Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-07 00:00:00

16.12.2009 року [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю та виселенні посилаючись на ті обставини ,що вона - [PERSON] отримала за договором дарування 19.08.2009 року від [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS] , а її донька [PERSON] є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] відповідно до договору дарування від 12.06.1998 року , враховуючи ,що вони є власниками квартири ,то хочуть усунити перешкоди в користуванні власністю ,а саме відповідачі продовжують займати квартиру , не виселяються з неї , хоча мають власний будинок в с.Пологи по вул. Тагаріна Васильківського району Київської обл., тому просять не чинити перешкод в користуванні власністю та виселитись з спірного приміщення . В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] позов підтримали повністю . Відповідач [PERSON] з позовом згодна. Відповідач [PERSON] з позовом не згодний та подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 3-і особи 12 Київська державна нотаріальна контора , [PERSON] приватний нотаріус про визнання недійсними договорів дарування квартири та визнання права власності на 1/2 квартири , посилаючись на ті обставини ,що згідно свідоцтва власності на житло він та [PERSON] є є співвласниками в буд. 16 по вул..Жмеринській в м.Києві в рівних частках зареєстровані та проживають він та - [PERSON] шлюб з якою розірвано 05.11.2009 року . З основного [PERSON] він дізнався , що його незаконно позбавили права власності на ? частини квартири [ADDRESS] . Він дізнався .що 12.06.1998 року [PERSON] перебуваючи з ним у шлюбі без його відома та згоди провела відчудження частини спірної квартири і за договором дарування подарувала '/2 частину квартири неповнолітній онуці [PERSON] , згода на правочин щодо розпорядження спільним майном подружжя , який підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена . Крім того , 21.05.2004 року він начебто подарував [PERSON] 1/2 частину квартири №338 по вул.Жмеринській в м.Києві, він зробив в 2004 році заповіт на їм *я [PERSON] , договір у нотаріуса підписував власноручно , про те не читав змісту .оскільки довіряв дружині, вважав ,що підписував заповіт , його ввели в оману , тому просить визнати недійсними договори дарування кв.338 6.16 по вул. Жмеринській в м.Києві від 12.06.1998 року укладений між [PERSON] на їм. *я [PERSON],посвідчений державним нотаріусом 12 -ї Київської державної нотаріальної контори ,визнати недійсними договори дарування від 21.05.2004 року від його імені на ім *я [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] , визнати недійсним договір дарування ? частини квартири 338 6.16 по вул.Жмеринській в м.Києві ,від імені [PERSON] на ім*я [PERSON] від 19.08.2009 року . 3-і особа 12 Київська державна нотаріальна контора в судове засідання не заявилась , про день слухання справи повідомлена належним чином , просить слухати справу у відсутність їх представника , рішення постановити на розсуд суду . 3-я особа приватний нотаріус [PERSON] просила слухати справу у її відсутність . Вивчивши письмові докази по справі , допитавши учасників процесу ,свідків суд вважає встановленими слідуючі обставини справи . Як встановлено судом [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 20.12.1989 року актовий запис № 2296 (а.с. 13). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають . Під час шлюбу сторони приватизували квартиру [ADDRESS] та отримали свідоцтво про право власності від 22 листопада 1994 року згідно якого [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності в рівних долях належить кв.338 6.16 по вул..Жмеринській в м.Києві (а.с.129). 05 листопада 2009 року [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвали та отримали свідоцтво про розірвання шлюбу в відділі РАГСУ Святошинського району м.Києва за актовим записом № 937 ( а.с. 33 ). Спірна квартира на теперішній час належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] по Уг частині кожній згідно з довідки з БТІ м.Києва (а.с.36,37 ). 12.06.1998 року [PERSON] подарувала У частини кв.338 6.16 по вул.Жмеринській в м.Києві своїй онуці [PERSON] Цей договір був посвідчений в 12 Київській державній нотаріальній конторі . Для посвідчення договору державним нотаріусом було зібрано необхідний пакет документів (а.с. 46 - 50). Договір дарування зареєстровано в БТІ м.Києва 19.10.1998 року , про що в реєстровій книзі зроблено запис № 524 (а.с. 5). Позовні вимоги відповідача [PERSON] в частині .що договір ; частини спірної квартири від 12.06.1998 року слід визнати недійсним ,оскільки майно є спільною сумісною власністю та вчинення правочину здійснюється за письмовою згодою усіх співвласників , та згода має бути нотаріально посвідчена , не підлягає задоволенню , оскільки спірна квартира була приватизована подружжям . Згідно Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду « від 19.06.1992 року № 2482 ,спосіб приватизації є безоплатна передача громадянам квартир . Безоплатна передача майна однією особою іншій особі у власність відповідно до ст..717 ЦК України є договором дарування . Відповідно до ст. 57 Сімейного кодексу України , особистою приватною власністю дружини , чоловіка є набуте нею ,ним за час шлюбу ,але на підставі договору дарування . В разі приватизації квартири одного з подружжя , така квартира є особистою власністю , приватизоване житло не вважається майном ,спільно нажитим у період шлюбу , тобто спільною сумісною власністю , на яку поширюється сімейне законодавство. Про те дана квартира належала сторонам на праві спільної часткової власності ,а не на праві спільної сумісної власності .Згідно ст.719 ЦК України при укладанні договору дарування була дотримана форма , згода на здійснення правочину потрібна при укладенні договору купівлі - продажу , і то інший співвласник має право на першочергове право покупки . Договір дарування не передбачає згоди на укладення правочину ні іншого співвласника , ні власника в рівних долях на укладення договору дарування . За договором дарування - одна сторона передає або зобов*язується передати в майбутньому другій стороні безоплатно майно у власність . За змістом ст.. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона передає або зобов*язується передати в майбутньому другій стороні безоплатно майно у власність .Суд критично відноситься до пояснень [PERSON] ,що він не надав згоду на вчинення договору дарування , оскільки являється співвласником квартири , оскільки згідно вимог Цивільного Кодексу України ,п.п.51,54 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України « , затверджений наказом Міністерства юстиції України не передбачено повідомлення учасників спільної часткової власності про свій намір одним із співвласників подарувати свою частку сторонній особі , тому до договору дарування правила визначенні у зазначених пунктах не застосовуються . Дарувальник на свій розсуд розпоряджається своїм майном , згода інших осіб не потребується , а тому суд вважає ,що підстав для визнання договору дарування1/2 частини квартири від 12.06.1998 року недійсним немає. Таким чином вимоги [PERSON]О в частині визнання договору дарування '/г частини квартири 12.06.1998 року не підлягають задоволенню . Що стосується вимог [PERSON] з приводу визнання недійсним договору дарування '/2 частини квартири недійсним від 21.05.2004 року , посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] , оскільки [PERSON] стверджує ,що він дійсно перебував у нотаріуса , підписував заповіт , а не договір дарування У частини квартири , його ввели в оману ,то дане ствердження не знайшло свого підтвердження в ході судового засідання , оскільки відповідно до матеріалів , наданих приватним нотаріусом [PERSON] договору дарування частки квартири від 21.05.2004 року за реєстраційним номером № 7882 від імені [PERSON] на ім *я [PERSON] (а.с. 61-71. 104-108 встановлено ,що [PERSON] особисто був присутнім при підписанні договору дарування , даний договір підписував він , до нотаріуса нього не було під час підписанні договору , в тексті договору ві прізвище та прізвище [PERSON] ,не зважаючи на договір , крім того [PERSON] також розписувався в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій , в судовому засіданні він підтвердив .що скрізь його підпис , про те поруч біля його підпису зазначено в договорі дарування ,що він даруватель ,а [PERSON] - обдарована (а.с. 63) ,та в книзі реєстру нотаріальних дій напроти його прізвища зазначено ,що посвідчено договір дарування (а.с. 107), та в судовому засіданні [PERSON] наполягає ,що він цього не бачив . Договір дарування від 21.05.2004 року був посвідчений з додержанням всіх вимог чинного законодавства .Цивільного Кодексу України ,Закону України "Про нотаріат" ,Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Крім того, при укладанні договору дарування .була витребувана довідка - характеристика з БТІ м.Києва ,яку замовити міг лише особисто [PERSON] та її отримати ,а в ній також зазначено ,що дана довідка видавалась для посвідчення договору відчудження квартири частини , оскільки для укладення заповіту даних документів не потрібно (а.с. 65) та при укладенні договору дарування перевірена дієздатність сторін , волевиявлення ,особи були ознайомлені та підписали договір. Те ,що відповідач усвідомлював ,що підписав заповіт , а не дарування , не відповідає матеріалам справи , договір дарування було здійснено з урахуванням наміру та дійсного волевиявлення сторін . Враховуючи зазначене ,суд вважає ,що ствердження [PERSON] ,що його вели в оману , не роз*яснили наслідків укладення договору ,не відповідало дійсному волевиявленню ,не міг правильно оцінити і зрозуміти зміст ,характер і значення своїх дій та керувати ними не знайшло свого підтвердження в ході судового засідання . [PERSON] не навів жодного доказу вводу в оману . Він замовляв довідку характеристику в БТІ , для цього ним були розібрані самовільні прибудови в коридорі біля квартиру , оскільки при наявності останніх технік з БТІ не міг виконати довідку -характеристику , [PERSON] був присутнім при укладанні договору дарування ,підписував все особисто Для його підписів скрізь зазначено ,що мова йде про договір дарування . Допитана в судовому засіданні [PERSON]Є - нотаріус ,який посвідчувала даний договір дарування , пояснила , що дійсно в 2004 році в травні місяці нею були виконані нотаріальні дії з приводу посвідчення договору дарування , сторонами було зібрано необхідний пакет документів для посвідчення договору , була перевірена дієздатність сторін , вияснено їхній намір , підготовлено проект договору , який сторони читають та висловлюють свої зауваження та побажання ,лише після цього друкується договір ,які сторони уважно вичитують ,підписують ,їм роз*яснюється зміст договору та юридичні наслідки . Нею були проведені всі дії при укладанні договору відповідно до Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Сторонами після прочитання та підписання договору ніяких зауважень не висловлювали . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] ,[PERSON] , [PERSON] суду пояснили , що саме зі слів [PERSON] їм відомо про його намір здійснити заповіт на ім *я його дружини [PERSON] . Суд критично відноситься до пояснень цих свідків ,оскільки всі фактичні дані їм відомі зі слів відповідача [PERSON] Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили ,що знайомі з [PERSON] та [PERSON] не один десяток років , вхожі в квартиру , при них розгорталися події з замовленням довідки - характеристики в БТІ в 2004 році для оформлення договору дарування частини квартири , для цього [PERSON] за вказівкою майстра БТІ розбирав самовільну прибудову в коридорі , оскільки в разі відмови довідку - характеристику вони не отримали , для посвідчення заповіту довідка - характеристика не потрібна. Вони стверджують ,що [PERSON] був як проінформований так і згодний на укладення договору дарування квартири . Суд вірить поясненням цих свідків , оскільки вони логічні , послідовні та підтверджені письмовими доказами по справі . Суд вважає ,що пояснення [PERSON] , про те ,що він підписував заповіт а не договір дарування , з єдиною метою ,щоб його позов був задоволений ,так як він зацікавлений в розгляді справи. Відповідно до ст.229 ч.І ЦК України .істотне значення має помилка щодо природи правочину , прав та обов*язків сторін , таких властивостей і якостей речі ,які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням . Згідно ст. 230 ЦК України ,якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин , які мають істотне значення (частина 1 ст.229 цього Кодексу) ,такий правочин визнається судом недійсним. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності ,суд приходить до висновку ,що договір дарування '/г частини квартири 338 буд.16 а по вул .Жмеринській в м.Києві від 21.05.2004 року був укладений згідно Цивільного Кодексу України ,Закону України "Про нотаріат" , Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно ст.60 ЦПК України , кожна сторона зобов*язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності ст.61 ЦПК України , підставами звільнення від доказування є обставини , встановлені судовим рішенням у цивільній справі , що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ , у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлені ці обставини. У відповідності до ст.203 ч.І,З ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу ,іншим актам цивільного законодавства . Зі змісту ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами ) вимог ,які встановлені частинами першою-третьою, п*ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Дослідивши письмові докази по справі .виходячи зі змісту ст.203,215,229,230 ЦК України ,суд вважає ,що позовні вимоги щодо визнання недійсним договору дарування '/г частини квартири від 21.05.2004 року не підлягають задоволенню. Що стосується вимог з приводу визнання недійсним договору дарування '/г частини квартири 338 буд.16 по вул .Жмеринській в м.Києві від 19.08.2009 року від імені [PERSON] на ім *я [PERSON] , то вони також не підлягають задоволенню ,оскільки згідно з матеріалів наданих 12 Київської державною нотаріальною конторою (а.с. 51 -56 ) договір відповідає волевиявленню сторін та вчинений у відповідності до ЦК України " Закону України "Про нотаріат" "Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України " затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №283/8882 ЦК України " Спірна квартира належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] по х/і частині кожній згідно з довідки з БТІ м.Києва (а.с.36,37). У відповідності до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння , користування , розпорядження своїм майном . На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Зі змісту ст. 319 ч.1,2 ЦК України власник володіє , користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд .Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії , які не суперечать закону. Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном . [PERSON] та [PERSON] продовжують займати спірну квартиру чим порушують права власників [PERSON] та [PERSON] Відповідачі мають особистий будинок в с.Пологи по вул.Гагаріна Васильківського району Київської обл. (а.с. 7-9 ,14-16,81-82), а тому позов про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення підлягає задоволенню . Враховуючи викладене ,

Outcome: approved