Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] у квітні 2010 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та відшкодування моральної шкоди. У судовому засідання позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала і пояснила суду, що 13 березня 2009 року відповідач [PERSON] взяв у її чоловіка [PERSON] в борг 1432 грн. про що написав розписку та зобовязався повернути у термін до 26 березня 2009 року. У вказаний строк відповідач борг не повернув, на неодноразові прохання чоловіка позивачки про повернення добровільно боргу, обіцяв повернути але разом з тим просив відтермінувати. 10 липня 2009 року відповідач повернув борг частково у сумі 100 грн. Кошти у сумі 1432 грн. [PERSON] зняв з кредитної картки виданої Полтавським ГРУ Пирятинського відділення ПриватБанк, на яку потрібно було постійно класти відсотки за прострочене погашення. У звязку з чим сума погашення кредиту практично не змінилася. 23 жовтня 2009 року в результаті ДТП [PERSON] помер. Гроші так і не були повернуті. Відповідач не зявився до сімї померлого і не намагався повернути кошти, які так були необхідними в той час. Позивачкою було знайдено в особистих речах померлого [PERSON] оригінал розписки з чеками про зняття та погашення боргу по кредитній карточці. Дізнавшись позивачка була змушена звернутися до суду з проханням стягнути з відповідача [PERSON] на її користь борг за договором позики у сумі 1658,37 грн. з урахуванням індексу інфляції, моральну шкоду та судові витрати повязані з розглядом справи. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, пояснюючи, що має заперечення по боргових зобовязаннях щодо суми стягнення з урахуванням індексу інфляції, а також проти стягнення судових витрат повязаних з розглядом справи. Проти того, що він дійсно 13 березня 2009 року брав в борг кошти у померлого [PERSON] у сумі 1432 грн. та зобовязувався їх повернути до 26 березня 2009 року не заперечує. Судом установлено: 13 березня 2009 року відповідач [PERSON], взяв у [PERSON], який являється позивачці [PERSON] по ступеню родинних відносин чоловіком (а.с.11) в борг 1432 грн. і зобов'язався повернути гроші у термін до 26 березня 2009 року. На підтвердження укладеного договору позики [PERSON] написана розписка. (а.с.6) У вказаний строк відповідач борг не повернув. На неодноразові прохання [PERSON] про добровільну сплату боргу відповідач [PERSON] не реагував. З квітня по вересень 2009 року [PERSON] сам погашав борг разом з нарахованими відсотками по кредитній картці. (а.с.19-20) 10.07.2009 року відповідач [PERSON] віддав 100 (сто) гривень. Залишок боргу станом на 10 липня 2009 року становив 1495,46 грн. (а.с. 7) 23 жовтня 2009 року [PERSON] помер. (а. с. 10) До моменту звернення до суду відповідач [PERSON] повернув покійному чоловіку позивачки лише 100 грн., а решту суми відмовився повертати мотивуючи своє рішення відсутністю коштів. Викладене, крім пояснень позивача та відповідача підтверджується також: -показаннями свідка [PERSON], співробітника покійного [PERSON], який підтвердив той факт, що покійний [PERSON] надавав в борг [PERSON] гроші. [PERSON] часто надавав в борг гроші відповідачу, останній раз зняв гроші з кредитної картки, про що розповів [PERSON] з яким вони разом працювали та сиділи в одному кабінеті. Після чого свідок декілька разів запитував чи повернув йому [PERSON] борг, на що [PERSON] відповідав, що не повернув і вже на зняту суму по кредитній картці нараховано відсотки. 23 жовтня 2009 року [PERSON] помер. Так до останнього дня [PERSON] говорив, що борг не повернуто. Коли співробітники повертали речі дружині то знайшли чеки Полтавського ГРУ Пирятинського відділення ПриватБанк підклеєні на сторінках зошита на яких було написано кому, скільки і коли [PERSON] знімав кошти; - показаннями свідка [PERSON], яка є дочкою померлого [PERSON], яка пояснила суду, що вона здогадувалася про те, що батько зайняв комусь кошти, бо постійно із заробітної плати недодавав матері кошти у звязку з чим постійно виникали у них сварки. Коли батько, [PERSON] помер то перебираючи його особисті речі знайшли оригінал розписки. Після чого дізнавшись номер телефону відповідача почала йому телефонувати і зясовувати, коли він поверне борг, який взяв у батька. На що відповідач відповів, що буде повертати частинами, так як немає відразу чим віддати борг. До березня 2010 року борг так і не був погашений. На неодноразові дзвінки відповідач відповідав лише обіцянками. -копією розписки про отримання грошей від 13.03.2009 року (а.с. 6); - свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.10); - копіями квитанцій з банку (а.с. 19-20); - іншими матеріалами справи. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. У відповідності до ч. 3 ст. 509 ЦК України зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ураховуючи те, що відповідач [PERSON] належним чином не виконав свої зобовязання щодо повернення боргу, що також підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON], суд не знаходить підстав для відмови у задоволенні позову. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання,на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що позивачці дійсно спричинені моральні збитки, які полягають у її душевних стражданнях, тяжкому моральному та матеріальному становищі, залишившись без матеріальної підтримки і всілякої допомоги, але розмір завданої моральної шкоди позивачкою завищені тому суд їх визначає у розмірі 200 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків суд приходить до висновку, що вимоги позивачки [PERSON] знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial