Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі та просить суд стягнути з відповідача в її користь 5534 гривень 10 коп. заборгованості підвищення до пенсії, отриманої у період з 01.01.2006 року по 01.04. 2010 року. Позивачка посилається на ті обставини, те, що вона є дитиною війни і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Проте така доплата проводилась частково. Вважає, що такі дії відповідача є неправомірними, що підтверджується також рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року по справі №6-рп/2007, яким визнано, що окремі положення Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» щодо зупинення дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не відповідають Конституції України. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Просить стягнути в її користь заборгованість підвищення пенсії за вказаний в позовній заяві період в сумі 5534 гривень 10 коп., судові витрати по справі - покласти на відповідача. В судовому засіданні позивачка свій поз підтримала повністю. Представник відповідача позову не визнав, про що подав письмові заперечення. Заперечення до позову обгрунтовує тим, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених Законом України «Про соціальних захист дітей війни» здійснюється не з бюджету Пенсійного фонду України, а за рахунок коштів Державного бюджету України. В 2007р. підвищення до пенсії дітям війни не виплачувалось, оскільки був відсутній механізм реалізації ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». У 2008р. виплата проводилася відповідно до пп.2 п. 41. розділу IIЗакону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року (із змінами та доповненнями) у розмірі 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Просить в позові відмовити. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Закон України "Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року (змінами та доповненнями станом на час розгляду спірних правовідносин), який набрав чинності з 1 січня 2006 року, встановлює правовий статус дітей війни, визначає основи соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і держави пі соціальної підтримки. [PERSON] у відповідності до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має статус дитини війни, що підтверджується пенсійним посвідченням. Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії віком. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Пунктом 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено на 2007 рік . Рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у справ: N 1-29/2007 про соціальні гарантії громадян визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 12 статті 71, стаття 111 Закону України "Пре Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року , яким була зупинена на 2007 рік дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року, що набрав чинності з 1 січня 2008 року, стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладена в новій редакції, яка передбачає, що дітям війни (крім тих, ні яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державне: соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Вищезазначені зміни Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). У рішенні Конституційного суду України було зазначено, ще положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Відповідно до резолютивних частин вказаних рішень Конституційного Суду України, вони мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними. Також рішення Конституційного Суду України є обовязковими для виконання на всій території України. Статтею 152 Конституції України передбачено, що Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухваленню Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. А тому з 09 липня 2007 року норми Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та з 22 травня 2008 року норми Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», які визнані рішеннями Конституційного Суду України неконституційними втратили чинність. Таким чином , суд приходить висновку , що управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі Івано-Франківської області неправомірно не нарахував і не виплатив позивачці за період з 01.01.2006 року по 01.04.2010 року підвищення до пенсії, як дитині війни у розмірі встановленому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Позивачка в своєму позові просить стягнути з відповідача визначену суму недоплаченого підвищення до пенсії, однак суд вважає що вирішуючи таку позовну вимогу судом фактично буде проведено нарахування недоплаченого підвищення до пенсії, ш: стане підміною функцій управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі. Судовий збір не підлягає стягненню з відповідача, оскільки Пенсійний фонд України згідно Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» звільнений від його сплати. На підставі викладеного, ст. 152 Конституції України, ст. ст. 1,6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2007 року N 10-рп/2008, Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у справі N 1-29/2007, п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», п.п. 2 п.41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007р.,

Outcome: partial