Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду 18 травня 2010 року з позовом, в якому просить суд визнати дії управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області щодо невиплати надбавки 30 % мінімальної пенсії незаконними та зобов»язати Управління Пенсійного Фонду України у Лозівському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком та провести відповідні нарахування і виплатити на його користь недоплачену як дитині війни щомісячну державну допомог у за період з 01.01.2008 року до 31.12.2009 року. В зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду і просить задовольнити позов. Відповідач в письмовій заяві до суду, просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що органи Пенсійного фонду мають використовувати кошти тільки на виплати, вичерпаний перелік яких визначений діючим законодавством, до яких виплати підвищення пенсії відповідно до ст. 6 Закону № 2195-1V не відносяться. Вказав, що мінімальний розмір пенсії за віком, який визначається Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатніс ть, у випадку підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону № 2195-ІУ застосовуватися не може. Також надав суду довідку про фактично виплачені позивачу суми щомісячного підвищення до пенсії згідно Закону № 2195-ІУ /у 2008 році: з 01 січня по 31 березня - у розмірі 47.00 гри., з 01 квітня по 30 червня - у розмірі 48.10 грн., з 01 липня по 30 вересня - у розмірі 48.20 грн., з 01 жовтня по 31 грудня - у розмірі 49,80 грн.; у 2009 році: з 01 січня по 31 грудня - у розмірі 49.80 грн.. В судове засідання позивач та відповідач не з'явилися, про місце, день і час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наведені доводи сторін та перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, то підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 6 Закону № 2195-1V дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове у і римання чи іержавна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії и віком. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] народилася 2 липня 1933 року і в розумінні ст. 1 Закону № 2195-ІУ набула статусу «Дитина війни», що відповідно до ст. 6 цього ж Закону надас ій право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком. Вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача виплачувати в 2008 році щомісячну ібавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком суд вважає частково грунтованими. даними довідки управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської іасті позивачу у 2008 році було виплачено підвищення до пенсії як «Дитині війни» в дупних розмірах: з січня по березень - по 47,00 грн., з квітня по червень - по 48.10 грн., з пня по вересень - по 48,20 грн., з жовтня по грудень - по 49,80 грн. на місяць, довідно до п.п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про :сення змін до деяких законодавчих актів України» текст статті 6 Закону № 2195-1V викладено аступній редакції. Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про ітус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного вічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується іість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників ни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного іічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість асії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх лального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів, пенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп\\2008 року визнано таким, що відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону раїни «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих гів України». иення Конституційного суду є обов'язковим для виконання на території України, остаточним іе може бути оскарженим, і таким, що має преюдиціальне значення для судів загальної мсдикції гіри розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії южень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. іповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі іоження, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення інституційним Судом України рішення про їх неконституційність. жляду на зазначені норми законодавства, до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення рішення нституційним Судом України, відповідач, здійснюючи позивачу доплати, передбачені ст.6 іон> № 2195-1V в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.п.41 розділу 2 Закону України ро Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів раіни», діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою цих законів, а тому позовні моги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01 січня 21 травня 2008 року задоволенню не підлягають. ж тим, з 22 травня 2008 року відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачу плату до пенсії, передбачену ст.6 Закону № 2195-ІУ в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, кільки з моменту ухвалення рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10- 2008 року норма пп..41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та і внесення змін до деяких законодавчих актів України» втратила чинність та не підлягала тосуванню. Тому відповідач з 22 травня по 31 грудня 2008 року мав діяти у відповідності з яписами діючої норми ст.6 Закону № 2195-ІУ, нараховувати та здійснювати позивачу доплату пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. аттею 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін деяких законодавчих актів України» затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум на одну юу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, ірема, для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 і ривня, липня - 482 гривні, з 1 жовтня - 498 гривень. Вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача виплачувати в 2009 році щомісячну ібавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком суд вважає обгрунтованими, даними довідки управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської іасті позивачу у 2009 році було виплачено підвищення до пенсії як «Дитині війни» в розмірі 49,80 грн. на місяць. Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» дія статті 6 Закону № 2195-1V іе була зупинена і, відповідно, у 2009 році продовжує діяти норма, згідно якої дітям війни іенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що шплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком. Статтею 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26 грудня 2008 юку № 835-УІ, що набрав чинності з 1 січня 2009 року прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, встановлений «розмірах, що діяли у грудні 2008 року - тобто 498 гривень. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Цоводи відповідача щодо застосування положень статті 28 Законом України «Про ,іагальнообов"язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, суд вважає необгрунтованими, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії права на соціальний захист, права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону № 2195-ІУ. Також не впливають на висновок суду доводи відповідача про відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом № 2195-ІУ доплат до пенсії і не можуть бути причиною аевиконання покладених на управління Пенсійного фонду України зобов'язань, оскільки реалізація позивачем права на підвищення пенсії, яке базується на Законі України, не може іути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань. Пенсійний фонд України діє у відповідності Положення «Про Пенсійний фонд України» і ційснює свої повноваження на підставі п. 15 цього положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону № 2195-ІУ покладено на управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області, за місцем проживання позивача. Згідно вимог ст. 6 Закону № 2195-ІУ відповідач повинен нарахувати позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, а при виплаті такого нарахування врахувати вже виплачену суму та провести виплату недоплаченої суми підвищення до пенсії Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦГІК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial