overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою, відповідно до якої прохала визнати незаконними дії дирекції ДМШ №3 [PERSON] щодо не нарахування відпрацьованих годин праці в повному обсязі за жовтень 2008 року. В обґрунтування своїх позовних вимоги посилалася на те, що вона працює в Дитячій музичній школі №3 на посаді викладача з 1986 року. За жовтень 2008 року [PERSON] відпрацьовано 72 години праці, за які має право одержати заробітну плату в повному обсязі та своєчасно. Але, порушуючи її конституційне право на своєчасне одержання заробітної плати в повному обсязі, в розмірі не менш ніж визначено законом, дирекція ДМШ №3 подала до бухгалтерії міського управління культури відпрацьовані години праці у меншому розмірі, що потягнуло за собою нарахування заробітної плати у розмірі 191 гр. Заробітна плата за відпрацьовані 72 години складає оклад 943 гр.+30% за вислугу років = 1.225 грн., проте цієї суми позивачка отримала в жовтні 2008 р. - 191 грн. Підтримавши позовні вимоги в судовому засіданні, прохала їх задовольнити. Представник відповідача прохала відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. В жовтні 2008 року [PERSON] відпрацювала 72 години та повинна отримати заробітну плату в сумі 1 225 грн., проте отримала лише 191 грн. Наведене дає суду дійти до висновку про те, що заробітну плату позивачці за жовтень 2008 року не було своєчасно виплачено в повному обсязі. Відповідно до ч. 4, ч.7 ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди на працю захищається законом. Враховуючи те, що позивачка [PERSON] була незаконно позбавлена права на своєчасне одержання заробітної плати за відпрацьований час, тому її позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-17 00:00:00

В березні 2010 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімейне життя не склалося через непорозуміння між ними та різні погляди на сімейне життя, шлюбні відносини між подружжям припинені, примирення між ними є неможливим, спільних дітей не мають. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав суду заяву, в якій позов визнав, тому суд вважає за можливе справу слухати у відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо. На підставі ст.ст. 104, 105 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-17 00:00:00

У липні 2009 року Нижньостановецький психоневрологічний будинок - інтернат звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON] недієздатним. Вказував на те, що останній знаходиться на утриманні будинку - інтернату, хворіє шизофренією параноїдною перебіг, дефектний стан. Через хворобу він потребує постійного стороннього догляду та нагляду, захворювання істотно впливає на здатність хворого усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час [PERSON] перебуває у психоневрологічному будинку- інтернаті, який здійснює над ним опіку, тому просив суд заяву задовольнити. Представник органу опіки і піклування підтримав заявлені вимоги. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника органу опіки та піклування, перевіривши матеріали справи, знаходить, що заява підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває на повному державному забезпеченні у психоневрологічному будинку - інтернаті, з 06.06.2009 року по даний час, наказ № 101, що підтверджую довідка Нижньостанівецького психоневрологічного будинку-інтернату № 59 від 21.07.2009 року. Відповідно до виписки Нижньостанівецького психоневрологічного будинку-інтернату із медичної картки стаціонарного хворого, вбачається, що [PERSON] являється інвалідом II групи. Відповідно до акту № 214 проведеної амбулаторної судово- психіатричної експертизи, встановлено діагноз про те, що [PERSON] на даний час виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у формі шизофренії, параноїдної з вираженим емоційно-вольовим дефектом, про що свідчать дані анамнезу, дані медичної документації, а також виявлені при теперішньому психіатричному обстеженні виражені змін психіки, характерних для шизофренічного процесу з відсутністю критики. За своїм психічним станом на даний час .[PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона в наслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. На підставі ст. 36, 37 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-17 00:00:00

У грудні 2009 року Нижньостановецький психоневрологічний будинок -інтернат звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON] недієздатним. Вказував на те, що останній знаходиться на утриманні будинку - інтернату, хворіє шизофренією параноїдний перебіг, з вираженим емоційно - вольовим дефектом. Через хворобу він потребує постійного стороннього догляду та нагляду, захворювання істотно впливає на здатність хворого усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час [PERSON] перебуває у психоневрологічному будинку- інтернаті, який здійснює над ним опіку, тому просив суд заяву задовольнити. Представник органу опіки і піклування підтримав заявлені вимоги. Заслухавши пояснення заявника, представника органу опіки та піклування, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що заява підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває на повному державному забезпеченні у психоневрологічному будинку - інтернаті, з 04.09.2009 року по даний час, наказ № 161, що підтверджую довідка Нижньостанівецького психоневрологічного будинку-інтернату № 107 від 28.09.2009 року. Відповідно до виписки Нижньостанівецького психоневрологічного будинку-інтернату із медичної картки стаціонарного хворого, вбачається, що [PERSON] являється інвалідом II групи. Відповідно до акту № 222 проведеної амбулаторної судово- психіатричної експертизи, встановлено діагноз про те, що [PERSON] на даний час виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у формі шизофренії параноїчної з вираженим вольовим дефектом та вираженим емоційним дефектом, про що свідчать дані анамнезу, дані медичної документації, а також виявлені при теперішньому психіатричному обстеженні ознаки виражених змін психіки, характерних для шизофренічного процесу з відсутністю критики. За своїм психічним станом на даний час [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона в наслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. На підставі ст. 36, 37 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-17 00:00:00

У липні 2009 року Нижньостановецький психоневрологічний будинок - інтернат звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON] недієздатним. Вказував на те, що останній знаходиться на утриманні будинку - інтернату, хворіє помірною розумовою відсталістю з емоційно- вольовою нестійкістю, розладами поведінки, резидуальною органічною нестійкістю з малими судомними нападами. Через хворобу він потребує постійного стороннього догляду та нагляду, захворювання істотно впливає на здатність хворого усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час [PERSON] к П.М. перебуває у психоневрологічному будинку-інтернаті; який здійснює над ним опіку, тому просив суд заяву задовольнити. Представник органу опіки і піклування підтримав заявлені вимоги. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника органу опіки та піклування, перевіривши матеріали справи, знаходить, що заява підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває на повному державному забезпеченні у психоневрологічному будинку - інтернаті, з 30.05.2009 року по даний час, наказ № 96, що підтверджую довідка Нижньостанівецького психоневрологічного будинку-інтернату № 55 від 21.07.2009 року. Відповідно до виписки Нижньостанівецького психоневрологічного будинку-інтернату із медичної картки стаціонарного хворого, вбачається, що [PERSON] являється інвалідом II групи. Відповідно до акту № 213 проведеної амбулаторної судово- психіатричної експертизи, встановлено діагноз про те, що [PERSON] на даний час виявляє ознаки помірної розумової відсталості, про що свідча дані амнезу, медичної документації, а також виявлені при теперішньому психіатричному обстеженні ознаки помірного недорозвитку психіки значним зниження критичних можливостей. За своїм психічним станом і даний час [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особунедієздатною, якщо вона в наслідок хронічного, стійкого психічного розладунездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують і наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. На підставі ст. 36, 37 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 грудня 2008 року померла його баба [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані в с. Діброва по вул. Українська, 23, Кіцманського району Чернівецької області. Вказує на те, що спадкоємцями після смерті [PERSON] за законом є відповідачі по справі, які не претендують на спадкове майно і в відповідності до ст.. 1274 ЦК України відмовляються від її прийняття на його користь. Посилається на те, що він своєчасно вступив в управління спадковим майном, однак в нотаріальній конторі не може отримати свідоцтво на спадщину, так як у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся з заявою про її прийняття та і та обставина, що відсутні правовстановлюючі документи на будівлі, тому просив позов задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні позов визнали. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-17 00:00:00

[PERSON]С.і звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 травня 1999 року померла його прабаба [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані в с. Лашківка по вул. Одеській, 22, Кіцманського району Чернівецької області, грошових вкладів, внесбгіих в ТВБВ № 10025/082 м. Кіцмань на рахунки №№ 91551015459, [NUMBER], 8797, 4817 та 0555, та право власності на майновий пай згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ЧВ № 001066 в КСП-ТОВ ім.. Крикливця в с. Лашківка Кіцманського району Чернівецької області, в розмірі 1712 грн.. Вказує на те, що він є спадкоємцем майна у відповідності до ст. 1265 ЦК України, що залишилося після смерті [PERSON] за законом. Окрім нього спадкоємцями за законом є відповідачі по справі, які не претендують на дане спадкове майно. Посилається на те, що він своєчасно вступив в управління спадковим майном, однак в нотаріальній конторі не може отримати свідоцтво на спадщину, так як в господарстві є самочинно зведена будівля, а саме гараж літ. И. Зазначає, що на даний час він бажає узаконити дану самочинну споруду, яка зведена на земельній ділянці, що закріплена за господарством, не порушує інтереси інших осіб, не псує архітектурну забудову села, сільська рада не заперечує проти її узаконення, будівля зведена без порушень вимог протипожежної безпеки та санітарних норм, тому просив позов задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні позов визнали. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦГЖ України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 грудня 1998 року померла її прабаба [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме, житлові будинки з господарськими будівлями, що розташовані в с. Дубівці по вул. М.Кривоноса, 6, Кіцманського району Чернівецької області. Вказує на те, що спадкоємцем майна після смерті [PERSON] за законом являється відповідач по справі, який не претендує на спадкове майно і відмовляється від прийняття спадщини на її користь. Зазначає, що вона своєчасно вступила в управління спадковим майном, однак в нотаріальній конторі не може отримати свідоцтво на спадщину, так як в господарстві самочинно без відповідного дозволу та розробленого проекту переобладнано господарську будівлю під житловий будинок літ. Б та побудовано гараж літ. В. На даний час вона бажає узаконити дані самочинні споруди, але постільки останні зведені на земельній ділянці, що закріплена за господарством, не порушують інтереси інших осіб, не псують архітектурну забудову села, сільська рада не заперечує проти їх узаконення, будівлі зведені без порушень вимог протипожежної безпеки та санітарних норм, тому просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Відповідно до ст. 61 ЦГЖ України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-17 00:00:00

БРПТП "Райтепломережа" звернулось до суду з вищезазначеним позовом про те, що відповідачка проживає в [INFO] та користуються послугами з теплопостачання. Однак, кошти за користування такими послугами, не сплачує, внаслідок чого має заборгованість станом на 01.04.2010р. в сумі 2357 грн. 04 коп. Тому просить стягнути дану суму заборгованості та судові витрати в розмірі 30 грн. з відповідачки, на користь позивача. Представник позивача в судове засідання не зявився. В письмовій заяві просить слухати справу в його відсутність. Відповідачка в судове засідання також не заявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши і оцінивши в сукупності, докази по справі, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Встановлено, що відповідачка проживає в [INFO] та користується послугами з теплопостачання. Однак, заборгованість за такі послуги, станом на 01.04.2010р. в сумі 2357 грн. 04 коп. не сплатила. Вище наведене підтверджується даними договору з надання послуг, даними зведення по розрахункам за опалення, даними довідки з місця проживання відповідачки та даними рішення про тарифи на теплопостачання. Згідно ст.ст.526, 625, 901, 902 ЦК України, одна сторона, за договором про надання послуг, зобовязана оплатити другій стороні надані їй послуги в встановлені строки та розмірі, в порядку, встановленому договором, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, і якщо прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Відповідачка користувалась послугами з теплопостачання, і повинна оплачувати дані послуги, щомісячно, але не оплачувала в повному обсязі, тому суд дійшов висновку, що суму заборгованості слід стягнути з відповідачки, на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-17 00:00:00

В березні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, з яким зареєструвала шлюб 13 лютого 1994 року у Лабушненській сільській раді Кодимського району Одеської області, актовий запис № 02, і просила стягнути з нього аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до повноліття на її користь. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що з 2005 року вони з відповідачем фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Діти проживають разом з нею і повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу. У судовому засіданні позивачка позивні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, та пояснила, що відповідач здорова, працьовита людина і він може і зобовязаний утримувати дитину до досягнення її повноліття. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки, добровільно допомогу на їх утримання відповідач не надає. Відповідач має постійне місце роботи, також є постійним й його заробіток, він є здоровою, працездатною людиною, інших дітей не має, також немає й інших непрацездатних осіб на його утриманні, тому з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 51 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, а також на підставі ст. 81 ЦПК України з відповідача повинні бути стягнуті витрати на інформаційно-технічне забезпечення по справі у розмірі 120 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення по справі при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, в наслідок чого з березня 2010 року проживають окремо, спільне господарство не ведеться. В попереднє судове засідання сторони не зявились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, згідно з якими позивачка на позові наполягає, відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що достатні підстави для задоволення позовних вимог. В судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 08 вересня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у місті Києві, про що зроблений актовий запис №1721 /а.с.-4/, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.-5/. Сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, і згідно з поданими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім'я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач не сплачує гроші за надані їй послуги з газопостачання та має заборгованість станом на 19.05.2010 року в сумі 1030 гривень 22 копійок. У судове засідання сторони не з»явились, позивач просив розглянути справу без його представника, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач надала заяву, в якій просила слухати справу в її відсутність, позовні вимоги визнала повністю. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами заяви, враховуючи повне визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позовні вимоги ВАТ «Київоблгаз» підлягають повному задоволенню. Так, відповідач [PERSON], яка проживає в [INFO], не сплачує вартість за надані їй позивачем послуги з газопостачання, в зв»язку з чим має заборгованість станом на 19.05.2010 року в розмірі 1030 гривень 22 копійок. Строк позовної давності позивачем не порушений. Судовий збір в сумі 51 гривня підлягає стягненню з відповідача на користь держави, а сплачені позивачем витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового розгляду на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved