Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Малохатської сільської ради Старобільського району про поновлення строку позовної давності для звернення з позовом, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 25 вересня 1999 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 9,79 у.к.га. вартістю 78\~312,86 грн. з урахуванням коефіцієнту індексації 3,200 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0024689 від 19.11.1996 року за реєстраційним №469 з земель КСП ім..[PERSON] району Спадкоємців після смерті [PERSON] крім нього не має. Фактично він прийняв спадок після смерті матері, оскільки вони мешкали разом, вели спільне господарство і через юридичну неграмотність вважав, що для оформлення права на спадкове майно достатньо того, що він фактично прийняв спадок, і не знав, що необхідно звертатись до нотаріуса. Просив суд визнати за ним право власності на зазначене спадкове майно. У попередньому судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд його задовольнити. Відповідач представник Малохатської сільської ради у судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав. Суд вважає можливим згідно ч.2 ст.158 ЦПК України розглянути справу у відсутності відповідача. Оскільки відповідно до п.6 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року правила Цивільного Кодексу України (в редакції 2003) року про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, встановлений законодавством що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом, і відповідно до п.5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року правила книги шостої Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності Цивільним Кодексом України в редакції 2003 року, то суд вважає за необхідне при вирішенні даної справи до вимог про позовну давнину застосувати норми Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, а до вимог про визнання права власності у порядку спадкування за законом застосувати норми Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року. Відповідно до вимог ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 25 вересня 1999 року померла [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с.4). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно земельна ділянка, що підтверджується копіями сертифікату на право на земельну частку, довідкою Відділу Держкомзему у [PERSON] районі (а.с.5,6). У передбачений ст.1270 ЦК України термін позивач заяву в нотаріальну контору про відмову від прийняття спадщини не подавав. Вважав, що фактично прийняв спадщину так, як на момент смерті [PERSON] вони мешкали разом, вели спільне господарство, він продовжує після її смерті розпоряджатися її майном, всі право установлюючи документи знаходяться в нього. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права і свободи чи інтереси інших осіб, а оскільки відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а тому суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати сплачені позивачем в повному обсязі і він не просить суд їх компенсувати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved