Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

В грудні 2009 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, вимоги якого обгрунтовувала тим, що вона мала намір придбати у відповідача земельну ділянку площею 0,10 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану в м.Бориспіль Київської області по вул. Ботанічній, та жилий будинок з надвірними будівлями №8 що знаходиться за вказаною адресою. У звязку з цим 19.08.2009 року між сторонами був укладений попередній договір, яким було визначено суму та фактично строки укладання основного договору купівлі-продажу. З метою забезпечення виконання намірів щодо укладення договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна та відповідно до п. 1.2 попереднього договору вона передала, а відповідач отримав суму у розмірі 41500 грн. При цьому, відповідно до п.5.1. вказаного попереднього договору дана сума була визначена ними, як завдаток. Крім того відповідач у жовтні 2009 року, на його прохання, під розписку отримав ще одну тисячу гривень в рахунок оформлення документів і за подальший продаж належного йому нерухомого майна. В грудні 2009 року позивачка звернулась з письмовою заявою до відповідача з пропозицією укласти основний договір, проте її звернення відповідачем було проігнороване, основний договір не укладений, при цьому на сьогоднішній день у будинку, який вона мала намір купити, йдуть ремонтні роботи на замовлення іншого покупця. Позивачка вважає, що відповідач самоусунувся від укладання основного договору купівлі-продажу, чим порушив вимоги попереднього договору, яким зокрема передбачено, що в разі невиконання покупцем попереднього договору він зобовязується повернути покупцю суму завдатку у двократному розмірі. З наведених підстав вона прохає суд стягнути з відповідача на її користь подвійну суму завдатку у розмірі 83000,00 грн. грошову суму у розмірі 1000 грн. та попередньо сплачені нею судові витрати у сумі 887, 00 грн. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що дійсно між відповідачем та позивачкою був укладений попередній договір, згідно якого вони попередньо домовились про купівлю-продаж належного йому нерухомого майна. При цьому фактично була визначена ціна продажу та строки укладання основного договору. В час, який був визначений для укладання основного договору, [PERSON] було потрібно отримати Державний акт на землю, проте з причин, які від нього не залежали, відповідач даного і Державного акту не отримав, що фактично унеможливлює продаж земельної ділянки. Крім того, він не мав наміру відчужувати нерухоме майно іншим особам, а оголошення про продаж було вказано помилково його батьком відносно невідомої йому земельної ділянки. Із позовними вимогами про стягнення з нього подвійного розміру завдатку відповідач не згоден, оскільки суму, яку він отримав від позивачки, не вважає завдатком, оскільки ця сума, h відповідності до ст.570 ЦК України, є авансом і підлягає поверненню лише у фактично отриманому розмірі. З цих підстав вони прохають суд відмовити позивачу у задоволенні позову про стягнення ще однієї суми коштів у розмірі отриманого авансу в сумі 41500,00 грн., а також 1000, 00 грн, які були передані позивачкою іншій сторонній особі. Третя особа в судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, у якій прохала слухати справу у її відсутність. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з пояснень сторін та матеріалів справи (а.с.5) - 19.08.2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений попередній договір. Згідно п. 1.1 договору сторони зобовязувались у майбутньому, але не пізніше ніж через шість місяців після укладання попереднього договору, укласти і належним чином оформити основний договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме : житлового будинку з надвірними спорудами під №8, що знаходиться по вул..Ботанічній у м.Борисполі, Київської області та земельної ділянки, площею 0,1000 га під зазначеним домоволодінням. Для забезпечення належного виконання зобовязань та відповідно до п.5.1.даного попереднього договору відповідач отримав суму завдатку у розмірі 41500,00 грн. У відповідності до ч.1 ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязань і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Виходячи із змісту зазначеної норми, суд приходить до висновку, що грошова сума або рухоме майно вважаються завдатком, якщо вони видані за наявності належно оформленого сторонами зобовязання (договору). Коли ж договору з такими зобовязаннями не було, а був лише попередній договір про намір укладення договору купівлі продажу будинку та земельної ділянки, то передані у звязку з цим грошові кошти та рухоме майно стороні, яка мала бути кредитором у майбутньому договорі, другою стороною, не вважаються завдатком. Відповідно до ч.2 ст.530 цього ж Кодексу особа, яка передала аванс, має право вимагати його повернення в будь- який час. Особа, яка отримала аванс, повинна виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги. Враховуючи ту обставину, що станом на 19 лютого 2010 року сторони по спору не уклали договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, грошові кошти, які [PERSON] передала [PERSON] є не завдатком, а авансом, тому наслідки передбачені ст.571 ЦК України, а саме передача подвійної суми завдатку, не наступають. З огляду на зазначені норми закону, передбачені ч.2 ст.530 ЦК України, [PERSON] повинен був протягом семи днів, починаючи з 23 грудня 2009 року, повернути [PERSON] грошові кошти у розмірі 41500,00 грн. Не зважаючи на це відповідач відмовляється від добровільного повернення цих грошових коштів, тому суд вважає, що з нього на користь позивачки потрібно стягнути грошові кошти у розмірі 41500,00 грн. Крім того, зобовязання по поверненню грошових коштів у розмірі 1000,00 грн. які були передані згідно розписки особисто [PERSON] - матері відповідача, покладається лише на останню. Перебування [PERSON] у родинних звязках із відповідачем не має жодного юридичного значення. [PERSON] не повинен відповідати за цим зобовязанням, тому суд вважає, що позивачу потрібно відмовити у примусовому стягненні з відповідача безпідставно утримуваних його матірю грошових коштів. Оскільки позов задовольняється частково, то на підставі ч. 1 ст.88 ЦПК України із [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] пропорційно витрати на оплату судового збору, що складає 415 грн. (41500 х 10%). На підставі ч,2 ст.530, ч.1 ст.570, 635 ЦК України,

Outcome: partial