Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 07.04.2010 р. до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до Відкритого акціонерного товариства "АрселорМіттал [PERSON] Ріг", про стягнення моральної шкоди. В обгрунтуванні своїх позовних вимог позивач посилається на те, що в період з 2001 р. він працював підземним кріпильником на ш. ім.. «Артем» Відкритого акціонерного товариства «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» (далі ВАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» ). В 2007 році був звільнений за власним бажанням. В звязку порушення законодавства зі сторони відповідача у нього сталися негативні зміни в стані здоровя, він отримав профзахворювання. Рішенням ДЕК (лікувальної експертної комісії) Українського науково-дослідного інституту промислової медицини (надалі НДІ) йому було встановлено професійне захворювання за діагнозом: «радикулопатія шийна та попереково - крижова з вираженим порушенням біомеханіки хребта і стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу , деформуючого артрозу і періартрозу ліктьових суглобів». Комісією в складі представників: відповідача ВАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», санітарно-епідеміологічної станції Дзержинського району, Фонду соціального страхування від нещасних випадків та профзахворювань, клініки Українського НДІ промислової медицини, було проведено розслідування та складено Акт розслідування професійного захворювання № 10 від 24.02.2009 р. Згідно пункту 17 Акту... причиною професійного захворювання явилось фізичне навантаження та несприятливий мікроклімат, що перевищували гранично допустимий рівень. В пункті 19 Акту... зазначено, що винним в професійному захворюванні є: керівництво ВАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», яке порушило вимоги ст. 13 Закону України «Про охорону праці» та ст. 153 КЗпП України. За висновком МСЕК в 2009 р. йому первинно встановлено 50 % втрати професійної працездатності. При наступному переосвідченні відсоток втрати працездатності залишився в тому ж розмірі. Наступний переогляд - 01.03.2012 р. Він вважає, що з вини підприємства втратив своє здоровя та працездатність і вважає, що саме відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду, наявність якої полягає в наступному: його турбує постійно біль в поперековому та шийному відділі хребта; виникає відчуття оніміння в стопах; судоми в литкових мязах; утруднена хода; біль в плечових і ліктьових суглобах. Від отриманого профзахворювання він неодноразово знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в неврологічному відділенні 4 - ї, 5 - ї та 11- ї міської лікарні м. Кривого Рогу, але без істотного покращення і на теперішній час періодично звертається за допомогою лікарів та проходить медикаментозне лікування. Він просить поновити строк, встановлений для звернення з позовною заявою до суду. Причинену моральну шкоду він оцінює в сумі 173000 гривень та просить стягнути цю суму з відповідача ВАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг». У судовому засіданні позивач [PERSON] не був присутній, про час та місце розгляду справи сповіщений належно, що підтверджено матеріалами справи. Про причини неявки суд не сповіщено. Представник позивача, яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні зазначила щодо можливості розгляду справи за відсутністю її довірителя, оскільки останній, за станом свого здоровя не має змоги бути присутнім у судовому засідання та надав їй, як представнику усі повноваження що передбачені законодавством України. Представник позивача вказала, що позов підтримує повністю, при цьому зіслалася на обставини вказані в позовній заяві та просить при винесені рішення врахувати, що з вини підприємства позивачу заподіяна шкода здоровю, він втратив 50 відсотків професійної працездатності, являється інвалідом 3 групи, змушений звертатися за допомогою до лікарів, що підтверджується виписними епікризами, зазначив, що професійне захворювання змінили рівень життєвої діяльності, йому необхідно прикладати багато зусиль для організації свого життя та постійного підтримання працездатності. Також представник позивача пояснила, що позивач знав про шкідливі умови праці, проте не знав і не повинен був знати про перевищення гранично - допустимих концентрацій шкідливих факторів, саме через допущення яких вона захворіла, в результаті чого переносить моральні та фізичні страждання. Вона просить суд поновити позивачеві строк звернення до суду з позовом, та просить стягнути на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 173000 грн. Представник відповідача - Відкритого акціонерного товариства «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» позов не визнав та заперечував проти його задоволення у повному обсязі, оскільки вважає його не обгрунтованим. Представник відповідача зазначив, що передбачене ст.. 237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди відповідачем не застосовується до осіб, що підлягають обовязковому соціальному страхуванню відповідно до Закону України „ Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності Згідно ст. 9 Закону України «Про охорону праці» відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові перекладено із роботодавця на страховика. Вони сплачують певну суму страхових внесків і не несуть матеріальних затрат у разі нещасного випадку, тому що ці відносини регулюються нормами соціального забезпечення Законами України «Про страхування» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоровя , повязане з виконання трудових обовязків , встановлення факту спричинення моральної шкоди покладено на медико-соціальні експертні комісії. Такого висновку позивач суду не представив. З матеріалів, доданих до позовної заяви не вбачається, що позивач зазнав стресу, депресії чи інших негативних виявів свого стану в результаті професійного захворювання. Представник зазначив, що ВАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань, погіршення його здібностей, не надано доказів про перенесення позивачем моральних страждань та переживань, позивач не обґрунтував розмір моральних страждань та переживань. Також представник вказав, що позивач свідомо обрав місце роботи з шкідливими умовами праці, він був ознайомлений про наявні на його робочому місці небезпечні та шкідливі виробничі умови праці. Через шкідливі умови праці позивач мав підвищену оплату праці, додаткові відпустки, скорочений робочий час та пільгову пенсію. Таким чином, ВАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» не повинен виплачувати позивачеві моральну шкоду. Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. При обговоренні питання про спричинення позивачеві [PERSON] моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, інвалідність, вину підприємства в заподіянні шкоди, матеріальну шкоду, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Із трудової книжки позивача [PERSON] встановлено, що позивач в період з 2001 р. працював підземним кріпильником на ш. ім.. «Артем» Відкритого акціонерного товариства «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» (далі ВАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» ). Від 01.04. 2007 році звільнений за власним бажанням. ( а.с. ). Рішенням ЛЕК (лікувальної експертної комісії) Українського науково-дослідного інституту промислової медицини (надалі НДІ) йому було встановлено професійне захворювання за діагнозом: «радикулопатія шийна та попереково - крижова з вираженим порушенням біомеханіки хребта і стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу , деформуючого артрозу і періартрозу ліктьових суглобів». Згідно Санітарно-гігієничної характеристики умов праці Саксаганського району № 2/2- 2108 від 14.11.2007 р. вбачається, що на робочому місці позивача були перевищення гранично допустимих норм праці, а саме: фізичне навантаження: маса вантажу, що піднімається та переміщується 38 81 кг при нормі 30 кг; нахили корпусу за зміну 325разів при нормі 51 - 100 раз. Несприятливий мікроклімат: відносна вологість повітря 84 100% при нормі 80 - 30%. ( а.с.6-7). Комісією в складі представників: відповідача ВАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», санітарно-епідеміологічної станції Дзержинського району, Фонду соціального страхування від нещасних випадків та профзахворювань, клініки Українського НД1 промислової медицини, було проведено розслідування та складено Акт розслідування професійного захворювання № 10 від 24.02.2009 р. ( а.с. 8-9). Згідно пункту 17 Акту... причиною професійного захворювання явилось фізичне навантаження та несприятливий мікроклімат, що перевищували гранично допустимий рівень. В пункті 19 Акту... зазначено, що винним в професійному захворюванні є: керівництво ВАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» - порушення вимог ст.ЛЗ Закону України «Про охорону праці» та ст.,153 КЗпП України. За висновком МСЕК від 31.03.2009 р. позивач [PERSON] первинно встановлено 50 % втрати професійної працездатності. При наступному переосвідченні від 16.03.2010 р. 50 % втрати працездатності залишився в тому ж розмірі та признано інвалідом З групи. Наступний переогляд- 01.03.2012 р. Лікарями протипоказано: несприятливий мікроклімат, важка праця, вимушена поза. ( а.с. 11, ). Відповідно до наданих суду виписних епікризів, позивач з 2007 - 2010 р р. неодноразово знаходився на лікуванні в неврологічному відділенні 4 - ї, 5 - ї та 11- ї міської лікарні м. Кривого Рогу, згідно виписок з історії хвороб, лікарями рекомендовано: спостереження у лікаря; медикаментозне лікування; щорічні курси амбулаторного та стаціонарного лікування; санаторно - курортне лікування неврологічного профілю (Євпаторія, Приморськ, [PERSON], Хмільник). ( а.с. 12-26). Позивачеві [PERSON] Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання... від 21.04.2009 р. виплачено одноразову допомогу. ( а.с. 27). Отже, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обовязків здоровю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, винним в отриманні позивачем професійного захворювання є відповідач. В результаті позивач [PERSON] втратив працездатність в розмірі 50 %, являється інвалідом 3 групи, постійно проходить стаціонарно лікування, переносить фізичний біль та моральні переживання. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками профзахворювань порушено звичайний для нього спосіб життя, він вимушений витрачати додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання. Суд вважає, що в даному випадку відповідач повинен виплатити позивачеві моральну шкоду. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники пилу як одного із шкідливих факторів, що став причиною профзахворювання позивача, перевищували гранично - допустимі концентрації, і причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання, і які не оспорило підприємство-відповідач. Рішенням Конституційного Суду України №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обовязок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Ст. 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що «Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Ст. 173 Кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяна каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків. Ст. 237-1 Кодексу законів про працю України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законніх прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв,язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із суми, яку визначив позивач, тобто - 173000 грн., також, суд враховує, характер та об'єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаних профзахворювань, тривалість лікування, втрату можливості його повної трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін його життєвих зв'язків, а саме 50 % втрати професійної працездатності, групу інвалідності. Вказані зміни потребують від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. А також враховує вину підприємства у професійному захворюванні позивача. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що компенсацію за заподіяні моральні страждання позивачеві [PERSON] слід призначити у розмірі 30000 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він зазнає. В задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Враховуючи те, що позивач систематично звертається за допомогою лікарів, страждає від наслідків визваних отриманням професійних захворювань, суд вважає, причини пропуску строку звернення до суду поважними та приходить до висновку про необхідність їх поновлення. Згідно ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» позивача у справі звільнено від державного мита.

Outcome: partial