Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить встановити факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 року та зобов»язати відповідача оформити громадянство України. Свої вимоги мотивує тим, що згідно з Міжурядовою угодою від 02.04.1981 року про напрямок і прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання й роботу на підприємствах й в організаціях СРСР, вона приїхала на територію України з Республіки В'єтнам та в період з лютого 1991 року по серпень 1993 року, працював токарен на Каховському заводі залізобетонних виробів. Після закінчення строку угоди був звільнений з підприємства, однак залишився проживати за адресою [INFO]. На теперішній час проживає за адресою: [INFO]. З метою одержання громадянства він змушений звернутися до суду із зазначеним позовом, оскільки відповідач відмовляється здійснювати заходи, щодо надання йому громадянства України. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі й просив суд їх задовольнити. Представник відповідача ВГІРФО УМВС України в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти його задоволення, оскільки позивач проживав на території Україна в гуртожитку без прописки тимчасово, на період роботи та був зареєстрований, як іноземець по національному паспорту. Після завершення роботи позивач мав повернутися до СВР, проте після розпаду Радянського Союзу залишився проживати в Україні. Відповідно до чинного на той час порядку, підстав для отримання громадянства він не мав. Після прийняття Закону України «Про імміграцію» з 07.06.2001 року позивачу необхідно було одержати дозвіл на постійне проживання в установленому Законом України «Про еміграцію» порядку, чого не було зроблено. Данні заяви приймалися до 26.06.2003 року. Згідно законодавства України вищезазначені громадяни не мають підстав для набуття громадянства України за територіальним походженням, оскільки перебували на території України до 24.08.1991 року тимчасово на період роботи. Заслухавши пояснення позивача, представника ВГІРФО УМВС України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно документів які містяться в матеріалах справи, позивач [PERSON] Тує народився 11 березня 1965 року у м. Хай Зионг Соціалістичної Республіки В'єтнам. Згідно з Міжурядовою угодою від 02.04.1981 року про напрямок і прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання й роботу на підприємствах й в організаціях СРСР, він приїхав на територію України з Республіки В'єтнам та з липня 1989 року по травень 1992 року, працював електрозварювальником на Каховському заводі залізобетонних виробів. Після закінчення строку угоди позивач був звільнений з підприємства, однак залишився проживати за адресою [INFO]. На теперішній час позивач проживає в [INFO]. Встановлення факту проживання на території України йому необхідно для отримання громадянства, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом, оскільки відповідач відмовляється здійснювати заходи, щодо оформлення громадянства. Відповідно до п.1 п.2 ч.1 ст.З Закону України " Про громадянство України" громадянами України являються всі громадяни бувшого СРСР , які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991р.) постійно проживали на території України, а також особи, які на момент набрання чинності Закону " Про громадянство України" (13.11.1991р.) проживали в Україні та не перебували у громадянстві інших держав. Згідно з ст.8 Закону України «про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один із його батьків постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», і є особою без громадянства або іноземцем, яка подала зобов'язання припинити іноземне громадянство та подала заяву про набуття громадянства України, реєструється громадянином України. Відповідно до п. 2 Інструкції " Про порядок прийняття, розгляду і проходження в органах внутрішніх справ України клопотань, заяв, інших документів з питань громадянства", затвердженої наказом МВС України від 30.03.1998 р. №211 та зареєстрованої Міністерством юстиції України 08.05.1998 року № 292/ 2732,- у випадку відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання в Україні, що має значення для встановлення належності позивача до громадянства України, він має надати в органи внутрішніх справ за місцем проживання рішення суду з цього питання. Заявлені заперечення представника ВГІРФО УМВС України в Херсонської області в судовому засіданні не спростовують факт знаходження позивача на території України до 24.08.1991 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved