Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-14 00:00:00

04.03.2010р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ФГ «Віват V» про розірвання договору оренди земельної частки (паю), стягнення 12000 грн. заборгованості по орендній платі за період з 2006р. по 2009 р. та 540 грн. пені за несвоєчасну виплату орендної плати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому на праві приватної власності належать земельні частки (паї) площею 10,88га та 0,38га, що розташовані в межах території Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказані земельні паї він передав в оренду відповідачу за договором оренди від 19.05.2006 року строком на 5 років і відповідач за вказаним договором зобовязався сплачувати йому щорічно до 1 грудня кожного року орендну плату в розмірі 3000 грн. Однак протягом 2006-2009 років відповідач орендну плату сплачує не в повному обсязі. Крім того, позивач просив поновити йому строк позовної давності для захисту його права в частині витребування орендної плати в сумі 3000грн. за 2006р., оскільки голова фермерського господарства неодноразово обіцяв погасити заборгованість з чергового урожаю. В судовому засіданні позивач зменшив позовні вимоги, оскільки відповідачем в рахунок орендної плати за 2009р. йому сплачено 1275грн. 00коп., а також 2 мішки цукру. Представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, судом належним чином про час та місце розгляду справи був повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач та його представник не заперечують проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належать земельні частки (паї) площею 10,88га та 0,38га, що розташовані в межах території Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.14,15). 19.05.2006р. сторони уклали договір оренди № 50 (далі Договір) вище вказаних земельних часток, строком на пять років (а.с.8-11). Укладений договір зареєстрований у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за № 040702200050 від 30.01.2007 року. Відповідно до умов договору орендар не пізніше як у строк до 1 грудня щороку сплачує орендну плату в розмірі 3000 грн. В той же час, орендна плата відповідачем сплачувалася не в повному обсязі та не своєчасно, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість за 2006 2009 роки, а саме: - по орендній платі за 2006р. в сумі 3000грн.; - по орендній платі за 2007р. в сумі 3000грн.; - по орендній платі за 2008р. в сумі 3000грн.; - по орендній платі за 2009р. в сумі 1335грн. Відносини оренди землі регулюються Земельним кодексом України (зі змінами) та Законом України «Про оренду землі» в редакції Закону від 02 жовтня 2003 року з відповідними змінами (далі Закон). Так, положення ч. 1 ст. 93 ЗК України, ст. 1 Закону вказують на те, що оренда землі\~ це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 21, ч. 2 ст. 23 Закону за користування земельною ділянкою орендар зобовязаний вносити орендну плату розмір, форма і строки внесення якої встановлюються за згодою сторін у договорі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди, вона може бути переглянута за згодою сторін. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах (ч. 1 ст. 22 Закону). Разом з тим орендар зобовязаний своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату в строки, формі та порядку, визначеному договором. Крім цього, відповідно до п.6 договору оренди у разі невнесення орендної плати у строки, визначені ними, справляється пеня у розмірі 0,2 % несплаченої суми за кожний день прострочення, що не суперечить вимогам ст.ст. 546, 549 ЦК України, які передбачають, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, зокрема пенею. Згідно ч. 1 ст. 550, ч. 2 ст. 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Розмір неустойки встановлюється договором або законом. Враховуючи встановлену суму невиплаченої орендної плати за 2009 рік та період прострочення платежів - 90 днів (з 1 грудня 2009 року по 1 березня 2010 року), то сума пені становить 540грн., які також підлягають стягненню з відповідача. Згідно з п.п. г) та д) ч. 1 ст. 141 ЗК України право користування земельною ділянкою може бути припинено, якщо земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням та систематичної несплати земельного податку або орендної плати. Окрім цього, відповідно до ч. 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін договору за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Частиною 1 ст. 32 цього ж Закону передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірвано за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, тобто використання земельної ділянки не за цільовим призначенням і несвоєчасного внесення орендної плати. Що стосується поновлення строку позовної давності в частині витребування орендної плати за 2006 рік, суд не знаходить підстав для поновлення такого строку. Таким чином, на підставі вище викладеного суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме: судовій збір в сумі 125 грн. 40 коп. та 120 гривен витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial