Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 7 000 (сім тисяч грн.) гривень. На обґрунтування своїх вимог зазначив, що працюючи на шахті № 10 «Біс» виробничого структурного підрозділу ДХК «Макіїввугілля» в якості прохідника 5-го розряду, ушкодив здоровя в наслідок нещасного випадку на виробництві. На підтвердження даного нещасного випадку було складено Акт Н-1 № 81 від 08.10.1997 року. За висновком МСЕК від 23.10.2007, серії ДНА 02 № 021788, де йому було встановлено первинно-повторно 60 % (первинно - 10 %, повторно 50 %) стійкої втрати професійної працездатності, ІІІ групу інвалідності. Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Петропавлівському районі постановою призначив йому одноразову допомогу та щомісячну грошову суму в звязку зі стійкою втратою професійної працездатності згідно довідки МСЕК. Про те йому, не відшкодована моральна шкода у звязку з ушкодженням здоровя. Вважає, що внаслідок отриманого ним професійного захворювання, йому завдано моральної шкоди, яка виражається ту тому, що він втратив професійну працездатність, змушений постійно лікуватись. Він не може витримувати навіть легких фізичних навантажень, не в змозі вести домашнє господарство. Постійно відчуває фізичний біль в усьому організмі. Через це у нього порушено сон, зявилась нервозність, хвороба, повязана з професійним захворюванням порушила та змінила його звичний спосіб життя, що призвело до нестерпних страждань. Він відчуває себе людиною втраченою для суспільства. Не має змоги вести звичайний спосіб життя, як інші. Позивач визначив суму страхової виплати за моральну шкоду в розмірі 7 000 гривень . У судовому засіданні позивач позов свій підтримав та дав пояснення по суті справи. Просить суд позов задовольнити. Представник позивача також підтримав позовні вимоги свого довірителя та просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання двічі не зявився про причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача та ухвалити заочне рішення. У своєму запереченні, наданому суду від 28.01.2010 року за № 529, зазначає, що шахта «Холодна Балка» не є належним відповідачем. У результаті реорганізації даного підприємства, належним відповідачем є Донецька виконавча дирекція по ліквідації шахт. Вислухавши позивача, його представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Судом встановлено, що сторони дійсно знаходились у трудових відносинах, що підтверджується трудовою книжкою позивача. Факт нещасного випадку на виробництві підтверджується Актом № 81від 08.10.1997 року. Згідно довідки МСЕК від 2310.2007 року йому встановлено стійку втрату професійної працездатності в 60 % і встановлено третю групу інвалідності. Витягами з історії хвороби позивача підтверджується наявність травми, яка, в свою чергу , потягла втрату профпрацездатності та зазначається , що останній продовжує лікуватися і він потребує подальшого курсу лікування . Тобто , даним документом підтверджується , що отримана травма не пройшла без ускладнень і на протязі всього часу дає про себе знати , що позивач не відновив свій нормальний стан здоровя . Згідно ст.57 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному порядку суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Сукупність наданих позивачем і досліджених судом доказів: трудова книжка позивача, акт нещасного випадку, виписки із амбулаторної картки позивача , довідки МСЕК , виписки із історії хвороби , заперечення відповідача, який не оспорює ні один із указаних письмових доказів, що підтверджують факт завдання позивачу моральної шкоди, у зв'язку з яким йому встановлена стійка втрата професійної працездатності. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 - громадяни, які постраждали від нещасного випадку на виробництві чи внаслідок професійного захворювання, відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України, мають право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу/роботодавця/. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року /з відповідними змінами/ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/шкоди» розяснено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України /набрав чинності з 13 січня 2000 року/ за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин /незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах тощо/, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодуванню моральної /немайнової/ шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи вимоги даної норми Закону , суд вважає , що в даній конкретній ситуації відповідач повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду . З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах /ст.153 КЗпП України/ та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. Визначаючи розмір суми, яка підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування моральної шкоди, суд враховує всі вищезазначені конкретні обставини справи. Разом з тим , суд при визначенні розміру суми у відшкодування моральної шкоди враховує принципи розумності, виваженості і справедливості. Заявлена позивачем сума моральної шкоди підлягає повному задоволенню. Суд не приймає заперечення відповідача відносно того, що їхнє підприємство не є належним відповідачем по справі. Так як, відповідач не надав до цього заперечення відповідних доказів. На підставі викладеного,

Outcome: approved