overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

Позивач ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому зазначає, що відповідно до укладеного з відповідачем договором на користування електроенергією №92706062 від 20.10.2008р. вона зобов'язана своєчасно щомісячно сплачувати на користь позивача в особі Верхньодніпровського РЕМ грошові кошти за спожиту електроенергію в розмірі середньомісячного споживання за діючими в розрахунковий період тарифами. Тарифи на електроенергію встановлені НКРЕ України та відображені в особистому рахунку, відкритому за місцем проживання відповідача - [ADDRESS]. Відповідач свої зобов'язання не виконує, в результаті чого станом на 30.03.2010р. утворилась заборгованість в сумі 127.04грн., що підтверджується особистим рахунком на ім'я відповідача та відсутністю документів про сплату боргу. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму боргу та судові витрати, які він поніс в зв'язку із звернення до суду з позовом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, є відомості про направлення їй судом повідомлення про дату та місце розгляду справи, а також підтвердження про отримання нею судового повідомлення (а.с. 11,12). Про причини неявки від неї ніяких повідомлень до суду не надходило. На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що за обставин, що склалися, доцільно провести заочний розгляд справи, що передбачено ст.225 ЦПК України, проти ухвалення заочного рішення представник позивача не заперечує. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що від позову він не відмовляється, змін та доповнень до нього не має, просить задовольнити його в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову. Згідно з ч.4 ст.26 Закону України «Про електроенергетику», п. п. З, 7 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 26.07.1999р. № 1357 споживач електроенергії несе відповідальність за порушення Правил користування електроенергією і надана споживачу електроенергія повинна бути оплачена, проте цього відповідач не виконав. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, згідно з умовами договору. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи, а саме : копією договору № 92706/62 від 20.10.2008р. (а.с.5-7) та особистим рахунком на ім'я відповідача (а.с.9). На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову. Крім задоволення вимог в основній частині позову, у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача судові витрати, понесені ним в зв'язку з розглядом справи, а саме : 51.00грн. - по оплаті державного мита (судового збору), 30.00грн. - по оплаті витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи, всього 81.00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

Позивач ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому зазначає, що відповідно до укладеного з відповідачем договором на користування електроенергією №91157059 від 03.04.2007р. вона зобов'язана своєчасно щомісячно сплачувати на користь позивача в особі Верхньодніпровського РЕМ грошові кошти за спожиту електроенергію в розмірі середньомісячного споживання за діючими в розрахунковий період тарифами. Тарифи на електроенергію встановлені НКРЕ України та відображені в особистому рахунку, відкритому за місцем проживання відповідача - в буд. №13 по вул. Гірників в м. Вільногірську Дніпропетровської області. Відповідач свої зобов'язання не виконує, в результаті чого станом на 30.03.2010р. утворилась заборгованість в сумі 111.13грн., що підтверджується особистим рахунком на ім'я відповідача та відсутністю документів про сплату боргу. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму боргу та судові витрати, які він поніс в зв'язку із звернення до суду з позовом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, незважаючи на те, що про дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що є підтвердження в матеріалах справи (а.с.11). Про причини своєї неявки від неї ніяких повідомлень до суду не надходило. Представник позивача надав суду заяву, якою просить розглядати дану справу без його участі, також він повідомив, що на дату розгляду справи відповідач вже сплатила суму заборгованості, тому він просить стягнути з неї лише судові витрати в розмірі 81.00грн. (а.с.12). У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення судові витрати, а саме : державне мито в розмірі 51.00грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30грн., всього - 81.00 грн. Оплату судових витрат при подачі позову позивачем підтверджено документально (а.с.1,2). '

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вимогою про стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Як підставу заявлених вимог зазначила, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем, але на даний час в Балаклійському районному суді розглядається справа про розірвання шлюбу. Від шлюбу має неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Син проживає з нею та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання, хоча має таку можливість. Позивачка в судове засідання не з»явилася, але до його початку надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутністю Відповідач в судове засідання не з»явився, але через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, відповідач є рідним батьком [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти, має незадовільний стан здоров»я чи в нього наявні інші стягнення за виконавчими листами, що враховується судом при визначенні розміру аліментів. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14.02.2007 року зареєструвавши його у виконкомі Новоборівської селищної ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 6. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON] [INFO]. Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів вказуючи, що вона знаходиться в тяжкому матеріальному становищі, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку і позбавлена можливості отримувати будь-які додаткові доходи. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, вона сама займається вихованням сина та утримує його за свої кошти. Позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі /4 частини всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною 3-х річного віку. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, а при ухиленні від своїх обовязків кошти на утримання дітей стягуються у судовому порядку. Згідно ст. 84 ч.2 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3-х років за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Із свідоцтва про одруження І-ТП № 025249, свідоцтва про народження І-ТП № 062164 слідує, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14.02.2007 року зареєструвавши його у виконкомі Новоборівської селищної ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 6 і вони є батьками сина [PERSON] [INFO]. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини не надає, а тому з нього необхідно стягувати аліменти в судовому порядку у частці від його заробітку. Згідно ст. 81 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. та відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір на користь держави в сумі 51 гривня.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебувають у договірних відносинах по наданню послуг з газопостачання згідно чого на відповідача (абонента) відкрито особистий рахунок № 39276 та видано абонентську книжку для оплати послуг газопостачальної організації. Всупереч умовам договору та положенням законодавства - відповідач зобовязання за договором належним чином не виконує в результаті чого утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 2241 грн. 06 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. За усним запитом Ковалівською сільською радою суду повідомлено , що відповідач помер в 2005 р. дане домоволодіння напівзруйноване і для проживання не придатне . Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню оскільки з наступних підстав: Згідно ст . 256 ЦК України - Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ст 257 ЦК України.ін. Згідно ст 261 ЦК України Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 267 ЦК України Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Проте якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню в звязку із спливом стоку позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

До суду з заявою звернулась лікар-психіатр Житомирської психіатричної лікарні №1 [PERSON] про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], який 14.05.2010 року за направленням лікаря-психіатра [PERSON] з наявністю важкого психічного розладу був поміщений до психіатричної лікарні. В судовому засіданні лікар-психіатр Житомирської психіатричної лікарні № 1 [PERSON] підтримала заявлені вимоги та пояснила суду, що 14.05.2010 року о 00 годині 45 хвилин хворий був доставлений до Житомирської обласної психіатричної лікарні, де перебуває на даний час. Хворий перебуває в такому важкому стані психічного розладу, що потребує примусового лікування в психіатричному закладі. З цих підстав хвора не може буди доставлений у судове засідання для участі в судовому розгляді справи. Розгляд справи проводився без участі законного представника хворого, так як до суду надійшла письмова заява його матері [PERSON] в якій вона просить суд проводити розгляд справи за її відсутності. Вислухавши думку учасників судового розгляду, зокрема, лікаря- психіатра, яка просить задовольнити її заяву, думку прокурора, який вважає, що є всі підстави для задоволення судом заяви лікаря- психіатра, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 [PERSON] підлягає задоволенню. Суд при цьому бере до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів від 17.05.2010 року за № 1923 за яким [PERSON] на даний часті знаходиться в стані тяжкого психічного розладу. У зв'язку з безпорадністю хворої, неможливості самостійно задовольнити основні життєві потреби, а також у зв'язку з суттєвою шкодою його здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану, у разі якщо йому буде надана психіатрична допомога, потребує примусовому лікування в умовах психіатричного стаціонару. Згідно ст.14,22 Закону України " Про психіатричну допомогу " особа, яка страждає на психічний розлад^ може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження і лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють особу безпосередньо небезпечну для неї та оточуючих. Дане питання розглядається в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вказала на те, що її матір, [PERSON], яка проживала [INFO] - померла 06.04.2009 р. [PERSON] являється спадкоємцем першої черги за законом. Однак, зважаючи на те, що їй знадобився значний час для отримання відповіді від Центрального відділу реєстрації актів цивільного стану для підтвердження свого дошлюбного прізвища, що було необхідним для подання заяви про прийняття спадщини, тому вона не звернулась у встановлений законом термін в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після своєї матері [PERSON], яка померла 06.04.2009 року. Вважає цю причину пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини - поважною, просить визначити їй додатковий строк для подання до Другої держнотконтори заяви про прийняття спадщини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не зявились, хоча були належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява від 03.03.2010 року з проханням розглядати справу без нього. Останній також зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності представників відповідача та третіх осіб, які не зявились. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], яка проживала [INFO] і померла 06.04.2009 р., являлась матірю позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, копією свідоцтва про розірвання шлюбу, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] Суд приймає до уваги ту обставину, що для позивача [PERSON] знадобився час для отримання документів про підтвердження свого дошлюбного прізвища, що являється поважною причиною пропуску строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Згідно ч.З ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

[PERSON] (дошлюбне Ситникова) Н.М. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18.11.1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради народних депутатів Одеської області, актовий запис № 700, мотивуючи тим, що вони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що в сімї постійно виникали суперечки та розбіжності, а також вони втратили минулі цінності та розуміння один до одного. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги та обставини позову визнав, просив розглянути справу у попередньому судовому засіданні. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можна постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Вислухавши сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 18.11.1995 року, шлюб у обох перший, від шлюбу мають пятьох дітей: доньку Тетяну, [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньку Вікторію, [INFO], доньку Катерину, [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Сторони з серпня 2008 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що в сімї постійно виникали суперечки та розбіжності, сторони втратили минулі цінності та розуміння один до одного. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Діти залишаються проживати з матірю. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, а також відповідач позов визнав, наслідки визнання позову відповідачу розяснено відповідно до вимог ч.2 ст.174 ЦПК України, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

[PERSON] (дошлюбне Трофімова) І.В. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01.08.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 383, мотивуючи тим, що з лютого 2010 року вони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що за період сумісного проживання у них склались неприязні відносини внаслідок того, що вони мають різні погляди на сімейне життя та взаємні права і обовязки подружжя. Зазначає, що вони втратили почуття поваги та любові один до одного, між ними немає взаєморозуміння, у звязку з чим в сімї періодично виникали сварки та конфлікти, вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги та обставини позову визнав, просив розглянути справу у попередньому судовому засіданні. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можна постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Вислухавши сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 01.08.2009 року, від шлюбу дітей не мають. Сторони з лютого 2010 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що за період сумісного проживання у них склались неприязні відносини внаслідок того, що вони мають різні погляди на сімейне життя та взаємні права і обовязки подружжя. Сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, між ними немає взаєморозуміння, у звязку з чим в сімї періодично виникали сварки та конфлікти, Спору щодо розподілу спільного майна немає. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, а також відповідач позов визнав, наслідки визнання позову відповідачу розяснено відповідно до вимог ч.2 ст.174 ЦПК України, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved