Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що вона є дитиною війні і відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак всупереч вимогам цього закону така допомога в період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року їй виплачувалася лише у розмірі 10% мінімальної пенсії за віком, незважаючи на те, що рішеннями Конституційного суду України № брп/2007 від 09.07.2007р. у справі № 1-29/2007 та №10-рп/2008 року від 22 травня 2008 року, визнано неконституційними положення н. 12 ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 р., якими зупинялась дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"; визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 41 розділу П Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України . У звязку з цим просила зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та стягнути на її користь як дитині війни щомісячну соціальну допомогу за період з 01 січня 2009 р. по 30 квітня 2010 року в сумі 1764 грн. 00 коті, та стягнути сплачені нею судові витрати. Позивачка свої позовні вимоги підгримує, просить справу розглянути у її відсутність (а.с. 14). Відповідач надіслав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, а також свої письмові заперечення (а. с. 23), в яких просив в позові відмовити виходячи з наступного: -згідно зі ст. 7 Закону7 України "Про соціальний захист дітей війни" фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України, кошти якого використовуються виключно за призначенням і вилученню не підлягають в силу п. 9 Положення Про Пенсійний фонд України. -виплата підвищення до пенсії у 2009-2010 р.р. дітям війни проводиться відповідно до вимог ч.І ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і виплачується у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, яка ст. 14 Закону України, « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлена у розмірі у розмірі 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Крім того зазначали, що жодним із законів про пенсійне забезпечення не встановлений відповідний механізм та умови призначення, порядок фінансування таких підвищень, і питання щодо виплати цього підвищення до пенсії дітям війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком законодавчо залишається не вирішеним, а отже неможливим є і виконання відповідачем норми Закону України Про соціальний захист дітей війни". Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому - задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивачка у справі відноситься до категорії діти війни і як пенсіонер перебуває на обліку в ПФУ (а.с. 6, 7, 8-12,13,20). Як вбачається з довідки Управління (а. с. 20), позивачці, як дитині війні, за січень - грудень 2009 р., за січень- березень 2010 року підвищення до пенсії виплачено у розмірі по 49 гра 80 коп. щомісячно, тобто у розмірах, визначених постановою КМУ від 28.05.2008 року №530. Разом з тим, в силу до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенси або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищу ється на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Наявність у позивача права на призначення їй підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком є визначальною для вирішення спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ст. 46 Конституції України). В період заявлених позовних вимог ця правова норма була чинною, а тому підлягала застосуванню. Всупереч цьому, з 01.01,2009 р, до 01.04.2010 р. ПФУ нараховувало та виплачувало позивачці підвищення до пенсії у розмірах, встановлених постановою КМУ від 28.05.2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», які, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, не могли бути застосованими як такі, що суперечать ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» У період, за який позивачка просип» нарахувати та виплати підвищення, розмір мінімальної пенсії за віком був встановлений на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до абз.1 ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» 9 липня 2003 року N 1058-їV, а тому цей розмір і слід застосовувати як розрахункову величину. Статтею 54 Закону України „Про Державний бюджет України на 2009 рік прожитковий мінімум дія осіб, які втратили працездатність, складав:. з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня-481 - 00 грн.. з 1 липня-482 -00 грн., з 1 жовтня - 498 - 00 грн., з 1 листопада - 573 гривні. Відповідно до ч.5 ст.1 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної шати» від 20 жовтня 2009 року N 1646-VI, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2010 року був визначений у розмірі 695 гривень. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене, не можуть бути прийняти до уваги положення ч.З ст.28 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно дія визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої 46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закот України «Про соціальний захист дітей війни». Не може бути підставою для відмови у позові і відсутність коштів для забезпечення виплат доплати до пенсії, оскільки відсутність коштів не є підставою невиконання зобовязань, покладених на УІ1Ф законодавством. Вищенаведене є підставою для висновку про те, що з 01.01.2009 р. до 01.04.2010 р. підвищення до пенсії як дитині війни позивачці повинно було нараховуватись та виплачуватись ПФУ в розмірі, визначеному ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції від 22.05.2008 року). Питання про виплату позивачці підвищення до пенсії як дитині війни вже було предметом судового розгляду і постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2009 року УПФ було зобовязано здійснити перерахунок і виплату пенсії позивачці з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страчування" за період з 09 липня 2007 року по ЗІ грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року но 31 грудня 2008 року (а.с, 8-12). Що стосується позовних вимог про перерахування та виплату конкретної суми недоплачених коштів, то вони не підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ч.2 ст.1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владномупідпорядкуванні однієї сторони другій стороні,, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи те, що одна із сторін є субєктом владних повноважень, а позивачкою ставиться вимоги майнового характеру, то виходячи з наведеного і єт.ст.6,7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ч. 1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин і носять публічно-правовий характер, суд може визнати дії відповідача законними чи незаконними та в разі незаконності їхніх дій - зобов'язати провести перерахування та виплату належних сум відповідно до закону, а тому вимоги позивачки відносно перерахування та стягнення з відповідача конкретної суми не може бути задоволено. Вимоги позивачки про нарахування та стягнення підвищення до пенсії як дитині війни за квітень 2010 року не підлягають задоволенню, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про виплачене їй підвищення до пенсії з вказаний місяць і такі докази не були надані в судове засідання. Крім того, вона не позбавлена можливості в разі наявності таких доказів в послідуючому звернутись до 30 % по виплаті підвищення до пенсії як дитині війни за ці місяці. Таким чином, суд вважає за необхідне зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Путивльського районі Сумської області здійснити перерахунок пенсії [PERSON] з підвищенням й на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове держави пенсійне страхування і провести відповідні виплати за період з 01 січня 2009 року до 01 квітня 2010 року, урахуванням виплачених коштів за ці місяці. Відповідно до задоволених позовних вимог, підлягають стягненню на користь позивачки : 37 грн. витрат інформаційно-технічне забезпечення судового процесу - з ПФУ, а 8 грн. 50 коп. судового збору слід компенсувати рахунок держави, так як у відповідності з п.34 ч.І ст. 4 Декрету КМУ «Про державне мито» від 21.01.1993 р. N 7-93 змінами, Пенсійний фонд України звільняється від сплата державного мита. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved