Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-14 00:00:00

У квітні 2010 року [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення з [PERSON] 1946 грн. 34 коп. за договором позики, посилаючись на те, що 04 липня 2009 року передала у власність їй зазначені грошові кошти на термін до 20-25 грудня 2009 року, про що позичальниця надала їй розписку (а. с. 10). Однак, у зазначений термін відповідач грошові кошти не повернула. 28 грудня 2009 року [PERSON] дописала у розписці, що зобов'язується повернути борг до 15 березня 2010 року. Вона врахувала сімейний стан відповідача та чекала, що на цей раз [PERSON] борг поверне. Проте, знову відповідач свої зобов'язання не виконала, грошові кошти не повернула. У судовому засіданні позивач зменшила розмір позовних вимог. Просить стягнути з відповідача борг за договором позики у сумі 1 646 грн.34 коп. (заява позивача долучається до матеріалів справи). Зменшення розміру позовних вимог пояснила тим, що відповідач 13 квітня 2010 року повернула їй у рахунок боргу 300 грн. Відповідач зменшений розмір позовних вимог визнала у повному обсязі, про що надала суду письмову заяву, яка долучена до матеріалів справи. Пояснила, що дійсно спірний договір з позивачем укладала, гроші від позивача одержала, але на даний час повернути позикодавцеві повністю грошові кошти не може через їх відсутність. У квітні 2010 року повернула 300 грн. у рахунок боргу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 04 липня 2009 року позивач передала у власність відповідачу згідно з письмовою розпискою 1 946 грн.З4 коп., яка зобов'язалася повернути таку саму суму коштів до 20-25 грудня 2009року, однак своїх зобов'язань не виконала. Письмовою розпискою також: доводиться, що 28 грудня 2009 року сторони здійснили новацію позикового зобов'язання. Так, відповідач зобов'язалася повернути, раніше одержану від позивача суму, до 15 березня 2010 року. Проте, у черговий раз, взятих на себе зобов'язань, не дотрималася. Причини невиконання таких зобов'язань правового значення для справи не мають. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики, який згідно зі ст.1047 цього ж Кодексу був укладений представленою позивачем письмовою розпискою, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно ч.І ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Тією ж розпискою доводиться, що 13 квітня 2010 року у рахунок боргу відповідач повернула позивачу 300 грн. Таким чином, залишилося не повернутими 1 646 грн. 34 коп. (1 946,34 -300 = 1 646грн. 34 коп.). Таким чином, визнання відповідачами зменшеного розміру позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені [PERSON] і документально підтверджений судовий збір, витрати на інформаційно-технічне забезпечення, витрати на правову допомогу (а.с.1,4).

Outcome: approved