Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом 18.01.2010 року. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач в особі представника за дорученням [PERSON] позовні вимоги визнала частково, а саме в сумі 13335,93 гривні заборгованості по невиплаченій заробітній платі, в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати остаточного розрахунку при звільнені позовні вимоги не визнала, посилаючись на ті обставини, що 18 серпня 2008 року було розпочато процедуру банкрутства підприємства на підставі ухвали Господарського Суду Харківської області по справі Б-39/90-08 та встановлено мораторій щодо припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання зобов»язань, таким чином несвоєчасна сплати заборгованості по заробітній платі має місце не з вини підприємства.. Ознайомившись з поясненнями сторін , дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає ,що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково з наступних підстав: Позивач перебував з відповідачем в трудових відносинах з 13.08.2008 року до 15.04.2009 року, працюючи начальником підприємства , що доказується витягом з трудової книжки позивача. З довідки ,яку видав відповідач 13.05.2009 року за №211 (арк..З) надав позивачу вбачається, що заборгованість по заробітній платі за період : листопад 2008 року -2430,75 гривень, грудень 2008 року - 2451,89 гривень, січень 2009 року-2452,82 гривні, березень 2009 року - 2480,18 гривень, квітень 2009 року в сумі 7676,28 гривень ,що в цілому складає 17 491,92 гривень. В судове засідання відповідач надав довідку без номеру від 23.09.2009 року згідно з якою суму заборгованості по невиплаченій заробітній платі відповідача перед позивачем станом на 31.03.2009 року згідно з актом перевірки аудиторської фірми складає 17629,28 гривень, вказавши також, що за квітень 2009 року позивачу нараховано до сплати 3393,37 гривень, що на 4278,91 гривні менш ніж в довідці,виданій 13.05.2009 року. Також відповідач вказує, що сплатив позивачу в квітні 2009 року заборгованість в сумі 7686,72 гривні. Згідно з платіжною відомістю від 03.04.2009 року (арк..справи 12) позивачу дійсно було сплачено 2463,94 гривні заробітної плати за лютий 2009 року, а згідно з платіжною відомістю від 16.04.2009 року (арк..справи 13) позивачу дійсно було сплачено 5222,78 гривні заробітної плати за вересень - жовтень 2009 року (вересень 2681,92,жовтень 2540,86). Згідно з актом аудиторської перевірки заборгованість відповідача перед [PERSON] по заробітній платі по рахунку 661 склала на 31.03.2009 року 15379,28 гривень ,а по невиплаченому лікарняному по рахунку 663 суму 2250,00 гривень, що складає 17629,28 гривень, як вказано в довідці від 23.09.2009 року (арк.справи 10). Суд вважає, що доводи представника відповідача про сплату частки заборгованості відповідачем позивачу в квітні 2009 року в сумі 7686,72 гривні та зменшення розміру його заробітної плати до 3393,37 гривень є безпідставними та недоведеними, бо відповідач в своїй довідці від 13.05.2009 року самочинно ,що розмір заробітної плати за квітень 2009 року складає 7676,28 гривень . Судом неодноразово роз»яснено учасникам процесу вимоги ст.ст. 10,11,60 ЦПК України стосовно тим обставинам , що докази подаються сторонами, а судом тільки оцінюються ,також як і ті обставини, що суд не має можливості вийти за межі позовних вимог. Суд неодноразово зобов»язував відповідача довести обгрунтованість тих відомостей, що не співпадають стосовно суми боргу, але суд вважає, що відповідач суду належних доказів не надав. Суд приходить до висновку, що сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 17629,28 гривень, як указано в акті аудиторської перевірки, але суд не має можливості вийти за межі позовних вимог тому суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача 17 491,92 гривень, як вказано в довідці від 13.05.2009 року. Стосовно позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати в сумі 20 990,28гривень суд вважає позовні вимоги необгрунтованими, бо ухвалою Господарського Суду Харківської області по справі Б-39/90-08 від 18.08.2008 року стосовно Державного підприємства «48 завод залізничної техніки» розпочато процедуру банкрутства та встановлено мораторій щодо припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання зобов»язань, таким чином несвоєчасна сплати заборгованості по заробітній платі має місце не з вини підприємства.. На підставі вимог ст.21 КЗпП України працівник зобовязаний виконувати обовязки, що покладені на нього трудовим договором сумлінно та дотримуючись вимог внутрішнього розпорядку, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний сплачувати заробітну плату належним чином в термін, передбачений колективним договором. На підставі вимог ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. На підставі ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всі сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Відповідачем заробітна плата не виплачена своєчасно ,чим порушені вимоги ст.21,115,116 КЗпП України. Згідно довідки від 13.05.2009 року відповідача за підписом головного бухгалтера та керівника підприємства заборгованість по несплаченій заробітній платі з урахуванням всіх податків та обов»язкових платежів до бюджету перед позивачем складає 17 491,92 гривень. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд вважає, що з відповідача належить стягнути на користь бюджету державне мито в сумі 77,21 гривень та витрати за інформаційно- технічне забезпечення судового розгляду в сумі 120,00 гривень на підставі вимог ст.ст.81,88 ЦПК України.

Outcome: partial