Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на житло, та зняття з реєстрації, в якій зазначає, що у належному позивачеві із 2007 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом будинку №9 по вул.Челюскіна у м.Тростянець Сумської області зареєстрована із 2003 року його донька [PERSON], [INFO]. Відповідач у 1997 році вийшла заміж та виїхала на постійне місце проживання в [INFO], де мешкає і працює дотепер. За місцем своєї реєстрації зявлялася лише один раз. Позивач несе витрати на утримання будинку, його ремонт, на оплату комунальних послуг, а відповідач не приймає участі у вказаних витратах. Більше пяти років відповідач не проживає за місцем реєстрації, порушує паспортний режим, поважних причин відсутності відповідачки за місцем реєстрації, відповідно до ст.71 ЖК УРСР, не має, тому позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на проживання у його будинку, та зняти відповідачку із реєстрації у вказаному жилому будинку. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та показав, що він отримав у спадщину будинок по вул. Челюскіна, 9 у м.Тростянці після смерті своєї матері. У вказаному будинку прописана, але не проживає більше пяти років його дочка [PERSON], яка має свою сімю, дитину і виїхала на постійне місце проживання у [INFO], де працює, а її дочка ходить до школи. На протязі цих років відповідач приїздила одного разу та заходила до хати, де позивач робив ремонт, після чого пішла та більше не зявлялась. Речей відповідачки за місцем реєстрації немає. Позивач вважає, що відповідач втратила право на користуванням жилим будинком , просить її зняти із реєстрації. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона дійсно проживає на даний час із дочкою у своєї бабусі у с.Сніжків Валківського району Харківської області, так як доглядає та опікується за престарілою бабусею, працює там вчителем у школі. Зареєстрована вона разом із батьком у будинку, який раніше належав її бабусі, а на даний час успадкований батьком. Відповідач вважає, що вона має право на частку у вказаному будинку, так як являється дочкою позивача. Через сімейні обставини вона б бажала повернутися проживати у будинку за місцем своєї реєстрації, однак батько їй у цьому перешкоджає. Вона б не заперечувала отримати грошову компенсацію для придбання власного житла, та тоді б знялась із реєстрації добровільно. Представник відповідача [PERSON] показала, що позивач чинить перешкоди у проживанні [PERSON] за місцем її реєстрації, викинув речі з будинку її та відповідачки, просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] повністю. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, та його неявка не перешкоджає вирішенню спору. В судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм обставини. Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] належить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в м.Тростянець по вул. Челюскіна, № 9 (а.с.7-9). У вказаному будинку зареєстрована [PERSON] із 25.03.2003 р., що підтверджується будинковою книгою (а.с.10,11). Спір щодо проживання у спірному будинку [PERSON] неодноразово розглядався Тростянецьким районним судом за позовами [PERSON], як вбачається із матеріалів цивільних справ №№ 2-533/07, 2-252/07, 2-36/08, 2-315/08. Останнім рішенням у справі № 2-315/08 від 22.08.08 р. було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] щодо зняття з реєстрації. [PERSON], також було відмовлено у зустрічних позовних вимогах [PERSON] до [PERSON] про визнання незаконними дій щодо створення перешкод для проживання у спірному будинку (а.65-67 справи 2-315/08). В судовому засіданні встановлено, що після прийняття вказаного рішення суду [PERSON] за місцем своєї реєстрації на постійне місце проживання не повернулась, має місце проживання у [INFO], має там постійне місце роботи, як сама пояснила у судовому засіданні. Суд не може визнати поважною причину відсутності за місцем її реєстрації понад шість місяців, у звязку із доглядом за престарілою бабусею [PERSON], на що посилається відповідач. Так, із довідки виконкому Сніжківської сільської ради (а.с.95 справи 2-252/07), вбачається, що [PERSON] здійснює догляд за [PERSON], яка постійно хворіє і потребує стороннього догляду. Однак, доказів того, що відповідач є піклувальником чи опікуном [PERSON] в судове засідання [PERSON] не представлено, медичний висновок, що [PERSON] за станом здоровя потребує стороннього догляду також суду не наданий. В судовому засіданні не знайшло своє підтвердження, що із 2008 року відповідач мала намір проживати у будинку позивача, оскільки доказів у підтвердження вказаного суду не надала. Посилання відповідача на те, що вона має право на частку у домоволодінні також не підтверджено доказами. Свідок у судовому засіданні [PERSON], співмешканка позивача, вказує, що після 2008 року [PERSON] за місцем своєї реєстрації зявлялась лише одного разу, коли вони із позивачем робили ремонт у будинку, однак наміру проживати у будинку не виказувала. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо), суд може продовжити пропущений строк. Суд не знаходить достатніх підстав визнати наведені позивачкою обставини тимчасової відсутності поважними, з огляду на неподання належних доказів у їх підтвердження. Доказів того, що відповідач бажає проживати за місцем своєї реєстрації, та періодично зявляється у будинку по вул. Челюскіна, 9 у м.Тростянці, а позивач у цьому їй перешкоджає - Лимарь до суду не надала. Також встановлено, що Лимарь не несла витрат на утримання житла, де зареєстрована. Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленим ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач вибула із місця проживання у житловому будинку № 9 по вул. Челюскіна у м.Тростянці Сумської області, однак не знялася з реєстрації. Як передбачено ч.1 ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадках, передбачених ст. 71 ЖК УРСР, зокрема у випадку виїзду в звязку із виконанням обовязків опікуна (піклувальника) протягом усього часу виконання цих обовязків. Згідно ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.156 ЖК УРСР члени сімї власника житлового будинку, які проживають разом із ним у будинку, користуються жилим приміщенням нарівні із власником. Однак в суді встановлено, що відповідач не проживає у [INFO] із 2005 року. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, суд вважає, що відповідач [PERSON] дійсно втратила право на користування житлом у будинку позивача, так як більше ніж один рік не зявлялась за вказаним місцем реєстрації, її доводи про намагання повернутися проживати у будинку батька не підтверджені в суді, так як встановлено, що вона та її сімя проживає в іншій місцевості, також має постійне місце роботи у іншій місцевості, особистих речей за місцем реєстрації не зберігає. Також суд критично ставиться до пояснень відповідачки щодо умисних дій позивача з приводу позбавлення її можливості користуватися житлом. Так, [PERSON] зверталась до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод для її проживання за місцем реєстрації, та рішенням від 22.08.08 р. їй відмовлено у задоволенні її вимог, після чого вона жодного разу не звернулась до правоохоронних органів чи до суду щодо неправомірної поведінки позивача, який перешкоджає їй користуватися житлом за місцем реєстрації. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі, зокрема, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. Отже, повно і всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судові витрати залишаються за позивачем, який не просив їх відшкодувати. На підставі викладеного та

Outcome: approved