Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська звернувся позивач з позовом до Відкритого акціонерного товариства Діалогбанк про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 11 листопада 2008 року між позивачем та ТОВ „Діалогбанк, в особі [PERSON] було укладено договір банківського вкладу. Сума вкладу становила 5000 ( п'ять тисяч) дол. США. Відповідно до п.2.1 Договору на суму вкладу нараховувалися відсотки у розмірі 12% річних. 13.05.2009 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про повернення вкладу, в зв'язку з закінченням терміну дії договору, яку вручив представнику відповідача 13.05.2009 р. У відповідь позивач отримав письмову відмову у видачі суми вкладу та нарахованих відсотків. 18.05.2009 р. позивачу було видано готівкою 2500 дол. США та проценти нараховані згідно договору №11/11/1 від 11.11.2008 р. 11.06.2009 р. позивач повторно звернувся до відповідача з письмовою заявою про повернення 2500 дол. США вкладу, яку вручив представнику відповідача 11.06.2009р. У відповідь позивач отримав усну відмову. Станом на 07.10.2009 року депозитний вклад за Договором № 11\\11\\1 від 11.11.2008р. в розмірі 2500 дол. США позивачеві не повернуто. Своїми діями відповідач порушив вимоги ст.ст. 629 та 1060 Цивільного Кодексу України, пункт 3.3 Постанови НБУ від 03.12.2003 року №516 Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 р. за № 1256/8577). Вимога про примусове стягнення коштів з боржника ґрунтується на двосторонньому правочині, договорі банківського вкладу, вчиненого саме в письмовій формі. Предметом договору банківського вкладу № 11\\11\\1 від 11.11.2008 р. є безспірне зобов'язання банку прийняти грошові кошти в сумі 2500 дол. США та повернути вкладнику суму вкладу та нарахованих відсотків у дату повернення (на його першу вимогу). Ні договором, ні законодавством підстав неповернення вкладу у вказаному випадку не передбачено. Підстав для оспорювання цього зобов'язання теж не передбачено. Крім, того відмова відповідача від повернення депозиту спричинили позивачеві фізичні та душевні страждання, тяжкі переживання щодо долі своїх багаторічних заощаджень. На підставі викладеного, просить суд: 1.Стягнути з ВАТ Діалогбанк на його користь суму заборгованості в розмірі 2500 дол., США (дві тисячі п'ятсот дол. США) та 1982,8 грн. пені, нарахованої за час невиплати суми боргу з врахуванням подвійної ставки НБУ згідно Договору банківського вкладу № 11\\11\\1 від 11.11.2008р. 2.Стягнути з ВАТ Діалогбанк на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10000 грн. В ході судового засідання позивач заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, та посилаючись на ті самі підстави просив їх задовольнити. Представник відповідача в ході судового засідання позовні вимоги позивача не визнав в повному обсязі посилаючись на їх необґрунтованість та недоведеність наявними у справі доказами. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про те, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю Діалогбанк про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового засідання встановлено, що 11 листопада 2008 року між позивачем та ТОВ „Діалогбанк, в особі [PERSON] було укладено договір банківського вкладу №11/11/1 (а.с.5-6). Згідно квитанції №57/685 [PERSON] передав ВАТ Діалогбанк грошові кошти в розмірі 5000 (пять тисяч) Доларів США (а.с.7). 13.05.2009 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про повернення вкладу, в зв'язку з закінченням терміну дії договору, яку вручив представнику відповідача 13.05.2009 р. (а.с.8). 18.05.2009 р. голова правління ВАТ Діалогбанк [PERSON] повідомив позивача про те, що виплатити депозит неможливо у звязку із фінансовою кризою (а.с.9). 18.05.2009р. позивачу було видано готівкою 2500 дол. США та проценти нараховані згідно договору №11/11/1 від 11.11.2008р. 11.06.2009 р. позивач повторно звернувся до відповідача з письмовою заявою про повернення 2500 дол. США вкладу, яку вручив представнику відповідача 11.06.2009р. У відповідь позивач отримав усну відмову. 25 травня 2010р. сторони уклали додаткову угоду №1 до договору банківського вкладу (депозиту) №11/11/1 від 11.11.2008 р. згідно умов якого враховуючи, що сума заборгованості за коштами по вкладу становить 2250 доларів США, сторони домовились про повернення залишку суми заборгованості по вкладу згідно графіку. На 12.07.2010 р. заборгованість з урахуванням виплачених сум згідно узгодженого графіка складає 1912,50 доларів США, що по курсу НБУ на 09.07.2010 р. 1 дол. США= 7,9 грн. складає 15108 грн. 75 коп. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення Відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Статтею 1060 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його часину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Що стосується вимог позивача пені нарахованої за час невиплати суми боргу з урахуванням подвійної ставки НБУ згідно договору №11/11/1 в розмірі 1982 грн. 80 коп., то у зазначеній частині вимог необхідно відмовити, оскільки зазначеним договором банківського вкладу такі виплати не передбачені. Таким чином суд приходить до висновку про те що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неповерненої частини вкладу в розмірі 2500 дол. США та пені нарахованої за час невиплати суми боргу з урахуванням подвійної ставки НБУ згідно договору №11/11/1 від 11.11.2008 р. підлягають частковому задоволенню, а саме в розмір 1912,50 доларів США, що по курсу НБУ на 09.07.2010 р. 1 дол. США= 7,9 грн. складає 15108 грн. 75 коп. Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її права і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязана з розміром цього відшкодування. Суд вважає, що у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, які позивач обґрунтовує невиконанням відповідача своїх зобовязань за договором банківського вкладу, та як наслідок порушенням права позивача необхідно відмовити, оскільки норми ст.ст. 23, 1167 ЦУК України регулюються правовідносини, що виникають із заподіяння позадоговірної шкоди, а тому не поширюється на спірні договірні відносини. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України підлягаються стягненню з відповідача на користь позивача 75 (сімдесят пять) грн. 90 коп. судових витрат сплачених останнім. На підставі викладеного, та

Outcome: partial