Відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок [PERSON] катастрофи" громадянам, які працюють на території радіоактивного забруднення, зоні гарантованого добровільного відселення, проводиться доплата в розмірі 2-х мінімальних заробітних плат. Відповідно до вимог ст. 37 вищезазначеного Закону, громадянам, що проживають на території радіоактивного забруднення, зоні гарантованого добровільного відселення, виплачується щомісячна грошова допомога , в зв"язку з обмеженням споживання продуктів харчування в розмірі 40% мінімальної заробітної плати щомісячно. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є громадяниною, яка потерпіла від [PERSON] катастрофи, що стверджується вкладкою до посвідченя. Крім цього, позивачка проживає в [INFO], яке згідно переліку населених пунктів, віднесено до зон радіоактивного забруднення, внаслідок [PERSON] катастрофи, і до зони гарантованого добровільного відсєлення. В і дповідно до ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян,що постраждали від [PERSON] катастрофи» громадянам, які проживають територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30% від мінімальної заробтної плати; у зоні гарантованого добровільного відсєлення 40% мінімальної заробітної плати; у зоніі безумовного (обов'язкового) відсєлення - 50% мін:мальної заробітної плати. Проте, належні позивачу виплати виплачуються в розмірі, передбаченому Постановою KM України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, постраждалим від [PERSON] катастрофи». Обговорюючи питання положення якого нормативно-правового акту слід застосувати до спірних правовідносин, суд виходить з наступного: відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями ч.4 ст. 8 ЦГіК України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Отже, за конституційними нормами, виходячи пріоритетності законів на підзаконними актами, суд прийшов до виановку, що при визначенні розміру допомог позивачеві застосуванню підлягають норми ЗУ «Про статус....» Однак, згідно пгі. 8 п. 28 розд. II «Про Державний бюджет України на 2008 рік», громадянам,що проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів, харчування мвсцевого виробництва та особистого піддсобного господарства в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Згідно пп. 9 п. 2 8 розд. II цього Закону, громадянам, які працюють на територіях радіоактивною забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлену. Кабінетом Міністрів України . Таким чином, були наявні нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по різному регулюють спірні правовідносини. Вирішуючи питания про те, положення якого Закону підлягають застосуванню для їх вирішення, суд зважає на наступне :відповщно до ст. 7 5 Конституції України, Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні. Конституція Укріпи не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає, також, і закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу. Водночас, Конституційний Суд України у п. З мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована с днепредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження, щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Відповідно до ч. З ст. 150 Конституції України, рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на всій території України. Відтак, виходячи з наведених положень Конституції України та рішення Конституційного Суду України, а також враховуючи, що вищезазначеним Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» фактично змінено положения Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок [PERSON] катастрофи», який діяв у часі раніше, пріоритетними, в даному випадку е положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік». Разом з тим, судом враховується, що положення п.п. 8, 9 пункту 28 розд. II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 р.», яким фактично змінено на 2008 рік дію Закону «Про статус...», в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати , і абз.2,3,4 частини першої статей 37, 39 Закону України «Про статус...», рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними. Проте, зазначені положення втратили чинність з моменту ухвалення Конституційним Судом України, а тому до вказаної дати відповідач правомірно здійснював виплати в розмірах, передбачених Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 р». З урахуванням того, що Державний бюджет України затверджується щорічно Верховною радою України на період з 1 січня по 31 грудня відповідного року, суд встановив наявність підстав для зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачці допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства (ст. 37) та доплати до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території радіоактивного забруднення (ст. 39), за період з 01.10.2008 року. Суд погоджується з доводами позову про те, що вимоги Закону "Про статус..." відповідачем порушувались, позивачка не отримувала зазначених кошт в відповідних розмірах , тому вимоги позову, в частині прав позивачки на отримання сум компенсацій в розмірах, передбачених ст.37,39 ЗУ «Про статус...» є обгрунтованими. З врахуванням наведеного, зазначені доплати позивачці відповідач має нарахувати і виплатити. Відповідно до Закону України " Про Державний бюджет України на 2008 рік " та Порядку використання коштів Державного бюджету України на виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, постраждалих внаслідок [PERSON] катастрофи, затвердженого Наказом № 147 від 02.04.2004 року Міністерства праці та соціальної політики України - , за якими головним розпорядником бюджетних коштів, призначених для видатків на соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок [PERSON] катастрофи є Міністерство Праці та соціальної політики України, а на місцях відповідні Управління праці та соціального захисту населення та Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені таким є відповідач З огляду на зазначене, позов слід задовольнити.

Outcome: partial