Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-11 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом про визнання за ним права власності у порядку спадкування на житловий будинок, що знаходиться по вулиці Шевченка, 45 в місті Малині та належав його діду по матері [PERSON], який помер 23 грудня 2004 року. Зазначив, що після смерті діда його мати [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON], яка також померла 22 листопада 2008 року, постійно проживала з дідом на час відкриття спадщини, тому вважається такою, що прийняла спадщину, хоча заяви до нотаріальної контори вона не подавала. Оскільки мати не оформила належним чином фактично прийняту нею спадщину, йому нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений жилий будинок. У судовому засіданні позивач підтримав позов. Пояснив, що він своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але у звязку з тим, що матірю був пропущений передбачений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, свідоцтво про право на спадщину не може отримати. Просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради проти задоволення позову не заперечує. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами у межах заявлених позовних вимог суд визнає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач є сином [PERSON], яка померла 22 листопада 2008 року, та онуком [PERSON], померлого 23 грудня 2004 року, що доведено копіями свідоцтв про народження, одруження та смерть (а. с.11,13,15,16). Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України позивач є спадкоємцем першої черги за законом на майно матері [PERSON], а вона на майно свого батька [PERSON]. За заявою позивача двадцять першою Київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа до майна [PERSON] (а.с.5,20-21). Спадкова справа до майна [PERSON] не заведена (а.с.19). З цієї причини державним нотаріусом двадцять першої Київської державної нотаріальної контори винесена постанова про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на жилий будинок, який належав померлому [PERSON] (а.с.7). Право на спадкування здійснюється у відповідності до ст.1269 Цивільного кодексу України спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини визначений ст.1270 цього Кодексу у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач посилається на те, що його мати через деякий час після смерті баби, яка померла у квітні 1997 року, стала постійно проживати разом з дідом, доглядала за ним до смерті, хоча значилася зареєстрованою в [INFO]. Із копії витягу із акту огляду у МСЕК від 17.06.96р. видно, що [PERSON] був визнаний інвалідом третьої групи дитинства внаслідок поранення в період Великої Вітчизняної війни, мав травму руки і був непрацездатним за віком (а.с.39). Факт постійного проживання [PERSON] з батьком після смерті матері і до його смерті підтверджується свідченнями свідків [PERSON], [PERSON], які були сусідами [PERSON]. З їх свідчень [PERSON] був інвалідом, потребував сторонньої допомоги, яку здійснювала виключно дочка [PERSON]. Самостійно жити він не міг. Останні місяці перед смертю був лежачим і лише вона доглядала за ним та опікувалась, у звязку з чим змушена була звільнитись з роботи. Про те, що вона, не досягнувши пенсійного віку, 25 січня 1999 року була звільнена за власним бажанням, свідчить запис у трудовій книжці (а.с.40-44). Таким чином суд визнає доведеним, що [PERSON] постійно проживала разом з батьком у належному йому будинку до його смерті, що звільняє її від обовязку подання зави про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Згідно з ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Це свідчить про те, що [PERSON] належало спадкове майно батька [PERSON] з дня його смерті. Статтею 392 цього Кодексу передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Право власності [PERSON] на жилий будинок за №45 по вулиці Шевченка в місті Малині підтверджене витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.6). Оскільки позивач своєчасно прийняв спадщину після смерті матері, то він набув право власності у порядку спадкування і на успадковане нею майно після діда.

Outcome: approved