Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

02.06.2010 р. [PERSON] звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м.Львова в якому просить постановити рішення, яким зобовязати відповідача нарахувати на його користь, недоплачену йому щомісячну соціальну допомогу за 2006-2009 р.р. та за 5 місяців 2010 року у розмірі 7593,30 грн. та поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав. Позивач мотивує вимоги тим, що він являється дитиною війни, а відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 1 січня 2006р. "дітям війни" повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Відповідачем всупереч вимог вказаного Закону така грошова допомога у 2006- 2010 рр. йому виплачувалася не в повному обсязі, а тому змушений звернутись до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак у поданій позовній заяві просив розглядати справу у його відсутності, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних доказів. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, покликаючись на письмові заперечення на позов, долучені до матеріалів справи. Заслухавши пояснення представника відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу надано статус дитина війни відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» . Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дія вказаної статті зупинена. Проте, згідно рішення Конституційного Суду України від 09.07.07 р. № 6-рп у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України положень статей 29, 36, ч. 2 ст. 56, ч.2 ст. 62, ч.І ст. 66, п. 7,9,12,13, 14, 23, 29, 30, 39, 41,43, 44, 45, 46, ст. 71, ст.ст.98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнано таким, що не відповідає Конституції України п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з врахуванням ст. 111 цього Закону. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 по справі за конституційним поданням Верховного суду України щодо відповідності Конституції України окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61,62,63,66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» Конституційний Суд України розяснив, що Конституція України не надає закону про Державний бюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів. Конституційний Суд дійшов висновку, що законом про Державний бюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх. Відповідно до вимог ст. 152 ч. 2 Конституції України Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Відтак, вимоги позивача підлягають до задоволення - в частині зобовязання проведення донарахування і виплати пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 09.07.2007р. року по 31.12.07 р. включно, з 22.05.08 р. по 31.12.2008 р. включно з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р. включно та з 01.01.2010р. по 01.06.2010р. Суд вважає, що встановлений статтею 257 ЦК України трьохрічний строк для звернення до суду позивачем не пропущений, а тому враховуючи наведене, вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial