Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в сумі 700,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття та 200,00 грн. додаткових витрат на її лікування щомісяця до її одужання. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. В судовому засіданні позивачка в особі свого представника підтримала уточнені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні в повному обсязі. Зазначила, що потребує матеріальної допомоги від відповідача на утримання доньки. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів в сумі 700,00 грн. Щодо стягнення 200,00 грн. додаткових витрат щомісячно заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судовим розглядом встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] ( а.с. 4 ). Відповідач є приватним підприємцем, інших стягнень по аліментах не має. Таким чином визнання відповідачем частини позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки в сумі 700,00 грн. щомісячно не суперечить закону, не порушує права свободи та інтереси інших осіб. З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити. Що стосується вимоги щодо стягнення 200,00 грн. щомісячно додаткових витрат на лікування дитини до її одужання, суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на наступне. Як передбачено статтею 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що до передбаченої ст.. 185 СК України участі у додаткових витратах на утримання дитини, оскільки ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі. Сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат або з вимогою про їхнє попереднє фінансування, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. Позивачкою таких доказів та розрахунку в обґрунтування суми не надано. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, про те, що вимога щодо стягнення 200,00 грн. додаткових витрат не обґрунтована, не доведена, а тому не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати, повязані зі сплатою судового збору та інформаційно-технічним забезпеченням судового процесу. На підставі викладеного,

Outcome: partial