Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

До суду надійшла вказана позовна заява. В своєму позові позивач вказала, що її батько [PERSON] помер 12.03.2003 року. 11.03.2003 року батько позивачки склав заповіт, яким заповів все своє майно на користь [PERSON] (відповідача). Вважаючи, що померлий [PERSON] будучі тяжко хворим, приймаючи сильні ліки, на момент складання заповіту не міг керувати своїми діями і усвідомлювати їх значення, його волевиявлення під час складання заповіту не було вільним і не відповідало його волі, як спадкодавця, позивач просила суд заповіт [PERSON] визнати недійсним, так як він укладений особою, яка знаходилася в момент складання заповіту в такому стані, коли не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечувала проти позову, суду пояснила, що за життя [PERSON] вона допомагала йому в лікуванні та підтримувала, коли йому стало дуже важко під час хвороби. Останнім часом перед смертю [PERSON] приймав сильні ліки, які йому полегшували біль, але своїми діями керувати міг та розумів, що робить. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Білозерського району Херсонської області [PERSON] заперечував проти позову, суду пояснив, що заповіт було посвідчено у встановленому законом порядку. В судовому засіданні встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: Згідно рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 11 грудня 2006 року встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженка с. Федорівка Білозерського району Херсонської області являється рідною дочкою [PERSON], померлого 12 березня 2003 року. Згідно копії свідоцтва про смерть 1-КГ № 147060 [PERSON] помер 12 березня 2003 року. Згідно рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 13 лютого 2007 року [PERSON] було надано додатковий строк 30 днів на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] Згідно копії заповіту, посвідченого [PERSON] сільською радою Білозерського району Херсонської області 11 березня 2003 року [PERSON] заповів все належне йому майно [PERSON] Згідно ст. 534 ЦК України (в ред. 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. За показами свідка [PERSON] під час посвідчення заповіту 11.03.2003 року [PERSON] розумів що робить і власноруч підписав заповіт. Згідно висновків акту посмертної судово-психіатричної експертизи № 669 на досліджуваного [PERSON], [INFO] від 23.03.2010 року: [PERSON] хронічним психічним захворюванням не страждав, виявляв явища астенічного синдрому, соматогенно-обумовленого злоякісною пухлиною стравоходу (онкопатологією). Враховуючи встановлений йому діагноз злоякісної пухлини стравоходу, ліки, що він приймав з 07.03.2003 року по 11.03.2003 року, призначені йому наркотичний анальгетик (омнопон) 1 раз на добу, [PERSON] під час підписання ним заповіту 11.03.2003 року міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що позивачем в судовому засіданні не надано доказів того, що померлий [PERSON] під час підписання заповіту знаходився в такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій і керувати ними, а отак позов не підлягає задоволенню за недоведеністю.

Outcome: dismissed