Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця» Дарницької дистанції колії про визнання за нею право користування житловим приміщенням - квартирою 1 в будинку № 5 ст.Бортничи, 9 кілометр м.Києва. Свої вимоги мотивувала тим, що зазначене житлове приміщення було надано її батькам відповідачем в 1954 році, оскільки відповідачі працювали у відповідача. ЇЇ батьки протягом тридцяти років користувалися житловим приміщенням, сплачували квартирну плату. Після смерті батька в 2007 році, мати залишалася проживати в квартирі № 1 будинку № 5 і від так набула права користування нм. Але відповідач за її матір»ю не визнав таке право, незважаючи на те, що мати неодноразово зверталася з заявами про реєстрацію її в жилому приміщенні, з метою подальшої приватизації зазначеного житла, однак останній було безпідставно відмовлено. А тому просила визнати за нею право користування спірним жилим приміщенням. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і просила позов задовольнити, пояснивши, що оскільки батьки пропрацювали у відповідача по 35 років кожний та постійно користувалися квартирою 1 в будинку № 5 ст.Бортничи, 9 кілометр м.Києва, яка була надана на підставі усних домовленостей, тому вона має право користування цим приміщенням. Від підприємства батько приблизно в 1990 році отримав кооперативну квартиру по вул..Ревуцького в м.Києві, де всі разом вони були прописані. Але незважаючи на отримання квартири, батьки залишалися проживати в спірному службовому житловому приміщення і несли витрати по оплаті комунальних послуг. Після смерті батька, її мати зверталася з заявами про реєстраці. Місця проживання за спірною адресою, але останній було відмовлено, у зв»язку з чим вони зверталися до суду. Під час знаходження справи в суді її мати померла. Представник відповідача позовні вимоги не визнав і просив в задоволенні позову відмовити, пояснивши, що квартира 3 в будинку № 5 ст.Бортничи, 9 кілометр м.Києва, перебуває на балансі «Південно-західної залізниці» Дарницька дистанція колії і використовується як службова. Батьки позивачки, хоча і користувалися спірним приміщенням, але ніколи зареєстровані в ньому не були. Також не була зареєстрована та не проживала в спірному приміщенні і [PERSON], а тому у останньої відсутні правові вимоги щодо набуття права користування цим приміщенням. Крім того, зазначав, що дане приміщення не може бути також успадковане, оскільки на момент смерті [PERSON] не належало на праві власності. Довіреність на ім.»я [PERSON] від імені матері закінчила свою дію з часом смерті [PERSON], а тому позивачка не може представляти інтереси померлої на підставі такої довіреності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони не заперечують, що квартира 1 в будинку № 5 ст.Бортничи, 9 кілометр м.Києва, перебуває на балансі Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-західна залізниця» Дарницька дистанція колії, як службова і певний час цією квартирою у зв»язку з роботою користувалися [PERSON] та [PERSON] - батьки позивачки, за що сплачували квартирну плату. Разом з тим, позивачка не заперечує, що батьки були зареєстровані в квартирі 290 будинку 18 «а» по вул..Ревуцького в м.Києві. Зазначену кооперативну квартиру отримував її батько [PERSON] в 1990 році на сім»ю. Н даний час вона разом уже з своєю сім»єю зареєстрована в цій квартирі. Судом встановлено, що померлі батьки [PERSON] за час життя не набули у встановленому законом порядку права користування житловим приміщенням квартири 1 в будинку № 5 ст.Бортничи, 9 кілометр м.Києва, оскільки були поселені без ордеру та з 1990 року були зареєстровані в іншому місці. Позивачка також не довела в судовому засіданні, що вона в установленому законом порядку влестилася в спірне приміщення та постійно проживала, а тому суд вважає, що вона також не набула право користування квартирою 1 в будинку № 5 ст.Бортничи, 9 кілометр м.Києва. Крім того, не можуть бути прийняти судом доводи позивачки, що вона як спадкоємець має право вимагати визнання за нею права користування спірним жилим приміщенням, оскільки її батьки тривалий час користувалися ним, вона має відповідну довіреність на представлення інтересів її матері, виходячи з наступного. Відповідно до ст..25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно із ст.,248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність. Таким чином, довіреність, яка була видана [PERSON] 9.12.2008 року, втратила свою чинність 16.05.2009 року і відповідно за нормами діючого законодавства не може надавати для довіреної особи будь-яких прав чи обов»язків. Крім того, діючим житловим законодавством передбачені певні умови за яких, особа набуває право користування жилим приміщенням. Тривале ж проживання батьків в службовому спірному приміщенні /без ордеру, реєстрації та не у власному житлі/ не створює для їх дітей правових підстав вимагати право користування житловим приміщенням. Також слід зазначити, що в даному випадку відносно спірного житла нге можуть бути застосовані і норми, які регулюють право на спадщину, оскільки на момент смерті [PERSON], остання не мала у власності квартиру 1 в будинку № 5 ст.Бортничи, 9 кілометр м.Києва. З урахуванням наведеного, суд вважає, що у позивачки відсутні жодні правові підстави вимагати визнання за нею права користування жилим приміщенням квартири 1 в будинку № 5 ст.Бортничи, 9 кілометр м.Києва.

Outcome: dismissed