Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську, про відшкодування моральної шкоди, повязаної з травмою на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 02 червня 2009 року він працював у ШПБУ №9 ТОВ ШБК «Донецькшахтопроходка». 16 грудня 2009р. він вийшов з автобуса та йшов на наряд у 1 зміну. О 6 годині 00 хв. піднімався по сходах танка центрального входу АБК, спіткнувся, впав та вдарився лицьовою частиною голови об сходинку. Електрослюсар, котрий йшов поряд, допоміг йому піднятися та супроводив до медпункту шахти. Під час падіння він отримав травму, з якою його було госпіталізовано до Красноармійської ЦРЛ до неврологічного відділення. 25 грудня 2009р. був направлений на консультацію до нейрохірурга ДОКТМО, після - огляду госпіталізований для обстеження та лікування з діагнозом ЧМТ. У лютому 2010 року знову був направлений до ДОКТМО після СКТ головного мозку для консультації. 26.03.2010р. МСЕК встановив 50 % втрати працездатності з призначенням III групи інвалідності. В наслідок нещасного випадку на виробництві, йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в наступному: під час одержання травми, а також в подальшому, він зазнав дуже сильного фізичного болю і страждань; під час, коли оступився і впав, з'явилася тривога за своє життя; він став інвалідом III групи. Поїздки на лікування, консультації у спеціалістів тягнуть за собою великі грошові витрати, після одержання інвалідності і втрати працездатності, у нього змінилися умови повноцінного життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання стосовно погіршення відносин з оточуючими,спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні громадянина. Кращим стан його здоров'я вже ніколи не стане, він постійно повинен наглядатися у невропатолога, нейрохірурга, лора, окуліста. Відтепер він на все життя залишиться хворим і стан його здоров'я ніколи не покращиться, у в'язку з цим, заподіяну йому шкоду він оцінює у сумі 50 000 грн. (п'ятдесят тисяч гривень), щоб хоч так відшкодувати глибину його душевних страждань, чисельності негативних наслідків, що виникли внаслідок травми на виробництві. 23 лютого Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворіння, які спричинили втрату працездатності», яким виключена частина третя статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворіння, які спричинили втрату працездатності» (далі Закон), яка передбачала виплату моральної шкоди потерпілим на виробництві. Зараз відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві здійснюється відповідно до норм Цивільного кодексу України з урахуванням норм Кодексу законів про працю України. Так, відшкодування моральної шкоди здійснює роботодавець, про що свідчить положення статті 237-1 КЗпП України: «Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати життєвих зв'язків і вимагань від нього додаткових зусиль для організації свого життя». В даному випадку порушення його прав сталося у сфері трудових відносин, а саме: він одержав травму на виробництві, його вини в одержання травми немає. Після травми значно змінився мій спосіб життя, він не може жити повноцінним життям. Він не спілкується з друзями і знайомими. Все це його дуже сильно пригнічує, він зазнає душевні страждання і переживання, особливо з урахуванням необоротності наслідків травми. Відтепер йому потрібні додаткові зусилля для організації свого життя. В зв'язку з тим, що він тривалий час знаходився на лікуванні, що підтверджується медичними документами, позивач просить визнати пропуск звернення до суду з поважних причин і продовжити строк для звернення до суду з позовною заявою. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ ««Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Представник третьої особи відділення виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійськ Донецької області в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляду справи у відсутність представника, позовні вимоги просив вирішити на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» з 02.06.2009 року по 27.03.2010 року, був звільнений з роботи за власним бажанням (а.с. 13-22). 16.12.2009 року позивача було травмовано, а саме, він вийшов з автобуса та йшов на наряд у 1 зміну. О 6 годині 00 хв. піднімався по сходах танка центрального входу АБК, спіткнувся, впав та вдарився лицьовою частиною голови об сходинку. Електрослюсар, котрий йшов поряд, допоміг йому піднятися та супроводив до медпункту шахти. Під час падіння він отримав травму, з якою його було госпіталізовано до Красноармійської ЦРЛ до неврологічного відділення. 25 грудня 2009р. був направлений на консультацію до нейрохірурга ДОКТМО, після - огляду госпіталізований для обстеження та лікування з діагнозом ЧМТ (а.с. 6-7). У лютому 2010 року знову був направлений до ДОКТМО після СКТ головного мозку для консультації (а.с. 8-10). За наслідками розслідування нещасного випадку було видано акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 від 18.12.2010 року (а.с.4-5). Відповідно до довідки МСЕК від 26.03.2010 року позивачу [PERSON] встановлена третя група інвалідності внаслідок трудового каліцтва, дата чергового переогляду 26.03.2011 року, йому протипоказана важка фізична праця, підземні умови праці, встановлено 50% втрати професійної працездатності, рекомендовано лікування у невропатолога, потребує медикаментозне лікування в зв»язку з наслідками трудового каліцтва (а.с. 12). Законом України Про охорону праці, а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоровя або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов»язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) спори про відшкодування заподіянної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в звязку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 50 % працездатності в зв»язку з травмою. Після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Позивач [PERSON] отримав травму внаслідок нещасного випадку на виробництві. Таким чином, на час скоєння нещасного випадку між позивачем і відповідачем існували трудові відносини, які регулюються Кодексом законів про працю України. Відповідно до частини 2 статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або на уповноважений ним орган. За частиною 4 цієї ж статті власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вищезазначене законодавство, а також розяснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» повязують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стресс, а із наявністю втрат фізичного і психичного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих звязків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, наданих сторонами доказів, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, розясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоровя позивача, те, що професійна працездатність в зв»язку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 50%, позивач визнаний інвалідом 3 групи. Виходячи із викладенного, суд вважає можливим стягнути з відповідача ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 17000 грн. Згідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору в розмірі 8,50 грн., по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 15,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial