Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-24 00:00:00

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії та є інвалідом 3-ої групи, у зв'язку з чим позивач щомісяця отримує пенсію з інвалідності. При цьому згідно висновку МСЕК отримане позивачем захворювання повязано з виконанням роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. 06 квітня 2010 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку основної та додаткової пенсії з урахуванням останніх змін пенсійного законодавства України, в якій посилався на те, що розмір основної пенсії як інваліду 3-ої групи не може бути нижчим ніж шість мінімальних пенсій за віком, а розмір додаткової пенсії, яку він отримує разом з основною пенсією, повинен складати 50% від розміру мінімальної пенсії за віком. Але, Управління ПФУ у Попаснянському районі, розглянувши заяву позивача, відмовило позивачу в перерахунку його пенсії, про що повідомило позивача своїм листом від 13.04.2010р. Вважаючи таку відмову незаконною, яка не відповідає вимогам діючого законодавства України та порушує його права як громадянина та пенсіонера по інвалідності, позивач в поданому позові просить суд визнати незаконними дії відповідача щодо відмови в перерахунку додаткової пенсії, зобовязати відповідача провести перерахунок основної та додаткової пенсії відповідно до вимог ст.ст.50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виходячи із розміру встановленого законодавством України на час звернення мінімальної пенсії за віком. Справу просив розглянути без його участі. Представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх необгрунтованість у звязку з тим, що відповідно до п.28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені зміни у ст.ст.49,50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме - з 01.01.2009р. розмір пенсії для інвалідів третьої групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 140% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а додаткова пенсія - 15% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому відповідно до ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» державна пенсія особам, віднесеним до 1 категорії, може призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного в зоні відчуження в 1986-1990р.р. у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. Справу просив розглянути без його участі (а.с.18). Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним задовольнити позов в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.З та ст.60 ЦГЖ України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 3 Конституції України передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави. При цьому відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того, згідно ч.2 та ч.З ст.22 Конституції України «Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняття нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод». А відповідно до ч.З ст.46 Конституції України «Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого Законом». Із наданих позивачем документів (а.с.4-7) судом встановлено, що позивач дійсно є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії та є інвалідом 3- ої групи, а згідно висновку МСЕК отримане позивачем захворювання повязане з виконанням роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. При цьому позивач дійсно скористався можливістю досудового врегулювання спірних правовідносин та звертався із заявою до відповідача про перерахунок пенсії та виплати йому недоплачених сум, але відповідач своїм листом відмовив йому в задоволенні заяви, про що свідчить письмова відповідь на а.с.8-9. Статтею 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги та пенсій за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством), призначених відповідно до цього Закону, не може перевищувати 12 мінімальних пенсій за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Крім того, відповідно до вимог ч.З ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. При цьому, розмір пенсії для інвалідів 3-ої групи не може бути нижчим ніж шість мінімальних пенсій за віком. Крім того, згідно ст.50 цього Закону особам, віднесеним до першої категорії та які є інвалідами третьої групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Аналізуючи зміст вищенаведених вимог спеціального Закону, який безпосередньо регулює правовідносини сторін за цією справою, суд зазначає, що вищенаведені статті є бланкетними нормами, застосування яких неможливе без застосування інших норм, на які посилаються ці норми. Іншими словами, Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачає порядок обчислення та призначення пенсії по інвалідності і такий порядок призначення пенсій регулюється ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». А відповідно до вимог ч.І ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому, відповідно до ст.52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» прожитковий мінімум для з осіб, які втратили працездатність, починаючи з 01 квітня 2010 року встановлений у розмірі 706 грн. Виходячи з цього судом встановлено, що й мінімальний розмір пенсії за віком на час звернення позивача становить 706 грн. При цьому суд вважає необгрунтованими посилки представника відповідача на те, що відповідно до п.28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені зміни у ст.ст.49,50,54 Закону України «Про статус га соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», так як рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» були визнані такими, що не відповідають Конституції України. Таким чином судом встановлено, що на час звернення позивача із заявою про проведення перерахунку пенсії положення ст.ст.49,50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» були чинними та підлягали застосуванню при вирішенні спірних правовідносин. Разом з тим суд зазначає, що порядок обчислення та призначення пенсій регулюється і урядовими нормативно-правовими актами. Так, згідно Постанови КМУ «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №1293 від 27.12.2005р. було передбачено підвищення раніше призначених пенсій в 2,5-3,5 рази без урахування надбавок, підвищень та додаткових пенсій, при цьому розмір пенсії не може бути нижчим для інвалідів 3-ої групи за 467 грн. Крім того, згідно Постанови КМУ «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» №1 від 03.01.2002р., розрахунок додаткової пенсії, призначеної відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проводиться виходячи з розміру 19 грн.91 коп. Таким чином, аналізуючи вищенаведені нормативно-правові акти - Закони України та урядові нормативно-правові акти, які регулюють порядок обчислення та призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд зазначає, що в данному випадку існує суперечливість законодавства. При цьому судом враховується, що відповідно до ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт. який має вищу юридичну силу. Тому, виходячи із засад пріорітетності законів над урядовими нормативними актами, суд вважає, що при вирішенні дачного спору підлягає застосуванню ст.ст.50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч. І ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та ст.52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік». У звязку з чим суд вважає дії Управління ГІФУ у ІІопаснянському районі щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії неправомірними, які порушують право позивача на отримання з боку держави належного та відповідного пенсійного забезпечення. Вирішуючи позов таким чином суд враховує, що відповідно до Декрету КМУ «Про державне мито» сторони звільнені від сплати судового збору, у звязку з чим суд вважає необхідним судові витрати, понесені по справі, віднести на рахунок держави. На підставі викладеного, ст.ст.49,50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування . ст.52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008р.,

Outcome: approved