Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-14 00:00:00

До Зачепилівського районного суду 09.12.2009 р. надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна та визнання права власності, в якому зазначено, що 23 січня 2009 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Із змісту заяви вбачається, що за час шлюбу сторонами було нажито майно, яке складається з будинку, що розташований за адресою: вул. Лугова, б/н, с. Нове Мажарове Зачепилівського району Харківської області, та легкового автомобіля Chevrolet Epika LF 69К, реєстраційний номер [NUMBER]. Вище зазначений легковий автомобіль придбаний у кредит, який оформлений з ВАТ «[PERSON] АВАЛЬ» на імя позивачки [PERSON] За час перебування сторін у шлюбі кредит виплачував [PERSON] Після розірвання шлюбу [PERSON]С перестав виплачувати кредит, аліменти на дітей не виплачує, а позивачка, маючи на утриманні двох неповнолітніх дітей та отримуючи невелику заробітну плату не має можливості сплачувати кредит, тому й подала позовну заяву про поділ майна між нею та [PERSON] В судовому засіданні позивачка пояснила, що будинок придбавався для потреб сімї, оскільки до цього вони проживали з батьками, а вже було двоє дітей. Гроші на придбання будинку давали батьки відповідача, а також чоловік брав кредит в Росії, який виплачували із зарплати відповідача. В будинок переїхали одразу після його придбання всією сімєю, вона й досі прописана в цьому будинку з дитиною. Автомобіль в 2007 році захотів придбати [PERSON], але в Росії йому кредит не дали, тому він оформив кредит в Україні на неї, хоча вона ніколи не водила авто та не має права керування ним. Після припинення шлюбних відносин відповідач залишив авто у себе й пообіцяв виплачувати кредит, але потім припинив виплати і вона змушена була передати автівку представнику банку в рахунок погашення заборгованості по кредиту. Тому просить суд визнати спільною сумісною власністю - житловий будинок, що знаходиться в с. Новомажарове, вул.. Лугова, Зачепилівського району Харківської області, оформлений на відповідача, а також легковий автомобіль Chevrolet Epika LF 69К, реєстраційний номер [NUMBER]. Вона просить суд визнати за кожним із сторін право власності на зазначене майно в рівних частках по ? кожному. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що з позивачкою перебували в шлюбі з 1995 року. Спочатку проживали в батьківській квартирі, а потім він придбав житловий будинок в с. Новомажарове Зачепилівського району. Частину грошей дав батько, а інші він позичив у свого товариша в Російській Федерації, підтвердженням чого є копія розписки. Одразу після придбання будинку вся сімя переїхала до нього проживати, а саме дружина та двоє дітей. Він також проживав з ними, хоча прописаний в м. Бєлгород. В подальшому дружина проявила ініціативу щодо придбання в кредит автомобіля Chevrolet Epika LF 69К. Він погодився, але кредит оформляла дружина на себе. Автомобіль також використовували для сімї, керував автомобілем він або батько, коли його не було в Україні. Після розлучення вони домовились із позивачкою, що будинок залишається в нього, оскільки вона немає ніяких претензій на цей будинок, написавши письмову розписку в присутності свідків. Незважаючи на це він готовий продати будинок та поділити гроші з колишньою дружиною. Проте позовних вимог не визнає в повному обсязі. В судовому засіданні свідок [PERSON] матір відповідача показала в суді , що її син після укладення шлюбу проживав в їхній квартирі, яку згодом продали та вирішили купити будинок. Для придбання будинку брав кредит син та батько в Новому Уренгої. Придбали будинок приблизно за 20 тисяч доларів. Позивачка з двома дітьми вселилась в цей будинок і прописалась в ньому. Син прописаний в Росії і ніде грошей на будинок не позичав. Також був куплений в кредит з ініціативи сина автомобіль, але оформляв цей кредит він на невістку [PERSON]. Після розлучення автомобіль син забрав собі і деякий час платив по кредиту, але в жовтні 2009 року він пригнав автомобіль до [PERSON] і залишив у дворі, перестав сплачувати кредит і тому автомобіль в даний час забрав банк. Просить суд врахувати інтереси двох неповнолітніх дітей і поділити будинок порівну між сторонами. В судовому засіданні свідок [PERSON] батько відповідача підтвердив покази свідка [PERSON] стосовно його допомоги в придбанні житлового будинку для потреб молодої сімї сина. Він також показав, що автомобіль Chevrolet придбавався також для сімї, але кредит оформляли на невістку. Використовував автомобіль син, який платив по кредиту до певного часу. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт добровільного написання [PERSON] розписки від 17.06.2008 р., за змістом якої вона не претендує на житловий будинок в с. Нове Мажарове на користь [PERSON]. Суд, вислухавши сторін, свідків, дослідив інші матеріали справи: -свідоцтво про шлюб серія 1-КИ № 115380 від 15.07.2008 року, -свідоцтво про народження серія 1-КИ № 181778 від 15.07.2008 року, -свідоцтво про народження серія 1-КИ № 181777 від 15.07.2008 року, -довідку №3449 виконкому Перщепинської міської ради від 2009 року, -кредитний договір № 014 /3162/140896/73 від 29.11.2007 року;додаткова угода до нього за № 1; -договір застави транспортного засобу № 014/11115/3162/73 від 29.11.2007 р; копія технічного паспорта АХС 064781; -вимога про дострокове виконання грошових зобовязань від 01.03.2010 р №20-10/683 від 02.03.2010 р; -довіреність на право розпорядження автомобілем від 18.03.2009 року; -акт прийму передачі транспортного засобу від 02.03.2010 року; лист та протокол зустрічі від 02.03.2010 року; -заява [PERSON] приватному нотаріусу від 29.11.2007 року про згоду на заставу автомобіля; -розписки [PERSON] від 20.04.2005 року про позику грошей; -розписка [PERSON] від 17.06.2008 року про відсутність претензій щодо частини будинку; -довідку про доходи №241 від 03.10.2009 року, -договір купівлі-продажу житлового будинку від 21.04.2005 року, -технічний паспорт на житловий будинок від 27.05.2010 р, - рішення Новомосковського міськрайонного суду від 23 січня 2009 року про розірвання шлюбу; - квитанції про погашення кредиту № ОЕWL 75860 від 17.12.2007 р., № ОЕWL 83501 від 22.01.2008 р., № ОНNF 5225 від 20,02.2008 р., № ОЕWL від 18.03.2008 р., № ОНNF 97857 від 18.04.2008р., № ОЕWL 83712 від 19.05.2008 р., № ОЕWL 86475 від 17.06.2008 р., № ОЕWL 98222 від 24.07.2008 р., № ОЕWL 57884 від 17.08.2008 р., № ОНNF 8898 від 19.09.2008 р., № ОЕWL 35304 від 16.10.2008 р., № ОЕWL 84654 від 19.11.2008 р., № ОНNF 71395 від 19.12.2008 р., № ОЕWL 51362 від 26.01.2009 р., № ОЕWL 7445 від 16.03.2009 р., № ОЕWL 8742 від 30.03.2009 р., № ОЕWL 22999 від 05.05.2009 р., 27.05.2009 р., № ОЕWL 3740 від 27,05.2009 р., № ОНNF 18444 від 25.06.2009 р., № 7 від 25.06.2009 р., № ОЕWL 99737 від 27.07.2009 р., № ОНNF 96182 від 18.08.2009 р. Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами повинні регулюватись згідно вимог : ст. 57 СК України ч.1 п.3 „Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належать їй, йому особисто, ст. 74 СК України ч.1 „Якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. ст. 60 ч.2 СК України „Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя., ст. 61 ч.1 СК України „Обєктами права спільної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, ст. 61 ч. 2 СК України „Обєктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, … інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету…, ст. 61 ч.4 СК України „Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. ст. 70 ч.1 СК України „У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними …. В судовому засіданні встановлено, що громадянин [PERSON] та громадянка [PERSON], перебуваючи у шлюбі між собою, проживали однією сімєю в період з 22.12.1995 року по 23 січня 2009 року (про що свідчать пояснення сторін, рішення Новомосковського районного суду від 23.01.2009 року). Від шлюбу у них народились діти - донька Катерина [INFO] та син [PERSON] [INFO]. За цей період ними було придбано наступне майно: - житловий будинок (договір купівлі від 21.04.2005 року),що знаходиться по вул.. Луговій в с. Новомажарове Зачепилівського району Харківської області ; - автомобіль Chevrolet Epika LF 69К, реєстраційний номер [NUMBER], який придбаний [PERSON] за кредитним договором № 014/3162/140896/73 від 29.11.2007 р. Суд , розглянувши матеріали справи встановив, що предметом даного позову є житловий будинок, який розташований за адресою: вул. Лугова б/н, с. Нове Мажарове Зачепилівського району Харківської області та легковий автомобіль Chevrolet Epika LF 69К, реєстраційний номер [NUMBER], який придбаний [PERSON] за кредитним договором № 014/3162/140896/73 від 29.11.2007 р. та є предметом забезпечення виконання зобовязання за договором. Факт придбання автомобіля Chevrolet Epika LF 69К, реєстраційний номер [NUMBER], в кредит на імя позивачки [PERSON] за кредитним договором № 014/3162/140896/73 від 29.11.2007 р. не заперечувала жодна сторона в суді, Відповідач також підтвердив, що він мав право керування зазначеним автомобілем, про що була зроблена відмітка в технічному паспорті. Суд приходить до висновку, що автомобіль був придбаний для забезпечення потреб сімї і переданий позивачкою у спільне користування, а тому він являвся спільною сумісною власністю подружжя. Зобовязання по кредитному договору також були відомі відповідачу і він дав свою письмову згоду на заставу автомобіля від 29.11.2007 року, а також проводив оплату кредитних платежів (а.с. 86 ). В подальшому автомобіль було за актом приймання передачі 02.03.2010 року передано в якості застави на погашення заборгованості за кредитним договором з метою його продажу представником ВАТ»[PERSON] АВАЛЬ» (а.с. 83). На час розгляду справи автомобіль проданий в рахунок оплати кредиту. Факт придбання спірного житлового будинку відповідачем підтверджується його поясненнями, копією договору купівлі продажу від «21» квітня 2005 року , розпискою про одержання в борг коштів від 20.04.2005 року. Як встановлено із показів свідка [PERSON] молоде подружжя [PERSON] разом із двома дітьми проживали постійно в зазначеному будинку після його придбання і до червня 2008 року. З цього часу сторони посварились і позивачка з двома дітьми вимушена була переїхати до своїх батьків в м. Перещепино Дніпропетровської області. На момент розгляду справи, починаючи з 05.02.2007 року позивачка зареєстрована за адресою : [INFO] ( що підтверджено штампом в її паспорті та довідкою Новомажарівської сільської ради №298 від 15.06.2010 року). Доводи відповідача про добровільну відмову позивачки від права власності на будинок підтверджені її письмовою розпискою від 17.06.2008 року не можуть бути враховані судом, оскільки такий правочин суперечить актам цивільного законодавства, правам та інтересам неповнолітніх дітей позивачки, а також моральним засадам суспільства ( вимоги ст.. 203 ЦК України ), а тому він являється недійсним. Крім того за своїм змістом одна сторона передала другій стороні безоплатно майно у власність зазначений правочин має ознаки договору дарування, який за правилами ст.. 719 ч.2 ЦК України підлягає нотаріальному посвідченню і в разі недотримання вимоги про нотаріальне посвідчення відповідно до ст..220 ч.1 ЦК України такий договір є нікчемним. Зазначені обставини свідчать про те, що хоча будинок був оформлений відповідачем [PERSON] як його приватна власність , але будинок був ним після придбання переданий у спільне користування тому суд приходить до висновку, що будинок був придбаний для потреб усієї сімї, а тому являється спільною сумісною власністю подружжя. Посилання відповідача на те , що для придбання будинку він використав позичені ним особисто гроші у громадянина РФ [PERSON] не підтверджуються наявністю оригінала його боргової розписки, відсутністю джерел погашення такого боргу в період з 2005 р по 2008 р без використання спільних грошових коштів сімї , спростовуються також показами свідка [PERSON] поради Н.В. , а тому зазначений факт викликає сумнів у суду в його достовірності , хоча і не впливає ніяким чином на висновок суду про передачу придбаного відповідачем на своє імя будинку у спільне користування для потреб сімї. Діючим законодавством встановлено порядок поділу майна, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, на засадах рівності часток подружжя. Суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] підлягає задоволенню частково, так як в судовому засіданні встановлено, що дійсно житловий будинок оформлений на імя [PERSON] поради [PERSON] був придбаний за час їхнього спільного проживання, тому за презумпцією права спільної сумісної власності цей будинок є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а тому громадянка [PERSON] має право на ? частину цього будинку. Наявність у неї на утриманні двох неповнолітніх дітей може бути враховано судом в разі поділу житлового будинку в натурі. Тому в цій частині позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Вимога щодо визнання права власності на ? частину автомобіля Chevrolet Epika LF 69К, реєстраційний номер [NUMBER], оформленого на імя позивачки [PERSON] не може бути задоволена судом, оскільки в даному випадку (в звязку з накладенням на момент розгляду справи стягнення на предмет застави спірний автомобіль в якості забезпечення виконання зобовязань кредитного договору від 29.11.2007 р.) мають місто правовідносини зобовязального характеру, а не речові правовідносини. В іншій частині позовних вимог [PERSON] також необхідно відмовити. Судові витрати необхідно розподілити між сторонами пропорційно до задоволеної частини вимог,

Outcome: partial