Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу вказуючи на те, що 7 травня 2009 року між ним та відповідачкою укладено договір позики відповідно до якого він передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 7743,88 гривень, а відповідачка зобовязалася вказану суму повернути до 20 травня 2009 року, що підтверджується розпискою. Однак, відповідачка свої зобовязання не виконала. Просить стягнути з [PERSON] на його користь несплачену суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення виконання зобовязання та неустойки за прострочення виконання грошового зобовязання на загальну суму 8770,18 гривень, а також судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 7,39 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень та витрати на правову допомогу. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав. Вказуючи на невиконання відповідачкою умов договору, просить стягнути на користь позивача суму боргу, з урахуванням індексу інфляції за період прострочення виконання зобовязання, що складає 8556,96 гривень та неустойку у розмірі 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 213,22 гривень. Відповідачка [PERSON] позов визнала. Невиконання зобовязання пояснила відсутністю коштів. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України договір позики відноситься до реальних договорів і є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При укладені договору позики, сторони дотримали вимог Закону щодо письмової форми договору. З розписки, складеної відповідачкою [PERSON] вбачається, що 07.05.2009 року вона позичила у позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 7743,88 гривень, які зобовязалася повернути до 20.05.2009 року. Відповідачкою не надано, а судом не встановлено обставин, які вказували б на укладення договору позики під впливом обману, насильства або під впливом тяжкої обставини. На час розгляду спору відповідачка прострочила виконання зобовязання, не повернувши грошові кошти позивачу. Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідачки суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, що складає суму 8556,96 гривень (7743,88 грн. х 100,5 х 101,1 х 99,9 х 99,8 х 100,8 х 100,9 х 101,1 х 100,9 х 101,8 х 101,9 х 101,8 %) та неустойки за весь час прострочення виконання грошового зобовязання за 335 днів, починаючи з 20.05.2009 року, сума якої складає 213,22 гривень (7743,88 грн. Х 3% річних : 365 днів Х 335 дн.) Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки, відповідачем не виконано передбачених договором зобовязань то з відповідачки підлягає стягненню несплачена сума боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також неустойка за прострочення виконання грошового зобовязання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача витрати понесені позивачем на сплату судового збору в сумі 7,39 гривень та на оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень. Оскільки позивачем не надано доказів понесення витрат на правову допомогу, вимога про стягнення таких витрат не підлягає задоволенню.

Outcome: approved