Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 квітня 2009 року надав відповідачці у борг під розписку грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США на термін до 10 травня 2009 року. Оскільки до цього часу прийняті на себе зобов'язання відповідачка не виконала, тобто не повернула зазначену суму позики, позивач вимушений звернутись до суду з позовом про стягнення з останньої заборгованості у розмірі 78 055 гривень, яка складає еквівалент суми позики на подання позову, разом з нарахованими штрафних санкціями в розмірі 1812 гривень 38 копійок. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі за обставин викладених вище. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, будь-яких заперечень щодо позову не надіслала, та не надіслала повідомлення про причини неявки, а тому суд вважає за можливе розглядати справу на підставі ст. 224 ЦПК України - у порядку заочного розгляду, на підставі наявних у справі доказів з урахуванням думки представника позивача, яка не заперечувала проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 29.04.2009 року між позивачем та відповідачкою було фактично укладено договір позики, на підтвердження чого відповідачкою видана відповідна розписка, згідно до змісту якої, остання взяла в борг у відповідача грошові кошти в сумі 10 000 доларів США та, одночасно, зобов'язалась повернути зазначену суму в термін до 10.05.2009 року (а.с.9) В судовому засіданні встановлено, що відповідачка взяті на себе зобов'язання по поверненню позичених коштів вчасно - не виконала, у зв'язку з чим заборгувала позивачу основну суму позики у розмірі 10 000 доларів США. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України передбачений обов'язок позичальника повернути позику, а саме: позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, в судовому засіданні встановлено, що в силу вищезазначеним норм закону, позивачем за невиконання відповідачкою грошового зобов'язання в строки, встановлені розпискою, в порядку ст. 625 ЦК України, нараховані штрафні санкції у вигляді інвляційних нарахувань та трьох відсотків річних від простроченої суми. Однак, з такою позицією позивача суд не може погодитися. Так, вимоги про стягнення боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції в порядку 625 ЦК України, на думку суду, задоволенню не підлягають, оскільки норми вказаної статті закону в частині інфляційних нарахувань, які стосуються лише національної грошової одиниці, на спірні правовідносини не поширюються. Тобто, загальний розмір заборгованості в гривенному еквіваленті, розрахованому на день подання позову, разом з штрафними санкціями у вигляді 3-ьох відсотків річних від простроченої суми, становить 78 696 гривень 55 копійок, в тому числі: 78 055 гривень - основна сума позики та 641 гривня 55 копійок - 3% річних. З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Крім того, у відповідності до ст.ст. 79-89 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати, що розраховані у пропорційному відношенні до задоволених вимог позивача, в сумі 1 318 гривень 58 копійок, в тому числі: судовий збір, інформаційно-технічне забезпечення та витрати за подання оголошень у газеті «Урядовий кур'єр». На підставі викладеного, ст.ст. 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: partial