Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] у вищевказаному позові просила ухвалити рішення про стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. на утримання їх неповнолітньої сина [PERSON], [INFO], батьком якої він являється, згідно свідоцтва про народження, а також витрати на правову допомогу в розмірі 100 грн. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду від 2009 року розірвано. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач надає деяку матеріальну допомогу на утримання дитини в невеликих розмірах, однак несистематично. На території України відповідач офіційно не працює, однак періодично їздить на заробітки до Росії, маючи щомісячний прибуток в розмірі 5000 грн. Вважає, що за таких обставин відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. В судовому засіданні позивачка, свої вимоги підтримала і просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, в письмовій заяві до суду просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги позивачки визнає частково та погоджується на сплату аліментів на утримання сина в розмірі 300 грн. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне. Згідно ст.ст.180-183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на її утримання визначаються з врахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України, у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) у розмірі, який на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). З копії свідоцтва про народження дитини видно, що сторони мають сина [PERSON],[INFO] (а.с.4), який відповідно до довідки Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськжитлосервіс» № 379 від 24.02.2010 року перебуває на утриманні позивачки (а.с.5) За змістом ст.ст.10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Враховуючи те, що відповідач працездатний, однак офіційно не працює, інших утриманців не має і матеріальної допомоги дитині не надає; в той же час не представив суду переконливі докази, що спростовують доводи позивачки щодо його можливості утримувати дитину, суд приходить до висновку, що він спроможний частково сплачувати аліменти на утримання дитини та позивачки в розмірі, зазначеному в позові. Суд вважає позовні вимоги дещо безпідставно завищеними і задовольняє їх частково - стягує аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. на утримання дитини щомісячно, що наближені до 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду наведеного суд визнає позов обґрунтованим і задовольняє його частково. Суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 51 грн. і 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, та звільняє від цих витрат позивачку [PERSON], а також на користь позивачки 100 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: partial