overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Заплавської сільської ради від 22.08.2008 року за нею визнано право особистої власності на житловий будинок і господарські споруди по вул. Кірова, 25, с. Минівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, де вона проживає і на даний час зі своєю дочкою [PERSON] Шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний 14.06.1999 року, але до 2008 року [PERSON] проживав з ними, і до теперішнього часу зареєстрований за цією адресою. Після того, як відповідач виїхав з будинку у 2008 році його місце перебування невідоме, листів не надсилав, ніяк не повідомляв про своє місце знаходження. Тому позивач вимушена звертатися до суду та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та примусово зняти його з реєстрації. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити їх, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Також пояснила, що відповідач не проживає в зазначеному будинку, особистих речей, його майна в помешканні не знаходиться, але він залишається в ньому зареєстрованим. Відповідач до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином повідомлення в друкованих засобах масової інформації. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок і господарські споруди, які знаходяться по вул. Кірова, 25, с. Минівка Магдалинівського району Дніпропетровської області є особистою власністю [PERSON] (а. с. 8). В довідці виданій Заплавською сільською радою значиться, що [PERSON], [INFO] зареєстрований, але не проживає за адресою: [INFO] (а. с. 10). Відповідно до повідомлення СГІРФО Магдалинівського РВ ГУМВС [PERSON] значиться зареєстрованим з 06.04.2006 року за адресою: вул. Кірова, с. Минівка Магдалинівського району Дніпропетровської області (а. с. 32). У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

представник позивача пояснив, що 01.11.2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» в особі Коростенського відділення Житомирської обласної дирекції (надалі [PERSON]) та [PERSON] (надалі відповідач) було укладено кредитний договір №014/1841/82/123066, за яким останній було надано кредит в сумі 4 600,00 грн. на 72 місяці з кінцевим терміном повернення 30.10.2013 року із сплатою 27,0 % річних за користування кредитними коштами та щомісячним погашенням кредиту в розмірі 129,62 грн. Відповідач свої зобов'язання не виконала, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 09 лютого 2010 року заборгованість останньої перед позивачем становить 5 985,90 грн., яку представник позивача просить стягнути з [PERSON], а договір - розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлена, від неї не надходило повідомлення про причини неявки. Ухвалою суду від 11.06.2010 року визначений заочний розгляд справи, проти чого не заперечував представник позивача. Суд вважає позов обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №014/1841/82/123066, за яким останній було надано кредит в сумі 4 600 грн. Відповідач зобов'язана виконувати умови договору, зокрема сплачувати відсоткову ставку за користування кредитом, чого вона не зробила. Внаслідок цього станом на 09.02.2010 року утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача становить 5 985,90 грн., з них: заборгованість по кредиту - 3798,71 грн.; Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та ір 7ІОГОТ2ІГЇ ТЯ ІТ^ГТТТІ ТТГЯДПОиТ/ГТДТ/Т * ' і ........і........' Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Стаття 527 ЦК України визначає, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 2 ст. 536 ЦК України передбачає, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. З урахуванням ч. 2 ст. 651 ЦК України, оскільки відповідач істотно порушив умови договору, позивач, за рішенням суду, може розірвати договір. Вимога про дострокове розірвання договору, незважаючи на те, що термін виконання зобов'язань відповідачем встановлений сторонами - 30.10.2013р. є правомірною, оскільки п.8.1 кредитного договору передбачає, що договір діє до повного погашення кредитної заборгованості. Крім того, суд стягує з відповідача 188 гривень 36 копійок судових витрат, пов'язак:: сплатою при поданні позовної заяви судового збору (державного мита) та витрат пов'яза інформаційно - технічним забезпеченням розгляду справи на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

23.04.2010 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач просить суд винести рішення, яким шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON], укладений 21 квітня 1990 року та зареєстрований відділом РАГС адміністрації міста Апатити Мурманської області, актовий запис, - № 260, - розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги. На запитання суду позивач пояснив, що не проживає з своєю дружиною більше 10 років, місце її проживання йому не відомо, неповнолітніх дітей на утриманні не має. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з»явилася, проте була повідомлена судом належним чином про місце, день, час слухання справи шляхом поміщення повідомлення в газеті «Київська правда» за № 57 ( 22547) від 28 травня 2010 року. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Як встановлено судом в судовому засіданні, 21 квітня 1990 року позивач уклав шлюб з відповідачкою, який був зареєстрований відділом РАГСу адміністрації міста Апатіти Мурманської області, актовий запис № 260. Спільне життя з відповідачем не склалося, через протирічивість погляди на життя, несумісність характерів, небажання відповідачки вести нормальний сімейний спосіб життя, постійні сварки в сім'ї за ініціативи відповідачки та відсутність спілкування на тривалий час. В процесі спільного проживання сторони по справі стали байдужими один до одного, що стало обтяжливим для нас обох За час спільного проживання відповідачка неодноразово залишала своє постійне місце проживання та місце її проживання в даний час мені невідоме. На протязі більше десяти років позивач з відповідачкою подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства не ведуть. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не має. Спірних питань що до поділу майна між сторонами в даний час немає. В даний час будь - яких перепон, що до розірвання шлюбу через органи РАГСу немає, проте відповідачка не бажає його розірвання, так як вона вибула в невідомому напрямку і на протязі більше десяти років невідоме її місцеперебування. На думку суду даний шлюб має формальний характер, а тому підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В судовому засіданні представник позивача надав суду уточнення до позову та просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 14 квітня 2010 року до 24 червня 2013 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що відповідач будучи батьком дитини не надає матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON], [INFO]. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в порядку ч.З ст.76 ЦПК України, через житлово-експлуатаційну контору № 3 м.Світловодська, що підтверджується розпискою, яка знаходиться в матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомив. Заявка клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд виніс ухвалу про проведення заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 18 грудня 1992 року. Згідно свідоцтва про народження серії І-ОЛ № 280605 від 07.08.1995 року, відповідач є батьком дитини, а тому згідно ст.180 Сімейного кодексу України він зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину, (а.с.4) В даний час дитина проживає зі своєю матір'ю [PERSON] Отже, позов підлягає задоволенню. Згідно п.4 ч.З ст.81 ЦПК України після розгляду справи судом стягуються судові витрати з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів. Згідно ч.З ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Таким чином, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору та судових витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою ,в якій зацікавлена особа- Управління пенсійного фонду в Харківській області про встановлення з [PERSON] родинних відносин . В обгрунтування вимог, заявник зазначила, що вона є пенсіонером за віком. З 01 січня 2010 року її було знято з виплати пенсії за віком у зв,зку із переходом на пенсію по лінії Міністерства оборони України, оскільки її чоловік [PERSON], який помер 21 листопада 2009 року був військовослужбовцем, що підтверджується відповідною довідкою. При зверненні до відповідача для нарахування , обчислення та виплати пенсії заявнику було відмовлено, в зв,язку з тим, що є розбіжності у документах, які необхідні для виплати пенсії. Так згідно з паспортом ім,я заявника значиться «Белла» ( російською мовою «Белла») , але в свідоцтві про шлюб ім,я значиться як «Бела» ( російською мовою «Бэла»), тобто з однією літерою «Л». Встановлення зазначеного факту необхідно заявнику для отримання пенсії. У судове засідання заявник не з,явилася , надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала. Представник зацікавленої особи - Управління Пенсійного Фонду України у Харківській області не з,явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Зі згоди заявника суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням cm. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши представлені письмові докази в справі, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Факт родинних відносин між заявником - [PERSON] та [PERSON] підтверджується наступними доказами: копією паспорта на ім,я [PERSON] серії МК 696346; копією паспорта на ім,я [PERSON] серії МК696347 ; свідоцтвом про смерть [PERSON] серії 1-BJ1№ 244174; свідоцтвом про шлюб від 14.09.1959 року серії ГЛ №016345; копією трудової книжки на ім,я [PERSON] ; довідкою з КП «Жилкомсервіс» від 28.01.2010 року № 459 про склад сім,ї та прописку; довідка з Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова від 09.12.2009 року N° 1725-02\\28-4 . На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

До суду позивачка звернулась з позоьом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 24 червня 2000 р. зареєструвала шлюб з відповідачем у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 662. Сімейне життя не склалось, за час сумісного проживання склалися різна погляди на життя, різні характери, всі роки спільного життя відповідач ке цінив сімейні відносини. Діл юбко - сімейні відносини припинені в вересні 2009 року. Спільне господарство не ведуть. Відповідач проживає за іншою адресою тому позивачка вимушена завернутись до суду. Позивачка до судового засідання зявилась та підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявився, повідомлен належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчать повідомлення про отримання судової повістки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, дослідивши надані письмові матеріали справи , оцінивши зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, не суперечать закону та підлягають задоволенню. До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про одруження серія 1-ВЛ № 108248 від 24 червня 2000 р. [PERSON] зареєстрував свій шлюб з [PERSON] (дошлюбне прізвище) у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 662, після одруження присвоєні прізвища чоловіку та дружині [PERSON] (а. с. 4); Відповідно до свідоцтва про народження серія 1-ВЛ № 151381 [PERSON] народилась 07 листопада 2000 року та батьками вказані [PERSON], [PERSON] (а. с. 6); Шлюб у сторін перший. Майновий спір відсутній. Сторони проживають окремо з вересня 2009 року, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинені з вересня 2009 року. Між сторонами певністю втрачено взаємне почуття любові та поваги. За таких обставин суд зважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. Свій позов позивачка мотивує тим, що з 07.08.2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач, як батько, згідно діючого законодавства, зобов?язаний утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач своїх обов?язків по утриманню та вихованню сина в добровільному порядку не виконує. Тому, [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень з всіх видів його заробітку щомісяця і до досягнення сином повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги зменшила, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісяця і до досягнення повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 300 грн. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що відповідач має можливість надавати допомогу на утримання неповнолітнього сина, так як є працездатним та може працювати. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди про утримання неповнолітньої дитини, то суд приходить до висновку, що аліменти на користь позивачки на утримання сина підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісяця і до досягнення ним повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що вона є співвласником квартири №38 у буд.№1 у кварталі Азов'є в Приморському районі М.Маріуполя. В 2005-2008 році в своїй квартирі вона зареєструвала відповідача [PERSON], який з травня 2008 року в ній не мешкає. Просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: М.Маріуполь, [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за цією адресою. В суді позивачка підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов в повному обсязі та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за цією адресою, оскільки він не мешкає в квартирі більше 6 місяців. Відповідач [PERSON]ІО., будучи в порядку ст..75 ч.3 ЦПК України повідомленим про час і місце судового засідання, до суду не з'явився, за місцем реєстрації не проживає Тому суд, за згодою позивачки ухвалив заочне рішення по справі відповідно до положень ст.,224, 225 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки та дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивачка [PERSON] є співвласником квартири за адресою : [ADDRESS], що підтверджується відповідним реєстраційним свідоцтвом про право власності. Факт не проживання [PERSON] за місцем реєстрації з травня 2008 року підтверджується відповідним актом житлово-комунального підприємства від 25 травня 2010 року, з якого слід, що він в цій квартирі лише зареєстрований, однак в ньому не мешкає з 2008 року, його особистих речей в квартирі не має. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців, або понад цей строк у випадках, визначених ч.3 цієї статті. В даний час будь-яких поважних причин не проживання відповідача за місцем реєстрації судом не виявлено. Таким чином, є підстави для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування вищевказаним жилим приміщенням. Щодо позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстрації, то ці вимоги суд вважає необгрунтованими та у їх задоволенні відмовляє, оскільки по-перше, зняття осіб з реєстрації не є компетенцією суду, а відноситься до компетенції спеціально уповноважених на те підрозділів органів внутрішніх справ; по-друге, ця позовна вимога є зайвою, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням , яке набуло чинності, є підставою для зняття цієї особи з реєстраційного обліку у встановленому законом порядку. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що вона є співвласником квартири №97 у буд.№1 у кварталі Азов'є в Приморському районі мМаріуполя. В 2008 році в своїй квартирі вона зареєструвала відповідача [PERSON], який з серпня 2009 році в ній не мешкає. Просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за цією адресою. В суді позивачка підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов в повному обсязі та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за цією адресою, оскільки він не мешкає в квартирі більше 6 місяців. Відповідач [PERSON], будучи в порядку ст..75 ч.3 ЦПК України повідомленим про час і місце судового засідання, до суду не з'явився, за місцем реєстрації не проживає Тому суд, за згодою позивачки ухвалив заочне рішення по справі відповідно до положень ст..224, 225 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки та дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивачка [PERSON] є співвласником квартири за адресою : [ADDRESS], що підтверджується відповідним реєстраційним свідоцтвом про право власності. Факт не проживання [PERSON] за місцем реєстрації з серпня 2009 року підтверджується відповідним актом житлово-комунального підприємства від 25 травня 2010 року, з якого слід, що він в цій квартирі лише зареєстрований, однак в ньому не мешкає, його особистих речей в квартирі не має. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців, або понад цей строк у випадках, визначених ч.3 цієї статті. В даний час будь-яких поважних причин не проживання відповідача за місцем реєстрації судом не виявлено. Таким чином, є підстави для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування вищевказаним жилим приміщенням. Щодо позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстрації, то ці вимоги суд вважає необгрунтованими та у їх задоволенні відмовляє, оскільки по-перше, зняття осіб з реєстрації не є компетенцією суду, а відноситься до компетенції спеціально уповноважених на те підрозділів органів внутрішніх справ; по-друге, ця позовна вимога є зайвою, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням , яке набуло чинності, є підставою для зняття цієї особи з реєстраційного обліку у встановленому законом порядку. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної допомоги (аліментів) на час навчання в розмірі 25% від заробітку відповідача, посилаючись на те, що за час перебування з [PERSON] в шлюбі у них народилась дочка [PERSON], яка на даний час є повнолітньою. На день розгляду справи дочка є студенткою 2-го курсу напряму «Міжнародні відносини» Київського славістичного університету, денної форми навчання, а тому потребує матеріальної підтримки. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила суд стягнути з [PERSON] матеріальну допомогу (аліменти) на навчання їхньої дочки в розмірі 25% заробітку відповідача щомісячно на час навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як слідує з наданих сторонами копії паспорту серії ВР 225202 та серії ВО 058974, у подружжя [PERSON] є дочка [PERSON] [INFO]. Відповідно до довідки №530 від 15 жовтня 2009 року Київського славістичного університету [PERSON] є студенткою 2 курсу по спеціальності «Міжнародні відносини», з денною формою навчання на контрактній основі і оплата за навчання становить 4430 грн. в рік. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі має постійне місце роботи та отримує регулярний заробіток. Зазначене стверджується показами відповідача, які останній дав в судовому засіданні. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] матеріальну допомогу (аліменти) повязану з навчанням їхньої дочки [PERSON] в розмірі 25% від заробітку відповідача, оскільки така вимога є обґрунтованою. Поряд з цим, вирішуючи питання з якого часу підлягає стягненню зазначений розмір аліментів, суд виходить з вимог ст. 201 СК України, відповідно до якої до відносин між батьками і дочкою щодо надання їй утримання застосовується положення ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved