Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду і просить зобовязати відповідача поставити його на чергу, встановлену місцевими органами виконавчої влади, для отримання компенсації в сумі 82333 грн. за втрачене домоволодіння №86 по вул.Жовтневій с.Ласки Народицького району, мотивуючи тим, що має право на вказану компенсацію, але відповідач відмовив у постановці на чергу, посилаючись на зміни в чинному законодавстві, якими скасовано правові підстави отримання компенсації особами, що проживали в чистій місцевості й отримали у спадщину нерухоме майно на території радіоактивного забруднення. Позивач в судове засідання не з'явився, але просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача був повідомлений належним чином, але в судове засідання не з'явився і від нього не надійшло повідомлень про причини неявки. Дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Статтею ст.4 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи(надалі Закон) визначено, що кожен громадянин, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, має право на підставі наданої йому обєктивної інформації про радіаційну обстановку, дози опромінення і можливі їх наслідки для здоровя самостійно приймати рішення про подальше проживання на цій території чи відселення. Відповідно до ч.6 ст.35 Закону компенсацію, передбачену ст.4 Закону, у повному розмірі за цінами, встановленими на момент звернення щодо неї, мають право отримати громадяни, які не проживали на територіях радіоактивного забруднення, але одержали у спадщину майно(жилі, дачні, садові будинки, гаражі, господарські будівлі та споруди), яке не може бути перевезено із зазначених територій. Позивач 03 березня 2009 року отримав у спадщину будинок №86 по вул.Жовтневій в с.Ласки Народицького району, а сам з 26.11.1999 року по даний час проживає в [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16..10.2009 року та довідки Житлово-будівельного кооперативу „Полісся №784 від 04.11.2009 року. Згідно Переліку населених пунктів Житомирської і Київської областей, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок катастрофи, затвердженого постановою КМ України № 106 від 23.07.91 та розпорядженням КМ України №17 від 12.01.93 с.Ласки Народицького району Житомирської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Право позивача на здачу зазначеного будинку на баланс сільської ради для отримання компенсації його вартості визначене постановою Народицького районного суду від 14.12.2009 року, яка не була оскаржена та набула законної сили. Отримане у спадщину домоволодіння позивач здав на баланс Ласківської сільської ради, що підтверджується актом прийому будинку на баланс від 25.01.2010 року та довідкою Ласківської сільської ради №28 від 25.01.2010 року. Оцінювачем [PERSON] встановлено, що розмір грошової компенсації за житловий будинок становить 82333 грн., що підтверджується актом оцінки від 12.11.2009 року. В своєму запереченні представник відповідача зазначив, що позивачу відмовлено у постановці на чергу в звязку з тим, що згідно абз.2 п.5 Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, затвердженого постановою КМ України №1243 від 18.11.2009 року(надалі Порядок), спадкоємці громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право на грошову компенсацію за втрачене спадкоємцем нерухоме майно, якщо така компенсація була нарахована, але не отримана переселенцем, відповідно до норм Цивільного кодексу України. Суд вважає вказану відмову протиправною з наступних міркувань. Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Постанова КМУ № 1243 від 18.11.2009 року набрала чинності з 28.11.2009 року, а позивач здав отриманий ним в спадщину будинок на баланс сільської ради 25.11.2009 року, тобто правовідносини виникли ще до набрання чинності згаданою Постановою. Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Стаття 35 Закону не містить будь-яких обмежень або посилань на наявність у спадкодавця направлення на переселення або отримання у спадщину майна лише переселенця, як підставу для виплати компенсації спадкоємцю. Відсутні зазначені посилання і в Положенні про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій, затвердженого постановою КМ України № 755 від 15.07.97, яке діяло на момент виникнення правовідносин. Пунктом 5 вказаного Положення єдиною підставою для отримання спадкоємцем компенсації визначено знаходження нерухомого майна на території зони радіоактивного забруднення. В переліку документів, які подаються спадкоємцем органу виконавчої влади, відсутнє направлення на переселення на імя спадкодавця (п.6 Положення). Суд також не приймає до уваги посилання відповідача в своєму листі №2969 від 02.12.2009 року на положення пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», оскільки вони втратили чинність, як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду №10-рп/2008(v010p710-08) від 22.05.2008 року. На підставі викладеного та з урахуванням положень ст.50 Конституції України, яка визначає, що кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля, суд дійшов переконання, що відмовляючи у постановці позивача на чергу для отримання компенсації за втрачене майно, відповідач діяв всупереч вимогам Закону, а тому, у відповідності до ч.2 ст. 11 КАС України, суд виходить за межі позовних вимог та визнає дії відповідача протиправними.

Outcome: approved