Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

26.05.2010 р. [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії(а.с.2-4), мотивуючи свої вимоги наступним. Він відноситься до І категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та є інвалідом 3 групи. Згідно ст.ст. 54 та 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. (в редакції від 06.06.1996 р.) має право на отримання державної та додаткової пенсії. Зазначеним Законом передбачено, що пенсія для інвалідів 3 групи, щодо яких встановлений зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути меншою за 6 мінімальних пенсій за віком, а додаткова - 50 % мінімальної пенсії за віком. Однак, всупереч діючому закону йому нараховується пенсія згідно з постановою КМУ, що значно менше, ніж передбачено вказаним Законом. Просив визнати дії відповідача неправомірними; зобов'язати відповідача - здійснити перерахунок його пенсії, як учаснику ліквідації на ЧАЕС згідно діючого законодавства у відповідності зі ст.ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54, ч.' З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо підвищення пенсії в залежності від розміру прожиткового мінімуму, в який були внесені зміни спеціальним Законом України від 05.10.2006 р. № 231-5 (набрав чинності з 01.11.2006 р.) з 01.01.2009 р. по 15.05.2010 р. і зробити виплати. Позивач та представник відповідача в судове засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача надав суду заперечення(а.с.17). Суд вирішує справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1) , та інвалід 3 групи, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова(а.с.8-11). Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Враховуючи зазначений статус, позивач має право щомісячно згідно вказаного Закону: за ст. 54 - на державну пенсії в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та за ст. 50 - на додаткову пенсію в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Пунктом 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2008 р. внесено зміни до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до п. 2 Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення, зокрема, пункту 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2008 р., тобто стосовно внесення змін до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнанні неконституційними. Відповідне Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим для виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Згідно ч. 2 ст. 19, ч. З ст. 22 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; при цьому при прийняті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Положення статей, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення - тобто з 22.05.2008 р. Позивач звертався до відповідача з заявою про донарахування призначеної йому пенсії, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Вказані державна та додаткова пенсії виплачувались позивачу в розмірах, встановлених Постановами Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 р. № 654 та «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 № 530 (а.с.8-9;17). Тобто в меншому розмірі, ніж передбачено ст.ст. 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Законами України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та «Про Державний бюджет України на 2010 рік» не вносились зміни до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Враховуючи вищевикладене, необхідно позов задовольнити частково: визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку державної пенсії та додаткової пенсії відповідно до ст.ст. 54, 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок та виплату з 01.01.2009 р. по 15.05.2010 р. державної пенсії відповідно до ст. 54 вказаного Закону в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії відповідно до ст. 50 даного Закону в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком з урахуванням вже виплачених сум; в задоволенні решти позовних вимог відмовити. Відповідно до заявлених позовних вимог немайнового характеру позивач повинен був при поданні позову до суду сплатити витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37 грн., а сплатив - 120 грн. В зв'язку з частковим задоволенням позову потрібно згідно ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача половину судових витрат: на користь позивача в розмірі 18,50 грн.(37:2) та в доход держави судовий збір в розмірі 4,50 грн.(8,50:2).

Outcome: partial