Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-31 00:00:00

03.08.2009 року Державний професійно-технічний заклад «Дніпропетровський центр професійної освіти» звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. (а.с. 2-3) Позивач у позовній заяві, з урахуванням уточнених позовних вимог, та представник позивача у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що будинок № 32 по пр. К. Маркса у м. Дніпропетровську знаходиться на балансі позивача, який з 01.01.1998 року проводить оплату в комунальні служби із своїх рахунків своїх коштів за користування комунальним послугами. Відповідач є власником квартири № 26 у зазначеному будинку та має заборгованість перед позивачем по оплаті комунальних послуг за період з 01.01.1998 року по 01.07.2010 року у розмірі 3183,05 грн., яку погашати у добровільному порядку відмовляється, а тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за користування комунальними послугами з 01.01.1998 року по 01.07.2010 року в розмірі 3183,05 грн. та покласти на відповідача судові витрати. (а.с. 2-3, 28-29, 78-79, 139) У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача у судовому засіданні надала суду заперечення на позовну заяву, просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем будь-яких договорів про надання житлово-комунальних послуг ніколи не укладалося, постачання води до квартири відповідача з 1999 року здійснюється із системи водопостачання ЖБК № 7 «Луч», із яким у відповідача 10.11.1999 року був укладений відповідний договір, крім того, сплату комунальних послуг з водопостачання відповідач здійснює регулярно, а відтак у позивача відсутні підстави вимагати від позивача сплати відповідачем на його користь коштів за комунальні послуги. Також представник відповідача посилалася на пропуск позивачем строків позовної давності. (а.с. 63-64, 96-98) Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що право власності на будинок № 32 по пр. Карла Маркса у м. Дніпропетровську 04.01.1996 року було зареєстроване у КП «ДМБТІ» за Професійно-технічним училищем № 63, що підтверджується копією реєстраційного посвідчення. (а.с. 6) У судовому засіданні також було встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16.12.1997 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 6372, належить квартира [ADDRESS], ці обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечувалися представниками сторін у судовому засіданні. (а.с. 8, 12) Судом також було встановлено, що 10.11.1999 року між ЖБК № 7 «Луч» та відповідачем був укладений договір № 2 на відпуск води та послуги каналізації, за умовами якого розрахунок за відпуск води та послуги каналізації здійснюється відповідачем самостійно. За змістом зазначеного договору, він продовжує діяти на наступний рік, якщо за місяць до спливу строку договору жодна із сторін не заявить про свою відмову від нього, що підтверджується копією зазначеного договору та копією листа ЖБК. (а.с. 65, 75) У судовому засіданні також було встановлено, що послуги водопостачання за період з січня по квітень 2005 року, з липня по грудень 2005 року, з січня по грудень 2006 року, з січня 2007 року по грудень 2009 року були оплачені відповідачем до ЖБК № 7 «Луч», що підтверджується матеріалами справи. (а.с. 66-74) Судом будо встановлено, що послуги з теплопостачання за період з серпня 2008 року по березень 2009 року, а також з листопада 2009 року по березень 2010 року були оплачені відповідачем на рахунок КП «Теплоенерго», послуги з газопостачання за період з червня по грудень 2009 року та з січня по грудень 2010 року на рахунок ВАТ «Дніпрогаз», послуги з надання електричної енергії відповідно на рахунок Міськелектромережі, про що свідчать копії відповідних квитанцій (а.с. 136-138) Судом також було встановлено, що між позивачем та відповідачем жодних договорів щодо надання будь-яких комунальних послуг не укладалося, ці обставини підтверджуються поясненнями представника відповідача та не були спростовані належними доказами у судовому засіданні представником позивача. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України (2003 року), Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 20 зазначеного Закону споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. В силу вимог п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, суд виходив з того, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт того, що позивач є виконавцем будь-якої житлово-комунальної послуги, а також факт наявності між позивачем та відповідачем відповідного договору про надання окремих житлово-комунальних послуг, яким був би передбачений обовязок відповідача по сплаті вартості таких послуг на рахунок позивача. Крім того, суд бере до уваги, що представником позивача у судовому засіданні були надані суду докази оплати позивачем отриманих комунальних послуг безпосередньо виконавцям таких послуг, а тому суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позивачем вимог та вважає за необхідне позивачу у їх задоволенні відмовити у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на позивача. (а.с. 5) На підставі викладеного,

Outcome: dismissed