Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила встановити факт проживання однією сім'єю без шлюбу з [PERSON] з 2000р., визнати недійсним договір іпотеки житлового будинку № 52 по пр.Тракторобудівників м.Харкова № 914\\1915\\82\\97154\\1 від 11.02.2008 року, укладений між ВАТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] для забезпечення виконання останнім зобов'язань за кредитним договором від 11.02.2008р. на суму кредиту 140000 доларів США , в порядку поділу спільної сумісної власності визнати за позивачкою право власності на житловий будинок № 52 по пр.Тракторобудівників м.Харкова зі сплатою [PERSON] грошової компенсації за належну йому частку у праві власності на вказане майно. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що з 2000р. вона перебуває у цивільному шлюбі з відповідачем [PERSON], вони мають спільну дитину [PERSON] , 14.12.2002р.народження. В 2005р. за рахунок спільних зусиль та спільних накопичень вони придбали житловий будинок № 52 по пр.Тракторобудівників м.Харкова , в якому до 2007р. проводили перебудови та вдосконалення для покращення умов проживання їх родини. З врахуванням того, що будинок № 52 по пр.Тракторобудівників м.Харкова було придбано та добудовано спільними зусиллями та під час спільного проживання позивачки та [PERSON] , він є їх спільною сумісною власністю. В зв'язку зі сваркою та погіршенням стосунків без відома та згоди позивачки 11.02.2008р. [PERSON] було отримано кредит в ВАТ «[PERSON] [PERSON]» , для забезпечення грошового зобов'язання укладено іпотечний договір № 914\\1915\\82\\97154\\1, за яким в іпотеку переданий будинок № 52 по пр.Тракторобудівників м.Харкова. З врахуванням того , що іпотечний договір було укладено [PERSON] без нотаріально посвідченої згоди співвласника [PERSON], остання просить визнати його недійсним. Крім того, з врахуванням інтересів неповнолітньої дитини, діяльності відповідача [PERSON], яка поставила у скрутне положення їх родину, та того факту, що розділити в натурі будинок № 52 по пр.Тракторобудівників м.Харкова не надається можливим, позивачка просила суд визнати за нею право власності на 2/3 його частини, за відповідачем на 1/3 частину , присудивши [PERSON] грошову компенсацію замість належної йому частки , та визнати за позивачкою право власності на будинок в цілому. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги та обґрунтування цих вимог , викладені у вище , підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Підтвердив, що з 2000р. перебуває з позивачкою у фактичних шлюбних відносинах, мешкає з нею однією сімєю. Це підтверджується тим, що з цього часу вони мають реєстрацію за однією адресою , а також наявністю в них спільної дитини [INFO]. Без відома та згоди позивачки 11.02.2008р. він отримав кредит та передав в іпотеку домоволодіння № 52 по пр.Тракторобудівників м.Харкова, яке в 2005р. було придбано ним за спільні кошти їхньої з позивачкою сімї, а потім тривалий час перебудовувався та удосконалювався також за рахунок їх власних зусиль. Представники ВАТ «[PERSON] [PERSON]» [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечували. На їхню думку, звернення із зазначеним позовом продиктовано домовленістю між [PERSON] та [PERSON] зірвати виконання примусового стягнення грошового зобовязання останнього за рахунок предмету іпотеки - домоволодіння № 52 по пр.Тракторобудівників м.Харкова. Заслухавши пояснення сторін , їх представників, пояснення допитаних під присягою свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень п.5) ч.1 ст.256 ЦПК України в судовому порядку може бути встановлений факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Судовим розглядом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON] , 14.12.2002р.народження, що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ВЛ № 236999969, виданим відділом РАГС Комінтернівського районного управління юстиції м.Харкова 01.05.2003р., актовий запис №291 (а.с.12). Крім того , твердження позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] про те, що з 2000р. вони проживають однією сімєю також обєктивно підтверджуються даними про їх проживання за однією адресою : з 13.06.2000р. - в буд. № 3-Б по вул.. Саксаганського в м.Харкові, з 17.09.2005р. - в буд. № 52 по пр.Тракторобудівників в м.Харкові (а.с. 11,13). Відповідно до довідки голови вуличного комітету на теперішній час в будинку № 52 по пр.Тракторобудівників в м.Харкові зареєстровані та мешкають однією сімєю : [PERSON], його дружина - [PERSON] , їхній неповнолітній син [PERSON] , 14.12.2002р.народження , та діти [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] (а.с.94). Допитаний під присягою в якості свідка син відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтвердив , що приблизно 2001р. його батько та [PERSON] проживають однією сімєю , мають неповнолітню дитину, ведуть спільне сумісне господарство. В іншому зареєстрованому шлюбі в цей період часу позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] не перебували. За таких обставин доводи позивачки суд вважає доведеними, проте встановлює факт сумісного проживання з 01.01.2004р. з часу набрання законної сили Сімейного кодексу України , нормами якого вперше врегульовано питання про права на майно жінки та чоловіка , які проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, з врахуванням того, що до 01.01.2004р. встановлення такого факту не тягне яких-небудь правових наслідків. Як зазначено вище положеннями ст.74 Сімейного кодексу України передбачено, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю , але не перебувають у шлюбі між собою , майно, набуте ними за час спільного проживання , належить їм на праві спільної сумісної власності , якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На підставі наведеного суд вважає, що житловий будинок № 52 з надвірними будівлями , що знаходиться : м.Харків, пр.Тракторобудівників, придбаний [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу 01.08.2005р. (а.с.18) під час проживання однією сімєю з [PERSON], є їх спільною сумісною власністю. Судовим розглядом встановлено, що 11.02.2008 року між ВАТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 914\\1915\\82\\97154\\1 для забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором від 11.02.2008р. Предметом іпотеки за вказаним договором є нерухоме майно житловий будинок № 52 з надвірними будівлями , що знаходиться : м.Харків, пр.Тракторобудівників. В супереч положенням ст.65 Сімейного кодексу України нотаріальна засвідчена згода [PERSON] на укладення іпотечного договору № 914\\1915\\82\\97154\\1 11.02.2008 року отримана не була. Більш того на імя приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу [PERSON], яка посвідчувала зазначений договір, з боку відповідача [PERSON] було надано заяву в якій в супереч обєктивній дійсності він стверджував, що на момент придбання житлового будинку № 52 по пр.Тракторобудівників м.Харкова він не перебував у фактичним шлюбних відносинах та зареєстрованому шлюбі, неповнолітніх дітей, що мають право користування цим приміщенням не має. Крім того, при укладені зазначеного правочину відповідачем було також проігноровано положення ст. 67 Сімейного кодексу України, якою закріплено право на укладення дружиною, чоловіком з іншою особою договору купівлі-продажу, міни, дарування , довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном. Положеннями ч.2 ст. 65 Сімейного кодексу України передбачено право дружини, чоловіка на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди , якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Ч.4 ст.369 ЦК України передбачено, що правочин щодо розпорядження спільним майном , вчинений одним із співвласників , може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника , який вчинив правочин , необхідних повноважень. На підставі наведеного вище позовні вимоги [PERSON] щодо визнання недійсним іпотечного договору № 014\\1915\\82\\97154\\1 від 11.02.2008 року суд задовольняє. Ст.70 Сімейного кодексу України передбачено ,що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними , якщо інше не визначено домовленістю між ним або шлюбним договором. Збільшення частки дружини та чоловіка допускається за рішенням суду лише у випадках , якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови , що розмір аліментів, які вони одержують , недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. При вирішенні справи встановлено, що з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини не утримуються, а тому підстав для розгляду питання щодо збільшення її частки при поділі спільного сумісного майна суд не вбачає, і визначає частки позивача та відповідача при поділі спірного домоволодіння рівними. Положеннями ст.365 ЦК України передбачені випадки коли право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників , зокрема , якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі ; річ є неподільною ; спірне володіння і користування майном є неможливим ; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї . З врахуванням того , що іншого житла для проживання , ніж житловий будинок № 52 по пр.Тракторобудівників м.Харкова відповідач [PERSON] не має, належна йому частка у праві власності на вказане майно є значною , даних про неможливість реального поділу спірного домоволодіння нема, вимоги [PERSON] визнання за нею права власності на домоволодіння в цілому зі сплатою відповідачеві грошової компенсації за належну йому частку задоволенню не підлягають. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст.88 ЦПК України : в звязку із частковим задоволенням позовних вимог [PERSON] на суму 76895 грн. (вартість спірного домоволодіння 153790 грн. : 2 = 76895) з відповідача [PERSON] на її користь суд стягує судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,95 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 120 грн. На підставі наведеного ,

Outcome: partial