Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом,в якому зазначив,що 25.11.2002 року померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на жилий будинок № 8 по вул.Садова в с.В.Мошківці Андрушівського району Житомирської області. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори,але він не може реалізувати свої спадкові права,оскільки на вищезгадане майно відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця). Просив встановити факт прийняття ним спадщини після смерті [PERSON],померлої 25.11.2002 року, визнати за ним право власності на жилий будинок № 8 по вул.Садовій в с.В.Мошківці Андрушівського району Житомирської області,як на спадщину за законом. В судовому засіданні позивач відмовився від частини своїх позовних вимог,а саме від встановлення факту прийняття ним спадщини,оскільки він прийняв спадщину,отримавши свідоцтво про прийняття спадщини на земельну частку (пай).Інші позовні вимоги підтримав, обґрунтувавши їх наведеними в позові обставинами. Відповідач в судове засідання не з'явився,направивши на адресу суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутність,вказував,що позов визнає,проти задоволення не заперечує. Вислухавши позивача,дослідивши матеріали справи,суд встановив: 25.11.2002 року померла [PERSON] (а.с.4);після її смерті відкрилась спадщина на жилий будинок № 8 по вул.Садова в с.В.Мошківці Андрушівського району Житомирської області (а.с.6);позивач єдиний спадкоємець за законом (а.с.5),прийняв спадщину подавши відповідну заяву до держнотконтори,але він не може реалізувати свої спадкові права,оскільки на вищезгадане майно відсутні правовстановлюючі документи. Зазначені обставини визнані відповідачем,підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч.І ст. 61 ЦПК України. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.325,328,380 ЦК України, ст.549 ч.2 ЦК України 1963 року, ст . З ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-ІУ. При вирішенні спору суд виходить з положень ст.З ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень », згідно з яким,право власності та інші речові права на нерухоме майно,набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом,визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість,їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна,а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином,суд прийшов до висновку,що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно.При цьому суд вважає,що спадкодавець був власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень ». Згідно ст.549 ч. 2 ЦК України (в ред. 1963 року) , спадкоємець,який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори,вважається таким,що прийняв спадщину. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов,визнає за позивачем право власності на жилий будинок № 8 по вул.Садовій в с.В.Мошківді Андрушівського району Житомирської області . Відповідно до клопотання позивача понесені ним судові витрати при подачі позову суд на його користь з відповідача не стягує.

Outcome: approved