Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , про визнання таким, що втратив право користуватись житловою площею в кв. [ADDRESS] . Позов мотивується тим, що відповідач у зазначеній квартирі не проживає 10 років, плату за користування житлом та комунальні послуги не сплачує і враховуючи те, що не є власником житла і не є членом сім`ї втратив право подальшого користування квартирою. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , а також частини підвалу зазначеної квартири, а також просить встановити порядок користування кімнатами зазначеної квартири. В позові зазначає, що за час перебування в шлюбі придбав разом з дружиною квартиру [ADDRESS] . В цій квартирі вони зареєструвались і разом проживали до 2002 року, а в подальшому внаслідок погіршення стосунків він вимушений був піти з квартири. Поскільки квартира була придбана за спільні кошти він має право на частку квартири і прилеглих приміщень, а також хоче заселитись в квартиру для чого просить виділити йому в користування кімнату жилою площею 13,2 кв.м. і 1/2 частку підвалу. В судовому засіданні позивач по первісному позову [PERSON] підтримали свій позов обґрунтовуючи його доказами викладеними в позові, зустрічний позов не визнала вказуючи що спірна квартира була придбана не за спільні кошти подружжя а за кошти її батька, який дав на купівлю квартири 19 тис. доларів США. [PERSON] в судовому засіданні свій позов підтримав частково. Вимоги про визнання права власності на частку спірної квартири підтримав, вказуючи що квартири була куплена за спільні кошти подружжя. Від вимог про надання в володінні і користування конкретної кімнати площею 13,2 кв. і частки погрібу відмовився. В зустрічному позові просить відмовити, так як являється співвласником данної квартири. Заслухавши пояснення сторін допитавши свідків, встановивши факт і відповідні їм правовідносини суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що з 2.02.1987 по 18.03.2010 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання 16.11.1999 року подружжя придбало квартиру [ADDRESS] , яка була оформлена і зареєстрована в Вінницькому ООБТІ на [PERSON] що підтверджується наявною в справі копією договору купівлі-продажу квартири від 16.11.1999 року посвідченого державним нотаріусом Першої Вінницької держнотконтори Демчуковою К.М. Зазначена квартира складається з 2-х неізольованих /прохідних/ кімнат жилою площею 16,4 і 10,12 кв.м., що підтверджується поетажним планом. В квартиру заселились і прописались сторони в 1991 році, що підтверджується формою №3 видану житлово-експлуаційною конторою №3. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Будь-яких домовленостей або шлюбного договору щодо часток в праві спільної сумісної власності на квартиру між подружжям не існує Реєстрація, права на квартиру на ім`я [PERSON] не спростовує презумцію належності квартири до спільної сумісної власності подружжя. Позивачка по первісному позову [PERSON] стверджує, що спірна квартира не є об`єктом права спільної сумісної власності на квартиру і є повністю її особистою приватною власністю, поскільки, хоча і придбана в період шлюбу, але за кошти її батьків. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що спірна квартира була придбана за рахунок батьків, але дане підтвердження свідків не може прийняти як підставу для визнання за [PERSON] права власності на квартиру. Відповідно до ч.2 ст.218 ЦК України рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків. По справі [PERSON] крім пояснень свідків, в т. числі матері ніяких інших доказів того, що спірна квартира не є об`єктом права спільної суміжної власності, а є її приватною власністю, яку виключно для неї придбали її батьки не надали. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести її обставини, на які вона посилається на підставі своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні [PERSON] таких обставин належним чином не підтвердила, що дає суду підстави визнати квартиру об`єктом спільної сумісної власності і відповідно визнати за [PERSON] право власності на часку квартири. Поскільки [PERSON] є співвласником спірної квартири він, відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а тому як співвласник не може бути позбавлено права користування житловою площею, що є вимогою первісного позову. Від задоволення інших вимог [PERSON] відмовився. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 60, 70 СК України, ст.ст. 358,392 ЦК України, ст.ст. 57-60, 212-215 ЦПК України, -

Outcome: dismissed