Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з дійсним позовом 05.05.2010 р. В судовому засіданні в обгрунтування заявлених вимог представник позивача [PERSON] послалася на наступне. 22.06.1967 року рішенням №14 загальних зборів колгоспу ім.. 20 зїзду КПРС позивачці було виділено земельну ділянку, розташовану по вул. Ювілейна, 52 в смт. Комінтернівське Комінтернівського району Одеської області. Рішенням виконкому №266від 21.09.1989 року Комінтернівської селищної ради їй було дозволено будівництво житлового будинку на вищевказаній земельній ділянці. На даній земельній ділянці вона розпочала будівництво житлового будинку На цей час будинок за вказаною адресою будівництвом закінчений та відповідає всім будівельним нормам. Будинок придатний для проживання. З питання оформлення права власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами вона звернулася до органів місцевого самоврядування, проте в видачі правовстановлюючих документів позивачці було відмовлено. З таких підстав вона вимушена звернутися до суду. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно ст.375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 ЦК України. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самовільним будівництвом, якщо вони побудовані або будуються на земельній ділянці, не відведеній для цієї мети, або без належного дозволу або належним чином затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що 22.06.1967 року рішенням №14 загальних зборів колгоспу ім. 20 зїзду КПРС позивачці було виділено земельну ділянку, розташовану по вул. Ювілейна, 52 в смт. Комінтернівське Комінтернівського району Одеської області. Рішенням виконкому №266від 21.09.1989 року Комінтернівської селищної ради їй було дозволено будівництво житлового будинку на вищевказаній земельній ділянці. Згідно технічного паспорта, виданого позивачці Комінтернівським РБТ1 02.03.2010 року, по вул. Ювілейна, 52 в смт. Комінтернівське Комінтернівського району Одеської області розташований житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами. Згідно технічного висновку №1-5-К/10 конструкції житлового будинку розташованого по вул. Ювілейна, 52 в смт. Комінтернівське Комінтернівського району Одеської області, знаходяться в стані, який забезпечує несучу здібність будинку та відповідає СНІП. Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає держаній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Як передбачене ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Таким чином, враховуючи те, що позивач самочинно збудував дачний будинок з господарчими будівлями та спорудами який відповідає архітектурним, будівельним та іншим правилам і нормам і не порушують права інших осіб, суд вважає можливим визнати - за ним право власності на цій обєкт нерухомого майна. На підставі викладеного, ст.ст. 182, 316, 331, 375, 376 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 48 Закону України „Про власність,

Outcome: approved