Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання угоди дійсною та про визнання права власності на житловий будинок. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 26.03.1998 р. [PERSON] (помер 29.01.2009 р.) разом з [PERSON] - матір'ю позивачки [PERSON], діючої в інтересах неповнолітньої на той час [PERSON] уклали з [PERSON] договір купівлі-продажу будинку №124 по вул. Ясельній в м. Запоріжжі. Відповідно до умов якого, [PERSON] продав вказаний будинок, а [PERSON] та [PERSON] купили кожний по У2 частини зазначеного будинку. Позивачі зазначають, що при укладанні договору сторони виконали усі необхідні умови договору купівлі-продажу, а саме: [PERSON] продав вказаний будинок, а [PERSON] з [PERSON] прийняли кожний по ? частини зазначеного будинку, заплативши продавцю кошти за цей будинок, отже, зазначений договір, на думку позивачів, є дійсним. Однак сторони не здійснили в установленому порядку нотаріальне посвідчення договору. Після купівлі 1/2 частини будинку [PERSON] став мешкати разом із сім'єю в цьому будинку до своєї смерті. [PERSON] також стала користуватися цим будинком разом зі своїми дідом та бабою. Водночас, під час укладання договору купівлі-продажу ? частини жилого будинку [PERSON], перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] На думку позивачів, відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді ? частини жилого будинку №14 по вул. Ясельній в м. Запоріжжі. Таким чином, позивачка [PERSON] вважає, що їй в цілому належить ? частина жилого будинку №14 по вул. Ясельній (1/4 частини жилого будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], та ? частини жилого будинку, як подружжю, яке пережило). Однак, в оформленні спадщини [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] було відмовлено з мотивів того, що договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ясельна, буд. 14, зареєстрований товарною біржею «Капітал-Центр» 26.03.1998 p., членом біржі крім інших вказана неповнолітня [PERSON], та зазначений договір в порушення ст. 227 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) (далі за текстом - ЦК України (в редакції 1963 р. не було нотаріально посвідчено, що тягне за собою наслідок недійсності договору. Позивачі зазначають, що на теперішній час нотаріально посвідчити договір у сторін не має можливості у зв'язку зі смертю [PERSON] У судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просять позов задовольнити та дали пояснення в його обґрунтування аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач визнав позов в частині дійсності договору, проти його задоволення не заперечував, та просить розглянути справу без його участі, оскільки має постійну роботу в Полтавській області. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просить позов задовольнити та дала пояснення аналогічні позивачу. Представник третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог [PERSON], підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просить позов задовольнити та дала пояснення аналогічні позивачу. Третя особи, яка не заявляє самостійні вимоги Запорізька Універсальна Товарна біржа «Капітал-Центр» в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки у судове засідання суду не повідомили, у зв'язку з чим суд визнав причину неявки третіх осіб неповажною і розглянув справу на підставі наявних доказів. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про в необхідність задоволення позову в повному обсязі, виходячи з такого. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав та обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. В свою чергу, відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 p.), нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічні правові приписи передбачені й в чинному ЦК України, відповідно до положень яких, уразі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається (ст. 220 ЦК України). Проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачів та третіх осіб, надавши оцінку всім обставинам справи в сукупності, суд встановив, що договір купівлі-продажу жилого будинку №14 по вул. Ясельній, не було нотаріально посвідчено. Проте матеріалами справи підтверджується, що сторони вчиняли дії спрямовані на виконання умов спірного договору. Так, відповідно до ст.224 ЦК України (в редакції 1963 р.) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Матеріалами справи підтверджується, що продавцем було передано майно у власність покупцеві, а покупець прийняв спірне майно. Зазначений договір було зареєстровано на Запорізькій Універсальній біржі «Капітал-Центр», р-138. Відповідну реєстрацію було здійснено в ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі-133 за реєстровим номером 19591.Крім того, факт виконання сторонами договору підтверджується реєстрацією [PERSON] за адресою м. Запоріжжя, вул. Ясельна, 14. Таким чином, суд доходить, до висновку, що сторони в процесі укладання договору здійснили конклюдентні дії, з яких явно вбачається намір (бажання) сторін виконати умови спірного договору. Крім того, згідно ст. 153 ЦК України (в редакції 1963 р.) договір вважається укладеним, коли між сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Виходячи з обставин справи, між позивачем і відповідачами було досягнуто згоди по всіх істотних умовах в момент підписання договору. На момент укладання договір відповідав вимогам закону, а отже, є дійсним. Виходячи з факту дійсності договору купівлі-продажу жилого будинку №14 по вул. Ясельній в м. Запоріжжі від 26.03.1998 p., укладеного між [PERSON], [PERSON], діючої в інтересах неповнолітньої, та [PERSON], та аналізу наявних в матеріалах справи доказів, пояснень сторін, суд доходить до висновку, що ? будинку, що належала на праві власності [PERSON] є спільною сумісною власністю з позивачкою [PERSON] Так, відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Матеріалами справи підтверджується, що громадянин [PERSON] перебував з позивачкою [PERSON] в законному шлюбі, під час якого, на підставі договору купівлі-продажу набув у власність 1/2частину жилого будинку№14 по вул. Ясельній. [PERSON]. Отже, зазначене майно було спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до положень ст.. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, суд вважає, що1/4 жилого будинку № 14 по вул. Ясельній в [PERSON] належить на праві власності [PERSON], як нажите під час шлюбу з [PERSON], Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з пояснень третьої особи [PERSON] вона спадкоємцем першої черги за законом. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємиць, який постійно проживав разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від неї. Позивачка [PERSON] пояснила, що на момент смерті чоловіка проживала разом з ним, підтвердженням чому є її реєстрація за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ясельна, 14. Таким чином, [PERSON] на праві власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] належить 1/4 жилого будинку № 14 по вул. Ясельній в м.Запоріжжщо ? жилого будинку № 14 по вул. Ясельній в м. Запоріжжі. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, в цілому [PERSON] на праві власності будинку: ? як нажите під час шлюбу ? в порядку спадкування за законом. Що ж до вимоги позивачки [PERSON] про визнання за неї права власності на /4 жилого будинку №14 по вул. Ясельній в м. Запоріжжі, то таке право підтверджується правовстановлюючим документом - договором купівлі-продажу жилого будинку №14 по вул. Ясельній в м. Запоріжжі від 26.03.1998 p., укладеного між [PERSON], [PERSON], діючої в інтересах неповнолітньої [PERSON], та [PERSON] Виходячи з викладеного,

Outcome: approved