Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Територіальної громади в особі [PERSON] міської ради, треті особи: [PERSON] державна нотаріальна контора, Орендне підприємство «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації» про встановлення фактів родинних відносин, належності правовстановлюючого документу, визнання права власності на майно в порядку спадкування, вказавши, що 02.06.2009 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на будинок № 109 по вул.Столєтова в м.Запоріжжі, який належав йому на підставі договору купівлі-продажу від 08.08.1987 року, посвідченого Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1-3745. 19.01.1988 року право власності зареєстроване в ОП ЗМБТІ і зроблений запис № 14994 у реєстрову книгу № 99. Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] відповідно до ст..1261 ЦК України є позивач, оскільки з дружною він розлучився 15.04.1986 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ЖС № 464673. Позивач звернувся у встановлений законом строк до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовили, тому, що у свідоцтві про смерть батько вказаний як «Хименко Вячеслав Євсейович», а в договорі купівлі-продажу будинку його ім.»я по батькові вказано як «Евсейович». Крім того, в свідоцтві про народження позивача його прізвище, ім.»я та ім.»я по батькові вказано російською мовою «Хименко Василик Вячеславович», що співпадає з російською сторінкою його паспорту громадянина України. Позивач просить суд встановити факт родинних відносин, визнавши, що померлий 02.06.2009 року [PERSON] доводився йому батьком, а також встановити факт приналежності правовстановлюючого документа договору купівлі-продажу будинку № 109 по вул..Столєтова в м.Запоріжжі, посвідченого Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1-3745. 19.01.1988 року померлому 02.06.2009 року [PERSON] і визнати за ним право власності на будинок № 108 по вул.Столєтова в м.Запоріжжі в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 02.06.2009 року. Представник відповідача, треті особи позов визнали. Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 915/2009р., суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 02.06.2009 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на будинок № 109 по вул.Столєтова в м.Запоріжжі, який належав йому на підставі договору купівлі-продажу від 08.08.1987 року, посвідченого Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1-3745. 19.01.1988 року право власності зареєстроване в ОП ЗМБТІ і зроблений запис № 14994 у реєстрову книгу № 99. Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] відповідно до ст..1261 ЦК України є позивач, оскільки з дружною він розлучився 15.04.1986 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ЖС № 464673. Позивач мешкав разом зі спадкодавцем на момент його смерті, що підтверджується довідкою квартального комітету № 79 Ленінського району м.Запоріжжя. Позивач звернувся у встановлений законом строк до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовили, тому, що у свідоцтві про смерть батько вказаний як «Хименко Вячеслав Євсейович», а в договорі купівлі-продажу будинку його ім.»я по батькові вказано як «Евсейович». Крім того, в свідоцтві про народження позивача його прізвище, ім.»я та ім.»я по батькові вказано російською мовою «Хименко Василий Вячеславович», що співпадає з російською сторінкою його паспорту громадянина України і всі ці розбіжності викликані не вірним перекладом з російської мови, тому суд вважає, що позовні вимоги доведені і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved