Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

В інтересах позивача [PERSON], 18.04.2006 року звернувся до суду його представник, який діє на підставі довіреності - [PERSON] з позовом до Закритого акціонерного товариства Науково-дослідне виробниче підприємство Криворіжстальконструкція, Відділення виконавчої дирекції [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення заборгованості за щомісячними виплатами у відшкодування шкоди, перерахунок розміру щомісячних страхових виплат у відшкодування шкоди. В наступному, 23.01.2007 року, позовні вимоги були уточнені. Рішенням суду від 23.01.2007 року позов було задоволено та на користь [PERSON] з відділення [PERSON] стягнуто недоплату за період з 01.05.2003 року по 01.05 2006 року включно у розмірі 28 193 гри.82 коп. і щомісячні страхові виплати, починаючи з 01.05.2006 року в розмірі по 1454 грн. 27 коп. до зміни обставин, що тягнуть перерахунок або припинення страхових виплат (а.с. 69-71). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.05.2007 року зазначене рішення було залишено без змін (а.с.93-96), однак, ухвалою Верховного суду України від 26 грудня 2007 року касаційна скарга відділення [PERSON] була задоволена, а рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу та ухвала апеляційною суду Дніпропетровської області були скасовані, а справу направлено на новий розгляд ( а.с.116-117). В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог представник позивача посилається на те, що позивач працював у СУ-105, структурному підрозділі без права юридичної особи у складі тресту «Криворіжстальконструкція» (нині-ЗАТ «НДВПІ КСК» на різних посадах, в тому числі монтажником по монтажу сталевих і залізобетонних конструкцій, з 22.01.1963 року по 04.12.1974 року. 16.07.1974 року з позивачем трапився нещасний випадок, що повязаний з виробництвом. Позивачеві було встановлено ступінь стійкої втрати працездатності у звязку з трудовим каліцтвом 50% безстроково з 01.01.1985 року. В період з 1974 року по 01.04.2001 року щомісячні виплати у відшкодування шкоди здійснювались підприємством - трестом ЗАТ«КСК», а з 01.04.2001 року по теперішній час - Відділення виконавчої дирекції [PERSON]. У 2006 році позивачу стало відомо, що ЗАТ «КСК» невірно було розраховано розмір відшкодування шкоди, через невірне застосування кількох коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів для виплат у відшкодування шкоди, а також незастосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок і посадових окладів, а саме: з 01.01.1996 року-2,0; з 01.04.1997 року - 2.0. Саме у зв»язку з тим, що підприємством не було своєчасно і вірно визначено розмір щомісячних виплат у відшкодування шкоди і виникла заборгованість. Згідно наданих суду розрахунків, позивач вважає, що після останнього підвищення тарифних ставок та посадових окладів він мав отримувати щомісячно по 601,10 грн. Однак, згідно до наданої довідки підприємства, на момент передачі справи до [PERSON]..., позивач отримував по 150,48 грн. Позивач вважає, що адміністрація підприємства роботодавця, незважаючи на неодноразові підвищення тарифних ставок не завжди перераховували їй розмір відшкодування шкоди, в звязку з чим грубо порушували вимоги положень абз.5 п.28 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.93 року № 472 (надалі «Правила»), де зазначено - перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку, витрат на соціальну і медичну допомогу) проводиться у разі підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових і бюджетних підприємств. Тобто, при розрахунку повинні довраховуватись наступні коефіцієнти збільшення тарифних ставок та посадових окладів: з 01.01.1996 року-2,0; з 01.04.1997 року - 2,0. У звязку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON]...заборгованість за щомісячними страховими виплатами у відшкодування шкоди за період з 01.05.2003 року по 01.05.2006 року в сумі 28193,82 грн., а також щомісячні страхові виплати в сумі 1 454,27 грн., починаючи з 01.05.2006 року до зміни обставин, що тягнуть їх перерахунок або припинення відповідного закону. 19 травня 2010 року позивач [PERSON] 1.О., належним чином сповіщений про день та час розгляду справи у судове засідання не з» явився, причини своєї неявки суду не ПОВІДОМИВ . Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги [PERSON] та просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник позивача зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів у підтвердження заявлених вимог.Представники відповідача [PERSON]...- [PERSON], яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги не визнала. При цьому, представник відповідача пояснила, що особова справа [PERSON] 1.0. була передана в 2001 році до Відділення виконавчої дирекції [PERSON] соціального страхування від ЗАТ «КСК», після чого [PERSON] соціального страхування продовжував сплату щомісячних страхових виплат в розмірі, встановленому раніше роботодавцем з наступним застосуванням коефіцієнтів по [PERSON] відповідно чинного законодавства. Також вважає, що позивач невірно відкоригував суми відшкодування шкоди без врахування фактичного росту заробітної плати і те, що позивач не мав права робити перерахунок розміру відшкодування шкоди на коефіцієнти тарифних ставок «2,0» - у січня 1996 року, «2,0» - у квітні 1997 року, так як наказами по тресту не планувалось підвищення заробітної плати, а тільки впорядкування співвідношення тарифної частини і приробітку. Представник 3-ї особи у судове засідання призначене до розгляду на 19 травня 2010 року не з» явився, про день та час розгляду справи сповіщений належно. Причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши сторони, проаналізувавши матеріали справи, та враховуючи вимоги ухвали Верховного Суду України від 26.12.2007 року вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, і ці обставини не заперечувалися сторонами, що [PERSON] працював у СУ-105, структурному підрозділі без права юридичної особи у складі тресту «Криворіжстальконструкція» (нині-ЗАТ «НДВП СК»(а.с.50-54,55) на різних посадах, в тому числі монтажником по монтажу сталевих і залізобетонних конструкцій 6 розряду, з 22.01.1963 року по 04.12.1974 року (а.с.7-8). При виконанні трудових обовязків 16.07.1974 року з позивачем трапився нещасний випадок, що повязаний з виробництвом. Дані обставини підтверджені та випискою з акту освідоцтвування № 86 від 03.01.1985 року (а.с.9). Згідно до висновків ЛТЕК позивачеві було встановлено ступінь стійкої втрати працездатності у звязку з трудовим каліцтвом: загальної працездатності 30% та професійної працездатності - 50% - безстроково з 01.01.1985 року та 3 група інвалідності. Згідно до наданого визначення середньої заробітної плати монтажника 6 розряду КСУ-105 ЗАТ «НДВП КСК» (а.с.45) середньомісячна заробітна плата по професії позивача, за пебріод січень-квітень 1992 року складала 5561,25 крб. В період з 1974 року по 01.04.2001 року щомісячні виплати у відшкодування шкоди здійснювались підприємством - трестом ЗАТ«КСК», а з 01.04.2001 року по теперішній час - Відділення виконавчої дирекції [PERSON]. Станом на 30.04.1992 року позивач мав втрачений заробіток в розмірі 2780,63 крб. ( 5 561,25x50%) Згідно довідки ЗАТ «КСК» від 07.07.2006 року за № 531/13 (а.с.46) тарифні ставки і посадові оклади на підприємстві за період з 01.05.1992 року по 01.04.2001року підвищувались 12 разів. Так, ЗАТ «КСК» відповідно до абзацу 5 п.28 «Правил» раніше визначений розмір втраченої частки заробітку повинен перераховувати на коефіцієнти тарифних ставок в разі кожного їх зростання, Представник позивача вважає, що керівництво підприємства, де працював та втратив свою працездатність позивач з 01.01.1996 року та з 01.04.1997 року неправильно застосовували або взагалі не застосовували коефіцієнти підвищення в тарифних ставок та невірно зробили розрахунки сум відшкодування шкоди, у зв'язку з чим, ці суми були незаконно занижені. Після передачі особової справи [PERSON] до відділення [PERSON], останнє також продовжило неправильно виплачувати позивачу суми відшкодування шкоди, а таві тому визначені судом суми з урахуванням коефіцієнтів підлягають стягненню з відділення [PERSON] за час, що не перевищує трьох років з моменту звернення до суду. Проте, суд не може погодитися з доводами представника позивача та виходить з наступного. Відповідно до п. 28 «Правил...», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 року в редакції зі змінами, внесеними Постановою КМУ № 492 від 18.07.1994 року, що діяла до 03.10.1997 року, перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку, витрат на соціальну і медичну допомогу проводиться у разі підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових підприємств, а також заробітної плати відповідно до колективного договору. Положення про перерахунок сум відшкодування шкоди передбачено Галузевими угодами між Міністерством промислової політики України та добровільними об» єднаннями і ЦК профспілок на 1995-2000 роки, а саме: роботодавець проводить перерахунок відшкодування шкоди, пов'язаної з виконанням трудових обовязків одночасно з підвищенням на підприємствах тарифних ставок та посадових окладів на коефіцієнт фактичного підвищення заробітної плати за даною професією. Таким чином, діючими на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правовими актами визначено порядок нарахування та перерахунку сум відшкодування шкоди працівникові у звязку із ушкодженням здоров» я, повязаним з виконанням трудових обовязків. Госпрозрахункові підприємства, виходячи із своїх фінансових можливостей, самостійно визначають зростання коефіцієнтів тарифних ставок (посадових окладів) та терміни їхнього запровадження. ЗАТ «НДВП «КСК» в межах своїх повноважень та виходячи із фінансових можливостей визначив розмір коефіцієнтів зростання тарифних ставок і посадових окладів. Що також підтверджено наданими суду в якості доказів в порядку ст..60 ЦПК України представником третьої особи ЗАТ «КСК»: письмовими запереченнями (а.с.43-44), правовстановлюючими документами (а.с.50-54,55), довідкою про середню заробітну плату по професії позивача монтажника 6 розряду по СУ-105 ЗАТ «НДВП «КСК» за 1992 рік (а.с.45), довідкою про підвищення тарифних ставок та посадових окладів (а.с.46), довідками про зростання заробітної плати грудень 1995 року січень 1996 року (а.с.47) та березень 1997 року, квітень 1997 року (а.с.48). Так, враховуючи базову середньомісячну заробітну плату по професії монтажника 6-го розряду СУ-105 на момент підвищення тарифних ставок (окладів) за повний робочий місяць відповідно по п. 28 «Правил...», яка у 1992 році складала « 5561,25 крб. Виходячи із зазначеного розміру середньомісячної заробітної плати по професії позивача, станом на 30.04.1992 року [PERSON] 1.0. мав втрачений заробіток у розмірі 2780,63 крб. Враховуючи дані надані роботодавцем в ході судового розгляду справи (а.с.43) вбачається, що: з 01.05.1992 року, відповідно до наказу по Тресту №27 від 24.04.1992 року, тарифні ставки і посадові оклади були підвищені в 2,6 рази, звідси сума регресу становить 7229,64 крб. (2780,63x2,6 ). З 01.11.1992 р., відповідно до наказу по Тресту № 84 а від 23.11.1992 р. тарифні ставки і посадові оклади були підвищені в 2,2 рази, звідси сума регресу становить 15905,21 крб.. (7229,64x2,2). З 01.01.1993 р., відповідно до наказу по Тресту №1 від 10.01.1993 року тарифні ставки і посадові оклади були підвищені в 2,0 рази, звідси сума регресу становила 31810,42 крб.. (15905,21x2,0). З 01.06.1993 року, відповідно до наказу по Тресту №48 від 07.06. 1993 р. тарифні ставки і посадові оклади були підвищені в 3,0 рази, звідси сума регресу становить 95431,26 крб. (31810,42x3,0). З 01.09.1993 р., відповідно до наказу по Тресту № 76 від 06.09.1993 року тарифні ставки і посадові оклади були підвищені в 3,57 рази, звідси сума регресу становить 340689,60 крб.( 95431,26. х 3,57). З 01.12.1993 року, відповідно до наказу по Тресту № 97 від 12.12.1993 року, тарифні ставки і посадові оклади були підвищені в 3,0 рази, звідси сума регресу становить 1022068,80 крб. ( 340689,60 х 3,0 ). З 01.03.1994 року, відповідно до наказу по Тресту №28 від 16.03.1994 року , тарифні ставки і посадові оклади були підвищені в 2,9 рази, звідси сума регресу становить 2963999,52 крб.. (1022068,80 х 2,9). З 01.08.1994 року відповідно до наказу по Тресту № 89 від 01.08.1994 року , тарифні ) ставки і посадові оклади були підвищені в 1,69 рази, звідси сума регресу становить 5009159,19 крб. ( 2963999,52 крб. х 1,69). 3 01. 02 .1995 року, відповідно до наказу по Тресту №24 від 27.02.1995 року, тарифні ставки і посадові оклади були підвищенів 1,2 рази, звідси сума регресу становить 6010991,03 крб. (5009159,19крб.х 1,2). 3 01.07.1995 року , відповідно до наказу по Тресту № 67 від 18.07.1995 року, тарифні ставки і посадові оклади були підвищені в 2,5 рази, звідси сума регресу становить н 15027477,58 крб.. (6010991,03 крб. х 2,5 ). 3 01.01.1996 року, відповідно до наказу по Тресту №3 від 12.01.1996 року , були впорядковані співвідношення тарифної частини і приробітку, а підвищення заробітної плати не планувалось. В цілому по тресту заробітна плата в січні 1996 року зменшилася на 17,03% проти грудня 1995 року. А в СУ -105 загальний обсяг заробітної плати зменшився на 37,86%. Тому відповідно до абзацу 4 п.28 "Правил відшкодування шкоди ...", затвердженого КМУ 23.06.1993 року № 472, а також абзацу третього пункту 9 вищевказаних «Правил...» коригування регресу в бік зменшення не здійснено. Звідси сума регресу позивача [PERSON] залишається на попередньому рівні - 15027477,58 крб. 3 01.09.1996 року карбованці змінені на гривню, тоді регрес становитиме 150,27 грн. (15027477,58: 100000). 3 01.04.1997 року відповідно до наказу №32 від 10.04.1997 року були знову впорядковані співвідношення тарифної частини і приробітку. В цілому заробітна плата зросла на 11,16%, а в СУ -105 на 23,82%. Тому, відповідно до абзацу 4 п.28 "Правил відшкодування шкоди" сума регресу становитиме 185,70 грн. ( 150,27 х 23,82%). 3 01.11.1997 року, Постановою КМУ № 1100 від 03.10.1997 року, було встановлено, що регрес повинен бути не вище ( при перерахунку) ніж на підприємстві роботодавця відповідно з/плата в перерахунку на сто відсотків. 3 01.04.1997 року до 01.04. 2001 року (до введення в дію Закону України №1105 XIV від 23.09.1999 року "Про загальнообов'язкове страхування від нещасного випадку..." по позивачу [PERSON] 1.0. не було ні зміни проценту втрати працездатності , ні зміни тарифних ставок та посадових окладів у роботодавця. Тобто, враховуючи вищевикладене саме з сумою відшкодування шкоди у розмірі 185,70 грн. [PERSON] повинен був отримувати з 01.04.2001 року від [PERSON] страхування від нещасних випадків з моменту передачі особової справи від ЗАТ "НДВП ) Криворіжстальконструкція", а не 150,48 грн. згідно попередньої довідки підприємства. Однак, зазначене питання не є предметом розгляду зазначеної справи, що не позбавляє сторони реалізувати своє право відповідно до норм передбачених законодавством України. Уточнити вимоги представник позивача не бажав. 3 01.04.2001 року всі документи по відшкодуванню шкоди ЗАТ "Трест Криворіжстальконструкція" , що є самостійною юридичною особою, у складі якого знаходилось СУ-105 було передало до [PERSON] страхування від нещасних випадків на виробництві. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в оспорюваний період і ставка підприємством правильно застосовані коефіцієнти з урахуванням реального росту заробітної плати при здійсненні перерахування щомісячних страхових платежів та правильно визначений розмір страхового відшкодування станом на 01 квітня 2001 тариф року, тому у суду не має підстав для перерахування цих платежів. Тобто, в позовних вимогах стосовно невірного застосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів для виплат у відшкодування шкоди, а також незастосування став коефіцієнтів підвищення тарифних ставок і посадових окладів : з 01.01.1996 року - 2,0 та з 01.04.1997 року- 2,0 суд повинен відмовити. Оскільки, на час передачі особової справи до Відділення [PERSON] ЗАТ «КСК» правильно визначив розмір щомісячних регресних виплат, суд вважає, що немає підстав для перерахунку страхових виплат з 01.04.2001 року та стягнення заборгованості. Виходячи із зазначеного вище розміру страхового відшкодування Відділення [PERSON] з 1 квітня 2001 року здійснювало [PERSON] щомісячні виплати із застосуванням коефіцієнтів зростання реальної середньомісячної заробітної плати в галузях національної економіки, встановлених постановами правління [PERSON]. Так, відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 1105-XIV від 23 вересня 1999 року страхування від нещасного випадку здійснює [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків - некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням. Частиною 2 ст. 16 Закону № 1105-XIV від 23 вересня 1999 року передбачено, що безпосереднє управління [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків здійснюють його правління та виконавча дирекція. Згідно зі ст. 17 Закону № 1105-XIV від 23 вересня 1999 року правління [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків, зокрема, спрямовує і контролює діяльність виконавчої дирекції [PERSON] та її робочих органів; затверджує Інструкцію про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів, погоджену з Національним банком України і спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, інші нормативні документи, що регламентують внутрішню діяльність [PERSON]. Рішення правління [PERSON], прийняте в межах його компетенції, є обов'язковим для виконання всіма страхувальниками та застрахованими. Частиною 2 ст. 29 Закону № 1105-XIV від 23 вересня 1999 року передбачено, що перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання в попередньому календарному році середньої заробітної плати в галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає. Згідно з пп. 4.4.2. - 4.4.4. Порядку призначення та здійснення страхових виплат потерпілим (членам їх сімей), узгодженого з Міністерством праці та соціальної політики України й затвердженого постановою правління [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 31 січня 2002 року № 7, (чинного на час виникнення спірних відносин) при проведенні перерахування щомісячних страхових виплат з 1 березня кожного року середньомісячна заробітна плата підлягає коригуванню. При цьому відкоригована середньомісячна заробітна плата не може перевищувати встановлену на дату настання права на перерахування максимальну величину (граничну суму) заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески до [PERSON]. Перерахування щомісячних страхових виплат проводиться з урахуванням вимог абз. З ч. 1 ст. 34 базового Закону № 1105-XIV від 23 вересня 1999 року, а саме у разі, коли потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв'язку з одним і тим самим нещасним випадком або професійним захворюванням, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Сума перерахованої щомісячної страхової виплати та пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (станом на 1 березня відповідного року) обмежується відкоригованим середньомісячним заробітком потерпілого. При перерахуванні щомісячних страхових виплат з 1 березня для коригування середньомісячної заробітної плати застосовується коефіцієнт, на який перераховуються щомісячні страхові виплати потерпілим (членам їх сімей) за рішенням правління [PERSON]. Аналогічна норма міститься й у новій редакції Порядку призначення та здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей), затвердженого постановою [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництв і та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року № 24, згідно з пп. З.4.4., 3.8.2. якого розмір щомісячної страхової виплати встановлюється з урахуванням коефіцієнтів перерахування, які встановлюються правлінням [PERSON] щороку з 1 березня; перерахування розміру щомісячної страхової виплати проводиться виходячи з від коригованої заробітної плати на коефіцієнт підвищення страхових виплат, затверджений правлінням [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків. Указаний Порядок призначення та здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей) затверджено відповідно до Закону № 1105-ХІУ від 23 вересня 1999 року, до якого внесено зміни Законом України від 23 лютого 2007 року № 717-У, що набрав чинності 20 березня 2007 року, відповідно до яких п. 7 ч. 7 ст. 17 Закону № 1105-ХІУ від 23 вересня 1999 року доповнено абзацом одинадцятим та визначено повноваження правління [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків щодо затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат. Відділенням [PERSON] проводились перерахування щомісячних страхових виплат позивачці відповідно до постанов правління [PERSON]: від 27 травня 2002 року (на коефіцієнт 1,193), від 1 березня 2003 року (на коефіцієнт 1,182), від 1 березня 2004 року (на коефіцієнт 1,152), від 01 березня 2005 року (на коефіцієнт 1,238 ). Такі коефіцієнти взято за даними Державного комітету статистики України. Зазначені обставини є загальновідомими та не заперечувалися сторонами. Крім того, скасовуючи попередні рішення по зазначеній справі Верховним Судом України було зауважено, що суди першої та апеляційної інстанцій не перевірили, чи відбулось фактичне підвищення заробітної плати на підприємстві, не витребували від товариства відомості про розмір середнього заробітку за професією позивача на кожний момент підвищення тарифних ставок протягом повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи, унаслідок чого не визначились з відповідністю розміру суми відшкодування, нарахованої позивачу, граничним сумам середньої заробітної плати. Судом на виконання вимог суду касаційної інстанції та задовольняючи клопотання представника позивача, із зазначених підстав, було винесено ухвалу про забезпечення доказів у справі, однак, в ході розгляду справи представником позивача було знято зазначене клопотання, останній зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження позовних вимог та вищевикладеного в ухвалі Верховного суду України. Дійсно, в письмових матеріалах справи містяться певні письмові докази, якими підтверджені саме заперечення третьої особи у справі. Таким чином, проведене Відділенням [PERSON] перерахування належних [PERSON], щомісячних страхових виплат ґрунтується на вимогах закону. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог щодо фактичного підвищення заробітної плати саме за оспорюваний період, що також було зазначено в ухвалі Верховного суду України, і це протирічить вимогам ч.І ст.60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В звязку з тим, що відповідно до ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», ст. 81 ЦПК України, сторони звільнені від сплати державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи,

Outcome: dismissed