Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

[PERSON] звертаючись до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова, просить зобовязати відповідача нарахувати та виплатити на її користь недоплачену як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за 7 місяців 2007 року, 2008 рік, 2009 рік та 5 місяців 2010 року в розмірі 3 721 грн. 80 коп.; зобовязати відповідача в подальшому щомісячно, постійно нараховувати як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком, стягнути судові витрати (а.с.7-9). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона має статус «дитини війни» та відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Вказує, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені чи скасовані іншими нормативно-правовими актами. Рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року та № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» і Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік», якими обмежуються виплати «дітям війни». Вказує, що незважаючи на наявне право на отримання вищевказаної допомоги, відповідачем у період з 2007-2010 роках проводилось нарахування та виплата вищезазначеної допомоги в заниженому розмірі, внаслідок чого сума невиплаченої допомоги становить 3 721 грн. 80 коп.. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, при цьому посилався на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, на адресу суду надійшли письмові заперечення проти позову, згідно яких просить в задоволенні позову відмовити повністю, справу розглянути без участі представника відповідача (а.с.17). Посилається, що Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» № 489 від 19.12.2006 року було припинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний та правовий захист дітей війни». Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України положення пункту 12 ст.71 та ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», але відповідних змін до нормативно правових актів на виконання вимог рішення Конституційного Суду не прийнято. Посилається, що в 2008 році підвищення до пенсії виплачувалось в розмірах, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», а в 2009-2010 роках в розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року. Суд, у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності представника відповідача на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши всі наявні по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Правовий статус дітей війни, основи їх соціального захисту встановлюються Законом України "Про соціальний захист дітей війни" № 2195-ІV від 18.11.2004 (із змінами та доповненнями). [PERSON] гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і соціальної підтримки. Відповідно до статті 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (02 вересня 1945 року) Другої світової війни було менш 18 років. Судом встановлено, що [PERSON] являється дитиною війни, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № 123468 (а.12). Згідно зі статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист. Дію ст. 6 Закону №2195-ІУ було зупинено на 2007 рік відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»№489-V від 19.12.2006 з урахуванням ст. 111 цього Закону - у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 № 6-рп/2007 (у справі № 1-29/2007 за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік(справа про соціальні гарантії громадян) зупинення дії статті 6 на 2007 рік, передбачене пунктом 12 статті 71 Закону України від 19.12.2006 р. N 489-V, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Згідно п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2008 року текст ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено у новій редакції, відповідно до якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії, або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Відповідно до п. 2 Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пунктів 36-100 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2008 року. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнанні неконституційними. Відповідне рішення Конституційного Суду України є обов'язковим для виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Згідно частини 2 статті 152 Конституції України Закони, ч. 2 ст. 19, ч. 3 ст. 22 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому при прийняті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Положення статей, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення - тобто з 09.07.2007 року та 22.05.2008 року. Отже в період з 01.06.2007 року по 09.07.2007 року та з 01.01.2008 року по 22.05. 2008 року нарахування та виплата щомісячної державної соціальної допомоги позивачу була проведена у відповідності до положень закону, що діяв у вказаний період, а тому позовні вимоги в частині зобовязання нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу у відповідності до ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за вищевказаний період не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що підвищення до пенсії в період з 01.01.2009 року по 31.05.2010 року виплачувалося в розмірах, встановлених Постановою КМУ «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 №530. Законами України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та «Про Державний бюджет України на 2010 рік» не вносились зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Згідно з положеннями частини четвертої статті 8 Цивільно-процесуального Кодексу України у разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу. У звязку з цим при визначенні розміру щомісячної державної соціальної допомоги позивачеві підлягають застосуванню саме ст.ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а не постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. № 530, на яку посилається відповідач в своїх запереченнях і яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав позивача. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на отримання щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни у розмірі, визначеному ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за 2007 рік - з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, за 2008 рік з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та з 01.01.2009 року по 31.05.2010 року. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Як зазначено в ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що відповідачем не надано суду доказів та не доведено правомірності свого рішення щодо не нарахування та невиплати позивачу щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни", а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про зобовязання здійснити нарахування та виплату щомісячної державної соціальної допомоги у відповідності до ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.05.2010 року, за виключенням виплаченої допомоги за вказаний період підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині зобовязання відповідача виплачувати в подальшому щомісячну державну соціальну допомогу у відповідності до ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» задоволенню не підлягають, оскільки згідно з положеннями ч.1 ст. 3 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені права, а не можливість їх порушення у подальшому. У відповідності до приписів ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені і документально підтверджені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 08 грн. 50 коп. (а.с.1-6). На підставі викладеного,

Outcome: partial