Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Олександрійського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] 0.1. про визнання його таким, що втратив право користування жилим щшміщенням, мотивуючи тим, що відповідач, з яким вона перебувала в шлюоі, після розірвання шлюбу, у вересні 2008 року виоув з спірної квартири на [ADDRESS] м.Олександрії, відповідальним наймачем якої вона^ являється, не проживає в квартирі понад шість місяців, його особистих речей в квартирі немає, участі в оплаті комунальних послуг не приймає, тому має бути судом визнании таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням. Відповідач позов не визнав, в зустрічній позовній заяві просить визнати поважною причину тимчасового його не проживання в квартирі, та продовжити строк збереження за ним жилого приміщення, мотивуючи там, що він тривалий час проживав в [INFO], доглядаючи свою матір гурову Н.С., похилого віку, яка померла 20.01.2010 року. За час його відсутності позивачка замінила замок на вхідних дверях, позбавивши його можливості користуватись жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач за первісним позовом підтримала свої вимоги, зустрічний позов не визнала, в запереченнях пояснила, що мати відповідача до останнього дня життя не потребувала стороннього догляду, сама доглядала відповідача, утримувала домашнє господарство, в день перед смертю самостійно відвідала відповідача, якии перебував в Олександрійській районній лікарні. Ніяких перешкод в користуванні квартирою відповідачу не створювалось, замок в квартирі не змінювався. З його боку спроб вселення в квартиру не було. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає первісний позов підлягаючим задоволенню, а зустрічний - не підлягаючим задоволенню за наступних підстав. , Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свшх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що в вересш 2008 року відповідач вибув з квартири №1 буд. № 6 на вул. Шахтарській в сел. Димитрове м. Олександрії в звязку з погіршенням відносин з позивачкою, з якою на той час перебував в шлюбі. 06.02.2009 року за рішенням суду шлюб було розірвано. До дня звернення позивача в суд з позовом про визнання втративши право користування жилим приміщенням відповідач не виказував намту про вселення в спірну квартиру, комунальні послуги не оплачував. Доводи Відповідача про його участь в оплаті комунальних послуг спростовуються наданою ним довідкою , з якої вбачається, що за рішенням суду з нього 15 червня 2007 року було стягнуто 1728,32 грн. в погашення заборгованості по теплопостачанню, тобто за борги, які виникли до його вибуття з квартири. Свідок [PERSON] показала, що її батько [PERSON] вибув з спірної квартири у вересні 2008 року через погіршення стосунків з матірю, перешкод для проживання йому не створювали, замки в квартирі не змінювали. Свідок [PERSON] також показала, що відповідачу перешкод в користуванні квартирою не створювалось, спроб вселенні в квартиру він не робив, при цьому вільно користується гаражем, розташованим поряд з будинком №6 на вул.Щахтарськіи. Відповідачем надано довідку виконкому Головківської сільської ради про те, що з вересня 2008 року по теперішній час він постійно проживає в [INFO], здійснював догляд за своєю матірю, яка хворіла та потребувала сторонньої допомоги. Медичних висновків про необхідність стороннього догляду за [PERSON] відповідачем не надано, пояснення позивачки про її стан здоровя не спростовано. Відповідно до ст. 71 ЖК України , при тимчасовій відсутності наймача або членів йрго сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Суд вважає, що відповідачем не доведено уважність причини не проживання його в спірній квартирі понад шість місяців, в звязку з чим підстави для продовження строку, збереження за ним права користування спірним жилим приміщенням відсутні, тому зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають. З наведених підстав позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню. <л На підставі ст.ст. 71,72 ЖК України,

Outcome: approved