Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

8.07.2010 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання угоди купівлі-продажу домоволодіння №8А по Другому моторному провулку в м.Одесі, зареєстрованої на товарній біржі «Одеська товарна біржа» 18.06.1993 року - дійсною. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що не має можливості як власник розпорядитися майном, оскільки укладений договір не був нотаріально посвідчений, відповідач від вказаних дій ухиляється. Представник позивача в судовому засідання позов підтримав. Відповідач та третя особа товарна біржа «Одеська товарна біржа» в судове засідання не зявились, повідомлені судом про розгляд справи в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі. При таких обставинах за згодою представника позивача, суд вважає можливим розгляд справи в заочному порядку відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року. Враховуючи, що договір купівлі-продажу був укладений в 1993 році, тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 року. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна №60 від 18.06.1993 року позивач придбала у відповідача домоволодіння №8А по Другому моторному провулку в м. Одесі. Як вбачається з п. 3 цього договору будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого ЖКО Іллічівського РВКа від 7.10.1992 року. Зазначений договір був відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року зареєстрований на товарній біржі «Одеська товарна біржа», про що в журналі реєстрації договорів по обєктах нерухомості зроблений запис під реєстраційним номером 60. Нотаріально договір між сторонами посвідчений не був. Відповідно до ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обовязковою. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору з наслідками, передбаченими ч.2 ст. 48 цього Кодексу. Водночас, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Позивач позбавлена можливості розпорядитися спірним майном, оскільки угода купівлі-продажу була оформлена з порушенням вимог закону в частині її нотаріального посвідчення, на час розгляду справи відповідач від таких дій ухиляється. Поряд з тим, [PERSON] виконала умови угоди, передала відповідачеві 1.000.000.000 крб. у якості плати за майно, вселилась у спірне домоволодіння, місце її проживання зареєстровано за зазначеною адресою, постійно проживає там, утримує майно, сплачує комунальні платежі, що підтверджується наданими суду доказами. Відповідач отримав грошові кошти за продаж будинку відповідно до договору, виселився з нього. За вказаних обставин, відповідно до ч. 2 ст. 47, ст.227 ЦК України в редакції 1963 року, угода купівлі-продажу спірного майна, зареєстрована на товарній біржі «Одеська товарна біржа», за якою відповідач продав його, а позивач придбала, може бути визнана судом дійсною.

Outcome: approved