Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним кредитний договір № С1МХЯКХ06930056 від 19 листопада 2008 року, укладений між сторонами. В обґрунтування позову посилається на те, що договір укладено внаслідок збігу тяжких обставин - необхідності відшкодувати майнову шкоду, завдану сином позивачки; повний текст договору вона не читала; особа, яка підписала договір від імені банку, не надала довіреність на це. Договір укладений на вкрай невигідних умовах, що суперечить ст.18 Закону України „Про захист прав споживачів" в частини розміру неустойки за неналежне виконання умов договору. На суму заборгованості 2480,27 грн. нарахована пеня 1567,16 грн. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач не направив представника у судове засідання з причин, не визнаних судом поважними. За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі ст.224 ЦПК України. м. Чернігів Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 19.11.2008 між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого позивачка отримала кредит у сумі 4835,64 грн. на строк 12 місяців з 19.11.2008 по 19.11.2009 включно на придбання товару, а також у розмірі 737,64 грн. на сплату страхового платежу, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, единоразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 683 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 65,28 грн. Договір укладено шляхом подання заяви про видачу кредиту, що відповідає ст.ст.207, 1055 ЦК України. Згідно заяви, позивачка підтвердила, що ознайомилась та згодна з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були надані їй у письмовій формі. Згідно ч.І ст.233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Жодних доказів укладення договору під впливом тяжкої обставини не подано. Встановлений розмір пені, який позивачка вважає несправедливим, не може бути підставою для визнання договору недійсним в цілому. Договір в частині розміру пені може бути оскаржений в силу ст.217, ч.З ст.551 ЦК України. Крім того, оскільки обома сторонами вчинені дії, спрямовані на виконання договору: видано кредитні кошті, здійснено платежі на погашенння кредиту, суд вважає необгрунтованими доводи про підписання договору з боку відповідача неуповноваженою особою. Договір є визнаним сторонами. Таким чином, передбачені законом підстави для визнання договору недісним відсутні.

Outcome: dismissed