Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом в якому просить постановити рішення, яким поновити строк на звернення до суду позовом, розділити між ним і [PERSON] в натурі житловий будинок з господарськими будівлями по вулиці Калініна 14 в м.Кременчуці , виділивши йому у власність 3/11 частини житлового будинку, що складається із житлових кімнат 1 4 площ. 11,3 кв.м., 1 5 площ. 6,8 кв.м., покласти на нього обов»язок закласти дверні пройоми між житловими кімнатами 1 5 і 1 6, обладнати вхід через вікно в кімнаті 1 5, переобладнати кімнату 1- 5 у кухню, а також обладнати окреме опалення для кімнат 1 4, 1 5, відповідачці виділити 2/5 частини житлового будинку, що складається із кімнат 1 6 площ.10.3 кв.м., кухні 1 3 площ.10, 8 кв.м., веранди 1 пл. 4, 7 кв.м., кладову П площ.1, 3 кв.м., стягнути з [PERSON] на його користь 943 грн. 40 коп. в рахунок компенсації різниці у вартості майна. Свої вимоги мотивував тим, що він та [PERSON] з 05.10.1986 року по червень 1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Після офіційного розірвання шлюбу вони продовжували жити однією сім»єю до останнього часу.Перебуваючи в шлюбі вони 17 січня 1990 року придбали 2/3 частини будинку № 14 по вул.Калініна в м.Кременчуці. Вважає, що в зв»язку з тим, що він з часу придбання будинку і до останнього часу проживає в даному будинку, то він після офіційного розірвання шлюбу права на спільне майно, що набуте під час шлюбу, не втратив. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив суд ухвалити рішення, яким виділити в натурі у власність [PERSON] на 282/1000 частини домоволодіння [ADDRESS], а саме: приміщення 1-4 площею 11,3 кв.м., 1-5 площею 6,8 кв.м. (зафарбовано рожевим кольором в додатку 1 до висновку спеціаліста [PERSON]В № В-3898 від 05.07.2004 року); виділити в натурі у власність [PERSON] на 384/1000 частини даного домоволодіння квартиру № 1, а саме: приміщення 1-3 площею 10,8 кв.м., 1-6 площею 10,3 кв.м., веранду літ.а площею 6 кв.м. (зафарбовано синім кольором в додатку 1 до висновку спеціаліста [PERSON]В № В-3898 від 05.07.2004 року), зобовязати [PERSON] демонтувати дверні пройоми між приміщеннями 1-3 і 1-4, 1-5 і 1-6 та закласти їх цеглою; в приміщенні 1-4 обладнати вхід, встановивши двійні двері або побудувати тамбур; між приміщеннями 1-4 і 1-5 встановити дверний блок; квартири №1 та № 2 обладнати самостійними системами опалення, газопостачання та електропостачання, розподіл горища [PERSON] та [PERSON] провести згідно лінії розподілу будинку без побудови перегородки, зобовязати [PERSON] для окремого обігріву приміщень 1-3 та 1-6, 1-4 та 1-5 в житловому будинку № 14 по вул.Калініна в м.Кременчуці демонтувати існуюче обладнання, і в кожній із кімнат обладнати нове газове обладнання, джерелом водопостачання та вбиральнею на території домоволодіння № 14 по вул.Калініна в м.Кременчуці [PERSON] та [PERSON] користуватися спільно. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та пояснив, що перебуваючи в шлюбі з [PERSON], 17.01.1990 року на спільні кошти купили 2/3 частини будинку № 14 по вул.Калініна в м.Кременчуці. При розірванні шлюбу в суді 11.09.1995 року був присутній. Після розірвання шлюбу залишився проживати в спірному будинку до вересня 2002 року. Покинув будинок тому, що [PERSON] викинула його речі і поміняла замки. Свідоцтво про розірвання шлюбу отримав в 2002 році. В суд з позовом про розподіл житлового будинку звернувся лише в 2003 році, так як думав, що можна зберегти сімю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що дійсно перебувала з позивачем в зареєстрованому шлюбі з 05.10.1986 року. В період шлюбу придбали 2/3 частини житлового будинку по вул. Калініна, 14 в м. Кременчуці. 11.09.1995 року рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука шлюб розірвано. Свідоцтво про розірвання шлюбу отримала 03.06.1998 року, оскільки до цього часу думала зберегти сімю, що не вдалось зробити. Також в 1998 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, який був задоволений. При розгляді справи про розірвання шлюбу та стягнення аліментів позивач був присутній і знав про ухваленні рішення. В кінці 1997 року позивач пішов з дому добровільно та почав проживати в матері. Після уходу позивача, вона на власні кошти та кошти дітей, провела капітальний ремонт у будинку на що було витрачено близько 50 тис. грн.., а позивач жодної участі у проведенні ремонту не брав. Вважає, що позивач пропустив строк на звернення до суду про розподіл спільно нажитого майна подружжя, а тому в позові просить відмовити. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову заперечувала та суду пояснила, що вона весь час проживає в [INFO]. [PERSON] не проживає у вказаному будинку з кінця 1997 року. Будь яких витрат на утримання будинку позивач не ніс, участі в проведенні ремонту не брав. Третя особа [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] не проживає в [INFO] з кінця 1997 року. З дому пішов добровільно. Вважає позов не обгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Представник третьої особи виконкому Крюківської районної ради м. Кременчука в судовому засіданні при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Третя особа [PERSON] до судового засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та у вказаній заяві зазначила, що позивач у спірному будинку не проживає з кінця 1997 року, повністю підтримує сторону матері та в задоволенні позову просить відмовити. Вислухавши позивача [PERSON], відповідача [PERSON], третіх осіб [PERSON], [PERSON], представника виконкому Крюківської районної ради м. Кременчука, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Свідок [PERSON] суду пояснив, що з 1986 року по 2005 року він працював в Кременчуцькому ПНД. Поряд по вулиці Калініна розташований будинок №14. З другого поверху Кременчуцького ПДН видно подвіря даного будинку. [PERSON] він бачив на подвірї будинку до 2002 року, також бачив і [PERSON] Чи проживали [PERSON] та [PERSON] до 2002 року, як чоловік і дружина, він не знає. Свідок [PERSON] суду поянила, що в травні 2002 року вона та її чоловік приходили до [PERSON] на вул.Калініна, 14 в м.Кременчуці де її чоловік придбавав у [PERSON] запчастини до автомобіля «Волга». Після чого її чоловік в червні 2002 року звертався до [PERSON] за зазначеною адресою з того ж самого питання. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її сестра. В 1995 році [PERSON] та [PERSON] розлучились, але до 1998 року намагались зберегти сімю. [PERSON] в 1997 році залишив сімю і пішов проживати до матері, а сестра в 1998 році звернулася в відділ РАЦС і отримала свідоцтво про розірвання шлюбу. Свідок [PERSON] суду пояснила, мати [PERSON] купила будинок і сімя [PERSON] в ньому проживала. З 2000 по 2001 рік вона заходила до них і бачила в будинку позивача. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її подруга з якою вони разом ходили в школу. Сім»ю [PERSON] знає з дитинства, часто бувала у них вдома. Позивач з 1998 року у спірному будинку не проживав. [PERSON] та [PERSON] з 05.10.1986 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 11.09.1995 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Реєстрацію розірвання шлюбу було проведено у відділі реєстрації актів громадянського стану Крюківського райвиконкому м.Кременчука 03.06.1998 року, актовий запис 177 та в цей день відповідачка [PERSON] отримала свідоцтво про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] отримав свідоцтво про розірвання шлюбу 07.10.20002 року. 17.01.1990 року сторони придбали 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями по вул..Калініна, 14 в м.Кременчуці, що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.01.1990 року, посвідченого нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 164, при цьому договір оформлений на відповідачку [PERSON] Відповідно до п.1 Прикінцевих та перехідних положень Сімейного кодексу України цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України. Згідно п.1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей кодекс набрав чинності з 01.01.2004 року, тобто Сімейний кодекс України набрав чинності з 01.01.2004 року. Всі правовідносини, що виникли до набрання чинності Сімейним кодексом України регулюються Кодексом про шлюб та сім»ю України. Оскільки як встановлено судом, спірні правовідносини між сторонами виникли до введення в дію Сімейного кодексу України, то до вказаних правовідносин підлягають застосуванню норми Кодексу про шлюб та сім»ю України. Відповідно ст. 44 Кодексу про шлюб та сімю України, шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану. Як встановлено судом, реєстрацію розлучення між сторонами проведено у відділі реєстрації актів громадянського стану Крюківського райвиконкому м.Кременчука 03.06.1998 року, тобто шлюб між сторонами припинено 03.06.1998 року. Відповідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Як встановлено судом спірний будинок [PERSON] та [PERSON] було придбано під час шлюбу, а тому відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України вказаний будинок є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно ст.28 Кодексу про шлюб та сімю України вразі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № В-3898 від 05.07.2004 року запропоновано два варіанта розподілу житлового будинку. Згідно експертного висновку Державного пожежного нагляду Крюківського району м. Кременчука від 17.11.2004 року за № 1356 /а.с. 90 т.2/ державний пожежний нагляд Крюківського району м.Кременчука не заперечує проти наданих варіантів судової будівельно-технічної експертизи від 05.07.2004 року № В-3898 при умові дотримання вимог нормативних актів з пожежної безпеки при експлуатації. Відповідно до листа № 17/2544 від 03.12.2004 року а.с. 92 т.1 Кременчуцька міська СЕС не заперечує проти жодного з наданих варіантів розподілу приватного домоволодіння по вул. Калініна,14 в м.Кременчуці за умови сумісного користування вбиральнею та джерелом водопостачання. ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кременчукгаз» повідомили про можливість газифікації другої частини будинка по обох варіантах розподілу. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № П-315 від 27.06.2007 року для окремого обігріву приміщень 1-3 та 1-6, 1-4 та 1-5 в житловому будинку 14 по вул. Калініна в м.Кременчуці необхідно демонтувати існуюче обладнання, і в кожній із кімнат обладнати нове газове обладнаня. Рішенням виконавчого комітету Крюківської районної ради м.Кременчука № 403 від 13.07.2006 року погоджено самочинне переобладнання та перепланування житлового будинку по вул. Калініна,14 в м.Кременчуці за альтернативними висновками судової будівельно-технічної експертизи Кременчуцького відділення торгово-промислової палати від 05.07.2004 року № В-3898. Кременчуцьке підприємство «Кременчукводоканал» висновок щодо сумісного користування джерелом водопостачання по вул. Калініна, 14 в м.Кременчуці не надало в зв»язку з тим, що джерело /дворова колонка/ не є власністю їх підприємства. Повідомили, що відповідно до ч.2 п.2.1 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України , затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 року № 65 , громадяни, які бажають приєднати свої будинку до комунального водопроводу, подають про це заяву до водоканалу. [PERSON] уклала з КП «Кременчукводоканал» договір про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення /а.с. 287 т.2/ З наведеного вбачається, що поділ 2/3 частини спірного будинку в натурі технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника. Як встановлено судом і це не заперечується сторонами, позивач на час розгляду справи судом зареєстрований за адресою [INFO], що також підтверджується адресною довідкою від 13.11.2006 року (а.с.257 т.2). Згідно акту від 29.06.2004 року [PERSON] в будинку по вул.Калініна,14 в м. Кременчуці не проживає з 1998 року /а.с.46 т.1/. Відповідно до ст.9 КпШС України на вимоги, що випливають із шлюбних та сімейних відносин, позовна давність не поширюється, за винятком випадків, коли строк для захисту порушеного права встановлено законодавством України. Згідно ст.10 КпШС України у випадках, передбачених статтею 9 цього Кодексу, позовна давність застосовується судом відповідно до цивільного законодавства, якщо інше не встановлено законом. Відповідно ст. 11 Кодексу про шлюб та сімю України у тих випадках, коли для окремих вимог встановлено строк позовної давності, він обчислюється, якщо інше не встановлено законом, з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Відповідно ст. 29 Кодексу про шлюб та сімю України поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності. З наведеного вбачається, що для вимог про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Відповідно до ст. 80 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) закінчення строку позовної давності до предявлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно тверджень позивача, після розірвання шлюбу в 1995 році, він продовжував проживати у спірному будинку і його право власності на частину спірного житлового будинку було порушено в серпні вересні 2002 року, коли відповідачка виставила його речі та поміняла замки на вхідних дверях в результаті чого він був змушений перейти жити до своєї матері, а тому строк позовної давності він не пропустив. Згідно тверджень відповідача [PERSON], третіх осіб [PERSON], [PERSON], показів свідків [PERSON], [PERSON] позивач не проживає у спірному будинку з кінця 1997 року початку 1998 року, що також підтверджується актом про непроживання від 29.06.2004 року /а.с.46 т.1/. Оцінюючи в сукупності наявні в матеріаліх справи докази, суд приходить до висновку, що право власності позивача порушено в кінці 1997 року початку 1998 року і саме з вказаного часу повинен обчислюватись строк позовної давності для звернення до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя. Враховуючи викладене, а також те, що позивач звернувся до суду з позовом в грудні 2003 року, то суд приходить до висновку, що на час звернення до суду з вказаним позовом закінчився строк позовної давності, а оскільки позивачем не надано належних доказів, щоб свідчили про поважність причин пропуску строку позовної давності, то суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити у зв»язку з закінченням строку позовної давності

Outcome: dismissed