Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-09 00:00:00

У квітні 2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів заборгованість по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 1090 грн. 08 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. та суму судового збору на користь держави у розмірі 51 грн. В обгрунтування позову він вказав на те, що відповідачі проживають за адресою: [INFO], та являються абонентами КП ПВУВКГ, які користуються послугами водопостачання і водовідведення. Плата за водопостачання та водовідведення повинна провадитись відповідачами щомісяця грошовими засобами на розрахунковий рахунок позивача. Однак, відповідачі плату за водопостачання та водовідведення не сплачували, у результаті чого станом на 01.03.2010 року утворилася заборгованість по сплаті за водопостачання та водовідведення у сумі 1090 грн. 08 коп. Тому позивач просить стягнути з відповідачів вищевказану суму. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив стягнути з відповідачів суму боргу по сплаті за водопостачання та водовідведення у сумі 1090 грн. 08 коп., а також судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в межах строку позовної давності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, про день і час слухання справи були повідомлені своєчасно і належним чином. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. ст.'68, 162 ЖК України, платня за користування послугами водопостачання та водовідведення оплачується абонентом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі проживають за адресою: [INFO]. Відповідно до ч.З ст.267 ЦК України, суд за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, застосовує позовну давність, така заява була зроблена відповідачем, тому сума заборгованості відповідачів по платі за водопостачання та водовідведення з лютого 2007 року по березень 2010 року, з урахуванням трирічного строку позовної давності складає 185 грн. 55 коп., що підтверджується розрахунком, наданим в матеріали справи. Суд не приймає до уваги ствердження представника позивача про те, що дії відповідачів відносно часткової оплати поточних платежів за водопостачання та водовідведення свідчать про визнання ними заборгованості, а тому в силу ст. 264 ЦК України, в даному разі перебіг позовної давності переривається, після чого перебіг позовної давності починається заново і час, що минув до переривання перебігу строку не зараховується, оскільки в даному разі має місце оплата відповідачами поточних платежів за водопостачання та водовідведення, а не визцанйя суми заборгованості за минулий час, що знайшло своє підтвердження оглянутим в судовому засіданні розрахунковим рахунком за період з січня 2005 року по березень 2010 року. З огляду на це, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і стягненню з відповідачів суми заборгованості по сплаті за водопостачання та водовідведення, з урахуванням трирічного строку позовної давності, у сумі 185 грн. 55 коп. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів на користь позивача суд стягує сплачені судові витрати по справі: витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн. Оскільки позивач, на підставі рішення Павлоградської міської ради від 26.01.2010 року №1148-60/У «Про звільнення від сплати судового збору», звільнений від сплати державного мита при подачі позовної заяви про стягнення заборгованості по оплаті за послуги водопостачання і водовідведення, тому відповідно до вимог ч.З ст.88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню державне мито в дохід держави у розмірі 51 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial