Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-29 00:00:00

19 травня 2010 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 25 вересня 1999 року у сільській раді с. Циблі Переяслав-Хмельницького району Київської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №9. Це у сторін перший шлюб, в якому у них народилися дочка [PERSON] (13.05.2005 р.н.). Сімейне життя в них не склалось через несумісність характерів, неповагу, у звязку з чим з 10 квітня 2010 року шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивачка просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка обставини справи підтвердила, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні обставини справи підтвердив, позовні вимоги визнав та просив розірвати шлюб. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 25 вересня 1999 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане сільською радою с. Циблі Переяслав-Хмельницького району Київської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №9. У сторін це перший шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. З наданих в ході судового розгляду пояснень сторін вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Починаючи з 10 квітня 2010 року шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачкою та відповідачем відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишається з матірю. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивачка звернулася з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони хоч і проживають разом, але спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання [PERSON] та [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 8 грн. 50 коп. та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. 00 коп., за згодою сторін, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України покласти на позивача. Державне мито при реєстрації розірвання шлюбу слід покласти на відповідача.

Outcome: approved