Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-30 00:00:00

20.04.2010 року позивачка звернулась в суд з позовом до фізичної особи підприємець - [PERSON] про розірвання трудового договору та зобовязати вчинити дії, мотивуючи свої вимоги наступним. 01.03.2007 р. вона була прийнята кондуктором до відповідачки, яка здійснює пасажирські перевезення автобусами по м. Чернігову та за його межами. Між нею та відповідачкою 01.03.2007 р. був укладений трудовий договір, згідно якого вона прийняла на себе зобовязання виконувати трудові обовязки кондуктора на міських автобусних лініях відповідачки. За домовленістю між нею та відповідачкою заробітна плата була встановлена у мінімальному розмірі. На її думку, відповідачка безпідставно з жовтня 2007 р. по цей час не надає їй роботи і у звязку з цими діями їй спричинена істотна моральна шкода, яку вона оцінює в 20 000 грн., в тому числі за проїзд 4030 грн. та субсидію 5970 грн. Просила стягнути з відповідачки на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 22320 грн., спричинену винним діями відповідачки моральну шкоду в сумі 20 000 грн., а разом 42320 грн. 02.06.2010 р. позивачкою була подана до суду заява про зміну позовних вимог, згідно яких просила зобовязати відповідачку внести запис в її трудову книжку про звільнення її за власним бажанням з 07.06.2001 р., тобто в день засідання суду. Стягнути з відповідачки на її користь спричинену винними діями відповідачки матеріальну і моральну шкоду в розмірі 31 000 грн., що включає в себе: плата за проїзд, плата за субсидію (2 роки), плата в Пенсійний фонд податків за період, в який відповідачка не надавала їй роботи, тобто з жовтня 2007 р. по 31 травня 2010 р. включно, спричинену їй винними діями відповідачки моральну шкоду. 01.07.2010 р. позивачкою була подана до суду заява про зміну позовних вимог, згідно яких просила зобовязати відповідачку розірвати трудові відносини згідно трудового договору від 01.03.2007 р. і внести відповідно запис до трудової книжки з 01.07.2010 р. Зобовязати відповідачку (роботодавця) внести до Пенсійного фонду Новозаводського району внески загальнообовязкового страхування, які роботодавцем не вносились за період з жовтня 2007 р. і по червень 2010 р. включно, а також сплатити внески до фонду про нещасний випадок і на випадок безробіття за цей же період. В попередньому судовому засіданні було залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачки Чернігівський міський центр зайнятості. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Пояснила, що відповідачка безпідставно не допускала її до роботи з жовтня 2007 року, не вносила обовязкові платежі до Пенсійного фонду та внески загальнообовязкового страхування. Відповідачка позовні вимоги не визнала, просила в їх задоволенні відмовити повністю. Пояснила, що позивачка звільнена наказом за прогул з 30.09.2007 року, в центрі зайнятості розірвати трудовий договір та зробити відповідний запис в трудовій книжці відмовляється. Підстав внести запис в її трудову книжку про звільнення її за власним бажанням з 07.06.2010 р. не має. Оскільки позивачка звільнена за прогул і з жовтня 2007 року не працює, відсутні підстави нарахування та сплати до Пенсійного фонду Новозаводського району внески загальнообовязкового страхування. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачки Чернігівського міського центру зайнятості вважає, що позов не підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи № 2-1793/10, № 2-1227/08, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні, 01.03.2007 р. між позивачкою і відповідачкою був укладений трудовий договір (а.с.6), згідно якого позивачка була прийнята на роботу кондуктором, про що був зроблений відповідний запис в трудовій книжці (а.с.4-5). В матеріалах справи міститься акт від 24.09.2007 р., згідно якого позивачка не вийшла на роботу згідно графіка, здійснивши таким чином прогул (справа № 2-1227/08, а.с.9). На підставі даного акту, трудові відносини між позивачкою і відповідачкою були припинені і наказом № 2 від 28.09.2007 р. по особовому складу позивачка була звільнена з роботи за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (справа № 2-1227/08, а.с.34). 06.03.2008 р. позивачкою була подана до суду позовна заява до [PERSON], згідно якої просила стягнути заборгованість по заробітній платі та відшкодувати моральну шкоду (справа № 2-1227/08, а.с. 1). По даній справі прийнято рішення про відмову позивачці в задоволенні їй позовних вимог, посилаючись при цьому на те, що трудовий договір з ініціативи [PERSON] був розірваний (а.с.13-14). Оскільки трудові відносини між позивачкою і відповідачкою вже були розірвані, це підтверджується наказом № 2 від 28.09.2007 р. по особовому складу про звільнення з роботи за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, тому правових підстав для розірвання трудового за власним бажанням не має. Також відсутні підстави для зобовязання відповідачку внести до Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова внесків, оскільки позивачка з 01.10.2007 року не працює у відповідачки у звязку з звільненням, заробітна плата їй не нараховується. На підставі наведеного, суд відмовляє позивачці в задоволенні її позову. У звязку з відмовою в задоволенні позову, потрібно стягнути з [PERSON] в доход держави судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп. та на користь державного бюджету м. Чернігова 37 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved