Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-19 00:00:00

В вересні 2009 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що згідно договору дарування від 19.10.2004 року йому належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS], в якій він проживає з сім`єю до цього часу. В жовтні 2005 року у нього були викрадені документи: паспорт громадянина України, договір купівлі продажу вищезгаданої квартири і три ощадні книжки. У звязку з чим він звернувся в Комсомольський райвідділ міліції м. Херсона вжити заходів до повернення йому документів. Проведеною перевіркою органу дізнання документи, які були викрадені, знайти не вдалось і в порушенні кримінальної справи відмовлено. 23.03.2009 року йому стало відомо, що вищезгадана кватира без його згоди і відома продана відповідачу [PERSON] згідно договору купівлі продажу від 05.03.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 472. В цей же день він звернувся з заявою до Комсомольського райвідділу міліції м. Херсона про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності за шахрайство, яке заподіяло йому істотну шкоду. В процесі розслідування факту шахрайства йому стало відомо, що ним було продано квартиру за довіреністю від нього, хоча він ну кому довіреності не видавав. Дана довіреність була посвідчена вищезазначеним нотаріусом. Встановити осіб, причетних до незаконного заволодіння його майном органом дізнання не вдалося, про що винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 31.03.2009 року. За його скаргою дана постанова була скасована прокурором та матеріали перевірки направлено для проведення додаткової перевірки. Оскільки оригінали права власності на його квартиру викрадено невідомими особами, за якими проведено незаконне відчуження квартири і погашений нотаріусом при укладені оспорю ванного правочину, за ним може бути визнано право власності на дану квартиру в судовому порядку. Просив суд визнати договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] від 05.03.2009 року за реєстром 479, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] недійсним. В судовому засіданні позивач на позові наполягав та просив його задовільнити з підстав викладених у ньому. Відповідачі в судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України суд вважає необхідним вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення. Представник третьої особи приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] пояснила, що 28.02.2009 року до неї звернувся [PERSON], який надав паспорт і просив завірити довіреність, в якій він надав право розпорядження квартирою [PERSON], вона посвідчила договір, копії паспортів в нотаріальній конторі не залишає, тому не може стверджувати, позивач це був чи ні. Вислухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 19.10.2004 року позивачу належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS], в якій він проживає з сім`єю до цього часу. В жовтні 2005 року у позивача були викрадені документи: паспорт громадянина України, договір купівлі продажу вищезгаданої квартири і три ощадні книжки. У звязку з чим він звернувся в Комсомольський райвідділ міліції м. Херсона вжити заходів до повернення йому документів. Проведеною перевіркою органу дізнання документи, які були викрадені, знайти не вдалось і в порушенні кримінальної справи відмовлено. 23.03.2009 року йому стало відомо, що вищезгадана кватира без його згоди і відома продана відповідачу [PERSON] згідно договору купівлі продажу від 05.03.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 472. В цей же день позивач звернувся з заявою до Комсомольського райвідділу міліції м. Херсона про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності за шахрайство, яке заподіяло йому істотну шкоду. В процесі розслідування факту шахрайства йому стало відомо, що ним було продано квартиру за довіреністю від нього, хоча він ні кому довіреності не видавав. Дана довіреність була посвідчена вищезазначеним нотаріусом. Встановити осіб, причетних до незаконного заволодіння його майном органом дізнання не вдалося, про що винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 31.03.2009 року. За його скаргою дана постанова була скасована прокурором та матеріали перевірки направлено для проведення додаткової перевірки. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно до ст. 215 ЦК України, підставлю недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою ст. 203 ЦК України. На підставі ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Таким чином, сукупність наведених доказів дає підстави суду рахувати, що вказаний договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] від 05.03.2009 року за реєстром № 479, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] є недійсним, у звязку з чим суд вважає можливим визнати їх таким, що безпідставно набули права власності на майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved