Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом , в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований Непедівською сільською радою Козятинського району Вінницької області 20.09.2003 року, за актовим записом № 9 та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що від спільного проживання у них народилося двоє дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні, після розірвання шлюбу просить залишити дітей проживати з нею. Подальше проживання між ними не можливе, так як вони з відповідачем різні по характеру люди і не можуть знайти спільної мови при вирішенні питань, які виникають в процесі сімейного життя, внаслідок чого виникають часті сварки та конфлікти, спільне проживання вони припинили наприкінці 2009 року, таким чином сім'я існує лише формально. Відповідач добровільної участі у вихованні та утриманні неповнолітніх дітей не приймає, будь-якої матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Просить стягувати на її користь щомісячно 1\\2 частину всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку на утримання сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], до їх повноліття. В попередньому судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та підтвердила вищенаведені обставини. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнає в повному обсязі, аліменти сплачувати буде і має таку можливість. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у Непедівській сільській раді Козятинського району Вінницької області, 20.09.2003 року, за актовим записом № 9 (ас. 4). Подальше проживання між ними не можливе, так як вони вважають, що різні по характеру люди і не можуть знайти спільної мови при вирішенні питань, які виникають в процесі сімейного життя, не бажають проживати однією сім'єю та поновляти подружні стосунки, внаслідок чого виникають часті сварки та конфлікти, спільне проживання вони припинили з кінця 2009 року, таким чином, сім'я існує лише формально. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей : син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а. с. 5, 6), при цьому відповідач не заперечує, щоб діти проживали з позивачкою. Неповнолітні діти : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], проживають з позивачкою (матір'ю) [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами, оскільки в судовому засіданні доведено, що шлюб носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Таким чином ,визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує судовий збір та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved