Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, в якій просить зобов'язати відповідача надати інформацію про розмір виплаченої пенсії із зазначенням розміру доплат, передбачених ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, зобов'язати відповідача здійснити нарахування невиплаченої щомісячної соціальної допомоги за 2009 рік у розмірі 20 відсотків мінімальної пенсії за віком згідно ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та забезпечити її виплату за 2009 рік. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що має статус «дитини війни» та відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Вказує, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені чи скасовані іншими нормативно-правовими актами. Посилається, що рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України норми Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік», якими обмежуються виплати «дітям війни». Зазначає, що її права гарантовані ст.ст. 8,22,55,95 Конституції України, які мають пряму дію. В судове засідання [PERSON] не з'явилася в позовні заяві просить справу розглянути без її участі за віком та станом здоров'я. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи наявні письмові заперечення (а.с.13), в яких просять відмовити в задоволенні позову і розглядати справу у відсутності представника відповідача. Посилається, що непоширення мінімального розміру пенсії за віком, встановленого в статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, на правовідносини, що виникають на підставі інших законів, крім цього Закону, дає підстави стверджувати про наявність прогалини у законодавчому регулюванні виплат дітям війни. Вважає, що для стягнення коштів відсутні правові підстави та фінансування. Суд ухвалив справу розглядати у відсутності позивача та представника відповідача. Дослідивши надані докази: копію паспорту і копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON] (а.с.6-8), копію пенсійного посвідчення [PERSON] серії АВ № 012911 (а.с.6-7), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] має пільги визначені ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», що підтверджується пенсійним посвідченням серії АВ № 012911 (а. с. 6-7). Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачуються замість пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист. Статтею 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету і підвищується у зв'язку із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості. Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» положення ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» йе зупинялось, в Законі України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» відсутні положення щодо обмежень у виплаті державної соціальної підтримки дітям війни, а отже допомога в 2009 році мала нараховуватись у визначених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» розмірах. Згідно частини 2 статті 152 Конституції України, ч. 2 ст. 19, ч. З ст. 22 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому при прийняті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню і необхідно зобов'язати відповідача здійснити перерахунок [PERSON] щомісячної соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а отже на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 37 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved