Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-11 00:00:00

В Ленінський районний суд м. Вінниці звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права власності. В позові [PERSON] зазначив про те, що згідно свідоцтва № 320 від 11.08.1988р. відповідачу, на праві приватної власності належить будинковолодіння № 12а, що розташоване по провулку Червоному в м. Вінниці всього площею 62,3 кв. м. Позивач разом зі своєю сімєю зареєстрований та проживає в даному будинку з 1988р. Відповідачем було запропоновано здійснити до його будинку прибудову, яка була б придатна для проживання його сімї. Протягом 1990-1995 p.p. він за власний рахунок прибудував до будинку коридор II, коридор І, передпокій, дві кімнати, кухню, вхід в п\\під-ІІІ. Відповідно до акту № 30 прийомки до експлуатації прибудов та господарських будівель від 27.01.1997р., дана прибудова була прийнята до експлуатації. Оскільки будинок був оформлений на імя відповідача, а тому в акті також вказаний як власник. З 1997р. сторони поділили спірний будинок, що знайшло своє підтвердження в технічному паспорті. Відповідач проживає в квартирі № 1, а позивач з сімєю почав проживати в квартирі №2. Всі комунальні платежі щодо квартири № 2 сплачує позивач, розрахункові книжки видані на його імя. Позивач звернувся до відповідача з приводу визнання за ним права власності на прибудову, яка здійснена ним за згодою відповідача, однак на даний час останній уникає вирішення даного питання в установленому законом порядку. Тому позивач звернувся до суду. Ухвалою суду до участі в справі залучені в якості співвідповідачів [PERSON], Вінницьку міську раду. В судовому засіданні представник позивача надала заяву про зміну позовних вимог та просить суд визнати за позивачем право власності на 1\\2 частки житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться за адресою: м. Вінниця, пров. Червоний, буд. 12а, без врахування самовільно споруджених приміщень і будівель. Представник відповідача [PERSON] та співвідповідач [PERSON] позов визнали та не заперечували щодо його задоволення. Представник Вінницької міської ради в судовому засіданні при розгляді даної справи покладається на думку суду. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва № 320 про право власності будинковолодіння по пров. Червоному, 12а належить [PERSON] відповідно до рішення виконкому міської ради народних депутатів № 205 від 30.06.1988р., Ленінської районної ради народних депутатів від 13.04.1988р. Відповідно до домової книги за адресою м. Вінниця пров. Червоний, 12а, зазначено, що в даному будинковолодінні прописані та проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до розрахункових книжок щодо оплати за комунальні послуги а саме за електроенергію, за самообслуговування, за газопостачання на будинковолодіння [ADDRESS], видані на імя [PERSON]. В ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставі, що не заборонені законом. Стаття 392 ЦК України гарантує, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦК України майно набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно ч.\~1 ст. 372 ЦК України, майно, що є у сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Враховуючи встановлені факти, суд прийшов до висновку, що будівництво житлового будинку за адресою м. Вінниця, пров. Червоний, 12а здійснювався спільно позивачем та відповідачем за їх спільні кошти, останній не заперечує щодо задоволення позову, а тому суд вважає, що вказаний будинок є спільною сумісною власністю сторін, дана обставина не заперечувалась відповідачами при розгляді справи, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст. 268, 321, 328, 392, 372 ЦК України, та

Outcome: approved