Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-03 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з вищезазначеним позовом до відповідача мотивуючи його тим, що працювала на посаді головного бухгалтера ВАТ «Кіровоградське видавництво» КП ДАК «Укрвидавполіграфія» з 01 грудня 2009 по 30.12.2009 року. 30 грудня 2009 року була звільнена із займаної посади за власним бажанням, згідно довідки про доходи їй була нарахована заробітна плата в сумі 3 108,56 грн., однак виплачена відповідачем частково в сумі 1 500 грн. 29.01.2010 року вона зверталась до відповідача з вимогою виплатити їй залишок заробітної п лати в сумі 1 047 грн., однак на момент звернення в суд заборгованість їй не сплачена, тому вона вимушена звернутись в суд. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 1 047 грн. та середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала частково, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, пояснила, що підприємство з нею розрахувалось по заробітній платі, виплативши 1 047 грн. Просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 7 641 грн. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що відповідачці неодноразово телефонували і пропонували отримати заборгованість по заробітній платі, але вона ігнорувала дзвінки для звернення в суд і отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку. Просить суд в позові відмовити. Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно наказу № 124 від 01 грудня 2009 року [PERSON] була прийнята на посаду головного бухгалтера ВАТ «Кіровоградське видавництво» КП ДАК «Укрвидавполіграфія», а наказом № 134 від 30.12.2009 року звільнена з займаної посади за власним бажанням. Дана обставина підтверджується записом в трудовій книжці позивачки. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Згідно довідки № 5 від 23.02.2010 року за грудень 2009 року їй була нарахована заробітна плата в сумі 3 108,56 грн. Як встановлено в судовому засіданні підприємство виплачувало позивачці заробітну плату частково в сумі 1 500 грн., при звільненні з нею не розрахувалось і 29.01.2010 року вона на адресу відповідача направила лист з вимогою виплатити їй залишок невиплаченої заробітної плати в сумі 1 047 грн. та перерахувати на її особовий рахунок. На час розгляду справи вказана сума заборгованості відповідачці виплачена. а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Як пояснив представник відповідача позивачці неодноразово телефонували, але вона ігнорувала дзвінки, заробітну плату не отримуючи навмисно. Позивачка не заперечує, що дійсно їй телефонували і вона неодноразово в січні місяці 2010 року приходила на роботу, знайомила з роботою іншого бухгалтера, але пропозицій по виплаті заробітної плати не було і підприємство з нею розрахувалось тільки після звернення в суд. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила пояснення, надані позивачкою. Згідно з вимогами ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строк, зазначені в статті 116 КЗпП України (в день звільнення), при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку Враховуючи викладене та виходячи з положень цивільного законодавства, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 7 641 грн. є доведеним, а тому підлягає задоволенню. Стягненню з відповідача підлягають судові витрати по справі. На підставі викладеного та

Outcome: partial