overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з даним позовом в якому зазначив, що ЗАТ А.Е.С.Київобленерго є ліцензіатом з постачання електричної енергії за регульованим тарифом і здійснює свою діяльність на підставі Ліцензії ПСр № 1290 на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії. [PERSON], яка проживає в [INFO] є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач. Відповідач є споживачем електричної енергії відповідно до договору про користування електричної енергії № 087047 від 5 квітня 2004 року. Згідно договору про користування електричної енергії відповідач зобовязувався оплачувати електричну енергію відповідно до умов договору. Станом на 01.03.2010 року відповідачем по справі спожито електроенергії за період з 01.09.2007 року по 01.03.2010 року на суму 1619 грн. 35 коп. В добровільному порядку відповідачка заборгованість не погасила, незважаючи на направлення їй повідомлень. Просила стягнути з неї заборгованість. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову. Відповідачка в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, заслухавши пояснення представника позивача, суд при ходить до наступних висновків. Так, з матеріалів справи вбачається, що Відповідно договору від 5 квітня 2004 року № 087047 відповідачка є користувачем електроенергії постачальником якої є позивач. Відповідно листів (а.с. 13,14) позивач попереджав відповідачку про добровільну сплату заборгованості за спожиту електричну електроенергію. Відповідно розрахунку заборгованості, заборгованість відповідачки за період з 01.09.2007 по 01.03.2010 року складає 1619 грн. 35 коп. Відносини які виникають між споживачем енергії та енергопостачальником регулюються Законом України Про електроенергетику, Правилами користування електричної енергії для населення (далі ПКЕЕ), затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року за № 1357. Пунктами 20, 48 ПКЕЕ передбачено, що розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну., також передбачено, що споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну електроенергію. Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та у встановлений строк. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

КП КОР Бровариводоканал м. Бровари звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача, який проживає в [INFO], борг за послуги водокористування та водовідведення. Відповідач на протязі тривалого часу не сплачує кошти за отримані послуги з водокористування, борг за період з 01.09.2009 року по 01.03.2010 рік становить 797 грн. 00 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги змінила просила суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 167 грн. 00 коп. за період з 01.09.2009 року по 01.03.2010 рік. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином, не повідомила суд про наявність поважних причин, які перешкоджають явці до суду, заперечення щодо позову суду не надала. Вислухавши представника позивача, та дослідивши письмові матеріали справи, суд знаходить позов обґрунтованим, і таким, що підлягає задоволенню. Згідно довідки Форми № 3 виданої комунальним підприємством Броварської міської ради «Служба замовника» від 15.02.2010 року № 688 наданої на запит КП КОР «Бровариводоканал» в тому що відповідач зареєстрована та проживає в [INFO] і займає житлову площу 30.8 кв. метрів. Будинок з усіма зручностями знаходиться на балансі КП «Служба замовника» ЖЕК 3. Власником особового рахунку цієї житлової площі є громадянка [PERSON] Сім?я складається з трьох чоловік: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] Згідно довідки від 22.03.2010 року наданої комунальним підприємством Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації» про те, що право власності на [ADDRESS] за [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та ст. 68, 162 ЖК України споживач повинен виконувати забов?язання, а саме щомісячно до 20 числа наступного місяця сплачувати одержані ним послуги з водокористування та водовідведення. Згідно рішення Броварської міської ради Київської області від 13.05.2010р. № 1523-83-05 «Про перейменування КП КОР «Бровариводоканал» та затвердження статуту в новій редакції » встановлено, що КП КОР «Бровариводоканал» передано до комунальної власності територіальної громади м. Бровари на підставі рішення Київської обласної ради пятого скликання від 20.04.2010 року № 688-28-V. Відповідно вимог ст. 67, 68 ЖК України відповідач порушує строки сплати коштів за комунальні послуги з водокористування та водовідведення, має заборгованість, яка згідно розрахунку становить 167 грн. 00 коп. за період з 01.09.2009 року по 01.03.2010 рік, а тому повинен нести витрати по оплаті вищеназваних послуг. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

16.03.2010 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, посилаючись на те, що відповідач проживає в кв.5 буд.4-Б по пров.Деревообробному в м. Полтаві, користується наданими послугами, за послуги не сплачує, у звязку з чим утворилася заборгованість станом на 01.02.2010 року в сумі 6615 грн. 86 коп. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просить стягнути з відповідача на користь позивача 6615 грн. §6 коп. заборгованості за спожитий природний газ та 96,16 грн. судових витрат. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи клопотання представника позивача, суд вважає за можливе розглядати справу у порядку ст.ст. 224,225 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Як встановлено судом, відповідач проживає за адресою: м.Полтава, пров.Деревообробний,4-Б, кв. 5. Відповідач [PERSON] користувався наданими послугами, за послуги не сплачував, у звязку з чим утворилася заборгованість. На час розгляду справи судом відповідач має заборгованість за використаний природний газ перед позивачем станом на 01 лютого 2010 року в сумі 6615 грн. 86 коп. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 66,16 грн. державного мита та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду зі вказаним позовом. В обгрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 14.07.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия Коломийського міського управління юстиції Івано-Франківської області вони з відповідачкою зареєстрували шлюб, актовий запис №303. Від шлюбу мають дитину: сина [PERSON] [INFO]. Вказаний шлюб для них обох є першим. Шлюбні відносини припинили з лютого 2009 року у зв'язку з тим, що відповідачка проявила подружню невірність. Тому просив суд, шлюб укладений між ним та відповідачем розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, проте надав заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить шлюб зареєстрований між ним та відповідачем розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надала заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить шлюб зареєстрований між нею та позивачем розірвати. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. З ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу Так судом встановлено, що 14.07.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия Коломийського міського управління юстиції Івано-Франківської області вони з відповідачкою зареєстрували шлюб, актовий запис №303. Від шлюбу мають дитину: сина [PERSON] [INFO]. На даний момент проживають окремо, та шлюбні відносини припинили з лютого 2009 року у зв'язку з тим, що відповідачка проявила подружню невірність. Спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Позивач шлюб розриває вперше. Наведені обставини підтверджуються дослідженими по справі доказами. За таких обставин у відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, так як в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного, ст. 105, 112 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що [PERSON] є сином [PERSON], яка померла [INFO]. В заяві заявник вказав, що [INFO] померла його [PERSON]. Після її смерті залишилася невиплачена пенсія, яка належить спадкоємцям. У встановлений законом термін він звернувся до пенсійного фонду у Михайлівському районі про виплату йому невиплаченої пенсій померлої [PERSON] Однак, у виплаті зазначеної пенсії йому було відмовлено, так як в свідоцтві про смерть прізвище матері вказано як [PERSON], а його прізвище в паспорті вказано як [PERSON]. Заявник вказує, що народився в смт. Михайлівка, Михайлівського району Запорізької області, та 05.06.1974 року був усиновлений і [PERSON] був вказаний його батьком. Всиновлення було необхідне тому, що його матір [PERSON] та батько [PERSON] перебували в цивільному шлюбі. На протязі останніх років померла [PERSON] проживала разом із заявником, що підтверджується довідкою Михайлівської селищної ради. Для отримання вищезазначеної пенсії заявнику необхідно надати документи до пенсійного фонду України, які підтверджують факт родинних відносин між ним та померлою [PERSON] В судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні вимог наполягає. Представник зацікавленої особи в судове засідання нез'явився, однак, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення заяви не заперечує. Суд, з урахуванням заяви заявника, заяви представника зацікавленої особи, вивчивши матеріали цивільної справи: копію паспорту [PERSON], копію свідоцтва про встановлення батьківства, копію свідоцтва про народження, копію свідоцтва про смерть, копію довідки Михайлівської селищної ради, приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню. Так, в судовому засіданні на підставі доказів, а саме: копії паспорту, копії свідоцтва про народження, копії свідоцтва про встановлення батьківства, копії свідоцтва про смерть було встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON], яка померла [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивує тим, що з 31.08.2007 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку Анастасію, [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, тому вони перестали вести спільне господарство і проживати однією сім»єю з кінця 2009 року. Примирення вважає не можливим, спори вирішеними, просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти до повноліття дитини. В попередньому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в попередньому засіданні позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. В попередньому засіданні встановлено, що дійсно 31.08.2007 року між сторонами укладений шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Анастасію, [INFO], яка проживає з позивчкою. Враховуючи те, що подружжя тривалий час проживає окремо, шлюбні відносини припинені, намірів зберегти сімю у сторін не має, спору про розподіл майна та місце проживання дитини між сторонами не має, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 Сімейного Кодексу України закріплено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів є доведеними та обгрунтованими, базуються на чинному законодавстві і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилалась на те, що відповідач є батьком дитини, допомоги на утримання не надає. Просила суд стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно на утримання дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач позов визнав, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина, починаючи з 1.07.2010р. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони пребували в незареєстрованому шлюбі. Мають сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. Суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до повноліття, починаючи з 1.07.2010р. Також з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір (державне мито) у розмірі 51 грн., від сплати якого звільнений позивач та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в судовому засіданні свої вимоги підтримала і пояснила, що 27 грудня 2007 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у виконкомі Росоховатської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Від зареєстрованого шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Однак подружнє життя у них не склалось, відповідач став проявляти до неї неповагу, були випадки застосування фізичного насильства. Ще до народження дитини він вигнав її з житла, в якому проживали разом після одруження, тому вона вимушена була переїхати проживати в [INFO] до своєї матері, яка є пенсіонеркою. З часу народження дитини шлюбні відносини між ними фактично припинилися. [PERSON] не проживає разом із ними та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Сама ж вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, ніде не працює. На даний час дитина стоїть на обліку в дитячій консультації Іллінецького РТМО з приводу захворювання носа та легенів, а тому потребує стаціонарного лікування, однак відсутність коштів на придбання ліків унеможливлює його. Її стан також є вкрай незадовільним, оскільки вона перенесла дві операції з видалення грижі, також у неї виявлено сечо-камяну хворобу та захворювання гінекологічної сфери. Їй відомо, що [PERSON] працює в млині на станції Липовець Липовецького району Вінницької області та має нерегулярні, мінливі доходи, тому вона просить суд стягнути із нього на свою користь аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі по 278 гр. щомісяця, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки заперечує своє батьківство відносно дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, а саме: копію паспорта [PERSON] (а.с.5), копію свідоцтва про шлюб (а.с.6), копію свідоцтва про народження дитини (а.с.7), довідку Іллінецького РТМО (а.с.8), довідки виконкому Паріївської сільської ради Іллінецького району (а.с.9, 10), копію паспорта [PERSON] (а.с.11), копію пенсійного посвідчення [PERSON] (а.с.12), суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дитини в розмірі, який він визнав, тобто по 200 грн. щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований 18.09.2004 року у відділі РАЦСу Первомайського міського управління Миколаївської області, актовий запис № 244. В попередньому судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі і вказала, що 18.09.2004 року у відділі РАЦСу Первомайського міського управління Миколаївської області, актовий запис № 244, був зареєстрований їх шлюб з відповідачем. Від шлюбу в них є двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які проживають та на далі будуть проживати з позивачкою. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені з квітня 2010 року, з причини відсутності взаєморозуміння між ними, через постійні сварки та несумісність характерів, що призвело до того, що їхнє сумісне проживання стало неможливим і їхня сім?я розпалася остаточно. Вважає, що подальше їх сумісне життя неможливе, на примирення не згодна. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує, оскільки дійсно їх сімя з позивачкою розпалась і примирення неможливе, заперечень проти задоволення позову не має. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому на підставі викладеного, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки відповідач визнав позов позивачки і визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та в силу ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, так як в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сімї не можливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - належності йому - [PERSON], [INFO] правовстановлюючого документу - трудової книжки, виданої 26.02.1972 року на імя [PERSON], [INFO]. В заяві заявник вказав, що 26.05.2010 року він набув статусу пенсіонера. Звернувшись до управління пенсійного фонду в Михайлівському районі з заявою про призначення належної йому пенсії, однак, працівниками пенсійного фонду йому було відмовлено в прийнятті заяви про призначення пенсії на тій підставі, що трудова книжка, яка виписана на нього не може бути приєднана до матеріалів пенсійної справи у звязку з тим, що рік його народження в трудовій книжці вписаний відділом кадрів колгоспу «Росія» не співпадає з роком його народження, який вказаний в паспорті. Так, в трудовій книжці рік народження вказано «1949», а фактично рік його народження - «1950». Тому, він змушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В судовому засіданні заявник [PERSON] наполягає на своїх позовних вимогах та просить суду задовольнити їх. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що знайомий з [PERSON] тривалий час. [PERSON] дійсно народився у 1950 році. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що живе неподалік від [PERSON] та знайомий з ним. [PERSON] дійсно народився у 1950 році. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, однак, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення заяви не заперечує. Суд, вислухавши пояснення заявника та пояснення свідків, з урахування заяви представника заінтересованої особи, вивчивши матеріали цивільної справи: копію паспорту [PERSON], копію свідоцтва про народження, копію, копію військового квитка, копію трудової книжки приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню. Так, в судовому засіданні було встановлено на підставі доказів, а* саме: копій паспорту, свідоцтва про народження, військового квитка та копії трудової книжки, що трудова книжка, яка видана 26.02.1972 року на імя [PERSON], [INFO] належить [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

[PERSON] 12 січня 2010 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом про визнання права власності на самочинно побудовані споруди в домоволодінні по вул. Кінноармійська, 13а в місті Полтаві. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що є власником домоволодіння по вул. Кінноармійська, 13а в м. Полтаві, яке має самовільні споруди. Просив суд визнати за ним право власності на самочинно збудований будинок літ. «Б-1», розташований за адресою: м. Полтава, вул. Кінноармійська, 13а. В судовому засіданні позивач повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Інші особи за викликом в судове засідання для участі в розгляді справи не зявилися, будучи повідомлені судом про час та міс це розгляду. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 05 серпня 1989 року позивач [PERSON] є власником жилого будинку з належними до нього будівлями в місті Полтаві по вул. Кінноармійській, 13а. Також встановлено, що згідно з даними технічного паспорту на домоволодіння по вул. Кінноармійська, 13а в місті Полтаві, виготовленому станом на 16 червня 2009 року, жилий будинок «Б-1» та тамбур «б» є самовільно збудованим. Відповідно до акту обстеження домоволодіння по вул. Кінноармійська, 13 а в місті Полтаві від 23 жовтня 2009 року немає принципових заперечень проти реєстрації за позивачем в домоволодінні будівлі «Б-1» та «б». За нормами ст. 376 ЦК України суд може визнати право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, якщо це не порушує права інших осіб. Встановивши дані обставини, враховуючи, що самовільні споруди збудовані на земельній ділянці для будівництва та обслуговування жилого будинку, збудоване нерухоме майно не порушує права інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Необхідно визнати за [PERSON] право власності на самовільно збудовані за адресою: місто Полтава, вулиця Кінноармійська, 13а житловий будинок літ. «Б-1» та тамбур «б».

Outcome: approved