Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-07 00:00:00

05.05.2010року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [.правління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області, в якій просив вжити невідкладних заходів щодо усунення загрози його життю і здоровю, яке створює відповідач не виплатою належних йому пенсій, як інваліду ЧАЕС та війни, в розмірі передбаченому [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року та «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993 року; стягнути з відповідача кошти, що складають різницю між фактично нарахованими і сплаченими йому сумами пенсії, і сумами пенсії, які повинен був сплачувати відповідач йому, як інваліду ЧАЄС та війни, відповідно до законів України за період з 01.03.2001 року по день розгляду справи в суді як інваліду ЧАЕС та війни III групи: державної пенсії, з урахуванням підвищення як інваліду війни - 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду здоровю - 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює з 01.03.2001 року по 01.01.2004 року прожитковому мінімуму, встановленому відповідно до [PERSON] України № 966-ХІУ «Про прожитковий мінімум», а з 01.01.2004 року по 08.06.2010 року розміру мінімальної пенсії за віком встановленої ч. 1 ст. 28 [PERSON] України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», діючого на момент нарахування пенсії, з нарахуванням компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати відповідно до норм [PERSON] України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплат», ч. 2 ст. 46 [PERSON] України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», статті 1 Протоколу № 1 [PERSON] конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, починаючи з 01.03.2001 року по день виплати коштів відповідачем; заборонити УПФ сплачувати на майбутнє належні [PERSON], як інваліду ЧАЕС та війни, пенсії в розмірі меншому ніж це встановлено [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року та «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що він прийняв участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, в результаті чого отримав критичну дозу іонізуючого випромінювання, що привело до каліцтва і інвалідності. З 06.06.1996 року Україна визнала свою вину в повному обсязі в нехтуванні при ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи мер безпеки - ліквідаторам не було надано ні безпечних умов праці, ні безпечних для здоровя умов відпочинку, тому, в відповідності з нормами міжнародного права, які співпадають з нормами ч. 1 ст.. 1202 ЦК України, зп «Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або потерпілого, здійснюється щомісячними платежами», держава в якості відшкодуван:-:; завданої каліцтвом, взяла на себе зобовязання виплачувати особам, які постраждали : Чорнобильської катастрофи І категорії спеціальні пенсії. Так для інвалідів ЧАЕС держава встановила основну пенсію в розмірі не меншому ніж 6 мінімальних пенсій : - місяць, а додаткову пенсію за шкоду здоровю - в розмірі 50 процентів мінімально віком в місяць. Також позивач зазначив, що його в зону Чорнобильської катастрофи мобілі: військовозобовязаного, тому він має статус інваліда війни і на нього розповсюджу статті 13 [PERSON] України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захист - держава взяла на себе зобовязання додатково підвищити належну йому пенсію, я:- війни III групи, ще на 200 процентів мінімальної пенсії за віком в місяць. Так; загальний розмір належних йому пенсій не повинен бути меншим ніж 8,5 розмірів м: пенсій за віком. Держава поклала на відповідача обовязок проводити нарахування і виплату цих. позивачу в повному обсязі, але відповідач протиправно порушив покладений державою обовязок відшкодовувати шкоду, завдану каліцтвом, розмір якої гарі державою спеціальними [PERSON] України «Про статус і соціальний захист гро постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус ветеранів війни, соціального захисту», основними пенсійними законами України «Про пенсійне забе; г «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і цим створив реальну зі. життя і здоровя. Звертаючись до суду, [PERSON] просить надати йому невідкладний судовий за' існує реальна загроза його життю, яку створює відповідач не виплатою мені в повн пенсій, як інваліду внаслідок ЧАЕС та каліцтва, яке він дістав при виконанні військової служби. [PERSON] стверджує, що спору про можливість не виконання взятих державок У на себе зобовязань про відшкодування в повному обсязі шкоди громадянам які п:. внаслідок Чорнобильської катастрофи, внаслідок не забезпечення цим громадянам безпечних умов праці і відпочинку під час ліквідації наслідків катастрофи, не існує Україна визнала свою вину в повному обсязі, що зафіксовано в ст., ст. 1 і 13 [PERSON]<: червні 1996 року у відповідача по справі, зявився обовязок нараховувати і сплачув^ йому основну і додаткову пенсії, які він отримує як громадин, який постражлаз Чорнобильської катастрофи І категорії, інвалід ЧАЄС III групи, в розмірах пе: статтями 50 і 54 [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які по. внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року (надалі [PERSON] України «Про внесення змін і доповнень до [PERSON] України «Про статус : : захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», № 23! 06.06.96 року. Цим [PERSON] на відповідача покладений обовязок нараховувати і виплачуй і йому пенсії як інваліду ЧАЄС III групи в розмірі не меншому ніж: державно- мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії - 50 процентів мінімальної пенсії за в: Згідно [PERSON] України «Про пенсійне забезпечення» мінімальний розмір пе:-:. встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. В умовах криз ; -й економіки та спаду виробництва мінімальний розмір пенсії за віком встановлюєть, не нижче межі малозабезпеченості. Мінімальний розмір пенсії за віком підвищуєте, із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету малозабезпеченості. Таким чином, відповідно до [PERSON], розмір мінімальної пенсії інваліда ЧАС 1996 року збільшувався в декілька разів і мав дорівнюватися: для інвалідів ЧАЄС 442 грн. 65 коп.; для інвалідів ЧАЄС II групи - 596 грн. 88 коп.; для інвалідів ЧАС 749 грн. 10 коп., з наступним перерахунком в разі збільшення величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості. Обов'язок щодо призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати покладено на відповідача ст. 81 [PERSON] України «Про пенсійне забезпечення». Але відповідач протиправно проігнорував вимоги [PERSON] і покладений на нього обовязок і нараховував та сплачував належні йому пенсії в значно меншому розмірі, використовуючи для їх нарахування замість норм [PERSON] постанови Кабінету Міністрів України. Така бездіяльність є протиправною, оскільки цим порушено його конституційні права, визначені: статтею 56 Конституції України на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, по створенню безпечних умов праці і проживання під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи - відповідальність за що взяла на себе держава в повному обсязі, що знайшло свій прояв в статтях 1 і 13 [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року; частиною першою статті 46 Конституції України, на соціальний захист, що включає право на забезпечення у разі часткової втрати працездатності в порядку і розмірах передбачених законом. В 1991 році Верховна [PERSON] України прийняла спеціальний [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року. Прийняття цього [PERSON] було обумовлено значною кількостю населення України, яка приймала участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, яка станом на 1991 рік постраждала від дії іонізуючого випромінювання. Відповідно до ст. 13 [PERSON] в редакції 1991 року, держава зобовязана відшкодувати шкоду, завдану громадянам за пошкодження здоровя або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ст. 49 [PERSON] пенсії особам, віднесенем до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Відповідно до ст. 50 [PERSON] особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам І групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, а також особам, захворювання яких повязане з наслідками Чорнобильської катастрофи, - 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ст. 54 [PERSON] пенсії по інвалідності, що настали внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержуваного за роботу у зоні відчуження в 1986 - 1987 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством, але не нижче розмірів, передбачених [PERSON] України «Про пенсійне забезпечення». При цьому пенсія по інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які у 1986 році безпосередньо на станції брали участь у роботах, повязаних з усуненням самої аварії, не може бути нижчою: по І групі інвалідності - семи мінімальних заробітних плат, по II групі інвалідності - пяти мінімальних заробітних плат, по III групі інвалідності - трьох мінімальних заробітних плат. [PERSON] в редакціях до 1996 року не мав імперативності і посилань на Конституцію України, його положення допускали вільне тлумачення багатьох його статей, і в звязку з законодавчо визнаним розміром мінімальної заробітної плати в 17 грн., він не надавав передбаченого Конституцією України соціального захисту інвалідам ЧАЕС. 28 червня 1996 року, на пятій сесії Верховної [PERSON] України, прийнята Конституція України. В статті 3 людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнані найвищою соціальною цінністю. Встановлено, що права і свободи людини та їх гап-і визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Також держава взяла на себе відповідальність перед людиною за свою діяльно утвердження і забезпечення прав і свобод людини визнано головним обовязком держави В статті 8 Конституції України визначила принцип дії в Україні верховенства отая згідно якого діяльність державних органів, посадових осіб і громадян (в тій частині, б і право стосується життя приватної особи) підпорядковується закону. Стаття 19 Конституції України передбачає органам державної влади та їх пос^ аі особам діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Констит М України, [PERSON] України. Крім того стаття 22 Конституції України, згідно якої конституційні права і св-: '»;Л гарантуються і не можуть бути скасовані, забороняє при прийнятті нових законів, або внг- змін до чинних законів, звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, а ста¦ і Конституції України забороняє виконувати явно злочинні розпорядження чи на:*:_ * \\ передбачає за віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу юри. Щ відповідальність. З урахуванням імперативу статті 3 Конституції України, скасуван- 1 обмеження конституційних прав і свобод, які забеспечують життєві потреби людини злочинною по самій своїй суті. На підставі всіх цих норм прямої дії, [PERSON] України «Про внесення змін і доп:я до [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали вн?_ Л Чорнобильської катастрофи», № 230/96-ВР від 06.06.96 року, який існує в тій же реоди станом і на сьогодення, був суттєво посилений соціальний захист інвалідів ЧАЄС. В новій редакції статей 1 і 13 [PERSON], законодавець не тільки прийняв зобові М відшкодувати шкоду особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ай:- М повну відповідальність держави за не створення безпечних і нешкідливих умов ліквідаторів, що привело до захворювань і інвалідності. Був чітко визначений на держої-аия рівні пріоритет життя та здоровя людей, які постраждали від Чорнобильської катастрофі-: Преамбула [PERSON], як і сам [PERSON] в цілому, стала містити посилання на Конст; ~ я України, зокрема на статті 3, 46, 56: «[PERSON] визначає основні положення щодо реї Я конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрс: І охорону їх життя і здоровя ... соціального захисту потерпілого населення... Держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'я Щ відшкодувати її». Також було вирішено питання про надання реального соціального захисту іне_ і ЧАЕС, для чого законодавець скасував привязку пенсій інвалідам ЧАЕС до р ? мінімальної заробітної плати, замінивши її на мінімальну пенсію за віком, одн: - ж збільшивши її розмір. Згідно ст. 54 [PERSON], в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо -і встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по І ~я інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пе:-: - і віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком. Мінімальна пенсія за віком законодавчо в 1996 році [PERSON] визначалася відповіозі [PERSON] України «Про пенсійне забезпечення». Мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального спож: « бюджету. В умовах кризового стану економіки та спаду виробництва мінімальний розмір з за віком встановлюється у розмірі не нижче межі малозабезпеченості. Мінімальний розмір пенсії за віком підвищується у зв'язку зі збільшенням вео і вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості. Таким чином, відповідно до [PERSON], розмір мінімальної пенсії інваліда ЧЛі І 01.07.1996 року збільшувався в декілька разів і мав дорівнюватися: для інвалідів ЧАЕС III тч - 442 грн. 65 коп.; для інвалідів ЧАЕС II групи - 596 грн. 88 коп.; для інвалідів ЧАЕС І групи - 749 грн. 10 коп. В звязку з виходом економіки України із кризи, 15 липня 1996 року в Україні введено в дію [PERSON] України № 966-ХІУ «Про прожитковий мінімум». Згідно статті 2 цього [PERSON], він застосовується для встановлення розмірів мінімальної пенсії за віком і відповідно до прикінцевих положень він містить імператив для Кабінету Міністрів України про приведення всіх подальших його рішень в відповідність з цим [PERSON]. Згідно ч. 4 ст. 1 цього [PERSON], для інвалідів повинен застосовуватися прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Але управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області, на яке згідно ст. 81 [PERSON] України «Про пенсійне забезпечення» покладено обовязок щодо призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати, абзацу 1 п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за № 121/2001 покладено обов'язок щодо «призначення пенсії; підготовки документів для її виплати; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій» (аналогічну вимогу про «забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій» відповідачем містить Постанова Кабінету Міністрів України № 1261 від 24 жовтня 2007 р. в абз. 5 п. З Положення про Пенсійний фонд України) порушило вимоги ст. ст. 46 і 56 Конституції України, ст. ст. 50 і 54 [PERSON] і сплачувало пенсії в значно меншому розмірі. Посилання відповідача на те, що він виконував вимоги постанов Кабінету Міністрів України, згідно яких незаконно занижався розмір мінімальної пенсії за віком всупереч вимогам [PERSON], є хибним, так як згідно статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України видає постанови і розпорядження тільки в межах своєї компетенції, яка згідно пунктів 2, 3 статті 116 Основного [PERSON] України визначена як забезпечення прав і свобод людини і громадянина, забезпечення соціального захисту. В рішенні [PERSON] Суду України № 19-рп/2009 від 08.09.2009 року по справі № 1-27/2009 за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», який передбачав обмеження максимального розміру пенсій (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, сум індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), призначених (перерахованих) відповідно до [PERSON] України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 12 мінімальними розмірами пенсії за віком, встановленими згідно з абзацом першим частини першої статті 28 [PERSON] України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, [PERSON] Суд України встановив, що відповідно до Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини першої статті 92). Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, забезпечувати проведення політики, зокрема, у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116 Основного [PERSON] України). Зазначене свідчить, що Кабінет Міністрів України не наділений повноваженнями щодо встановлення розмірів пенсій. Таким чином ...Кабінет Міністрів України втрутився у сферу виключної компетенції законодавця всупереч положенням частини другої статті 6, частини другої статті 8, частини другої статті 19, пункту 3 частини першої статті 85, пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України». Але у всякому разі виконувати положення підзаконних актів всупереч нормам [PERSON], відповідних статей Конституції України, для органів державної влади є явно злочинним по своїй суті, так як Конституція України є нормою прямої дії, а згідно статті 60 Конституції України забороняється виконувати явно злочинні розпорядження чи накази і передбачено за віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу юридичну відповідальність. Така ж ситуація і з и. 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який вносив зміни до [PERSON] 2008 рік, значно понижаючи розмір пенсій інвалідів ЧАЄС. [PERSON] закон був визнаний такиу не відповідає Конституції України (є неконституційними) рішенням [PERSON] С України від 22.05.2008 року за № 10 - рп 2008 року, у справі за конституційними поданн Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окре положень ст. 65 розділу І, пунктів 61, 62, 63 і 66 розділу II, пункту 3 розділу III [PERSON] Укт «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законода;- актів України» і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції Ук] (конституційності) положень ст. 67 розділу І п. 1-4, 6-22, 24 -100 розділу II Закону України Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих _ України» (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України). Згідно рішення [PERSON] Суду України однією з конституційних гарантій пт свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування (частина друга статт Конституції України) чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або вне. змін до чинних законів (частина третя статті 22 Конституції України)... Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показні: можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідні? загальними. При цьому, [PERSON] Суд України зазначив, що загальновизнан правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може порушена... Отже, визнання [PERSON] правових актів такими, що втратили чинність, зупинення внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людне* громадянина [PERSON] Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих ... свобод. Більше того, посилання відповідача на те, що існувала правова колізія між [PERSON] України про державний бюджет України на відповідні роки, при цьому закон; держбюджет були прийняті пізніше, тому саме вони повинні виконуватися, є хибним. правова колізія, якщо вона мала місце, була між 22 статтею Конституції України і відповід- законами про держбюджет, тобто виконуватися в любому випадку мала Конституція У краї Також неможливо розповсюджувати на інвалідів війни, які отримали статус інваліда до 01.01.2006 року, дію [PERSON] України «Про внесення змін і доповнень до [PERSON] Укт Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 2939-ІУ від 05.10.2005 : який значно зменшив розмір підвищення пенсій для інвалідів війни. [PERSON] напряму забор^ статтею 22 Конституції України. Законодавець має право вносити зміни до законів України ці зміни не можуть звужувати обсяг прав і пільг тих, в відношенні кого ці закони діл попередніх редакціях. [PERSON] головний принцип права. В відношенні строку позовної давності [PERSON] посилається на статтю Цивільного кодексу України, згідно якої позовна давність не поширюється на вимоги відшкодування шкоди, завданої каліцтвом. [PERSON] зафіксував, що держава визнала себе ви - н в повному обсязі перед особами які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрч:;» категорії в отриманні ними інвалідності з вини держави (ст.., ст.. 1 та 13 [PERSON]). Обсв щодо виплати пенсії по каліцтву ЧАЕС держава поклала на УПФ, тому він просить - відшкодувати йому шкоду з моменту, коли відповідач протиправно порушив обоз'я покладені на нього державою. Особливе значення має також імператив статті 64 Конституції України, згідно права і свободи передбачені статтею 56 Конституції України не можуть бути обмежені на. умовах воєнного або надзвичайного стану. Все вищенаведене дає йому право стверджувати про протиправне ігнору- відповідачем ст. ст. З, 19, 46, 56, 60 і 64 Конституції України, що привело до сплати пенсій, починаючи з 01.06.1996 року, в значно меншому розмірі, ніж це передбачено ст. ст. 50 і 54 [PERSON]. З урахуванням того факту, що законодавець визначив мінімальний розмір належних йому як інваліду ЧАЄС та війни пенсій, не виплачувати який держава не мала права навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану, враховуючи норми [PERSON] України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплат», ч. 2ст. 46 [PERSON] України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», статтю 1 Протоколу № 1 [PERSON] конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Євросуду з прав людини, суми пенсій, не отримані ним з вини відповідача, повинні бути виплачені йому за минулий час, починаючи з 01.03.2001 року, без обмеження будь-яким строком, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати відповідно до [PERSON]. Позивач [PERSON] в заявах просив вжити всіх можливих заходів для невідкладного розгляду справи та провести судовий розгляд справи як за його відсутністю в звязку з тяжким станом здоровя, так і без його представника [PERSON] в звязку з занятістю в іншому суді. Представник відповідача начальник управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області [PERSON] позов не визнала і подала письмові заперечення, в яких зазначила наступне: З 20.05.1993 р. [PERSON] отримував пенсію по інвалідності третьої групи внаслідок професійного захворювання викликаного аварією на Чорнобильській АЕС, за нормами [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 - XII від 28.02.1991 року. З 05.06.1997 р. [PERSON] отримує пенсію по інвалідності третьої групи внаслідок захворювання, отриманого при виконанні обов'язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за нормами [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Статтею 54 [PERSON] передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатись за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу - в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. Зазначеною статтею передбачено, що розмір пенсії для інвалідів 3 групи не може бути нижче ніж 6 мінімальних пенсій за віком. Частина 7 статті 54 [PERSON] встановлює, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Також, статтею 67 цього [PERSON] передбачено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до змін індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Згідно статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання. На підставі цієї норми Пенсійний фонд при призначенні та виплаті пенсії, в тому числі і додаткової пенсії, [PERSON] застосовував норми Постанови КМУ "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 р. № 836 з 01.07.1996 року підвищивши пенсію по інвалідності що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи на коефіцієнт 1,108, Постановою від 25.07.2001 р. № 861 "Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до [PERSON] України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" установлено, що під час призначення і перерахунку пенсій, передбачених ч.4 ст.54 [PERSON] України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", розрахунок додаткової пенсії передбаченої цим [PERSON], проводиться виходячи з розміру 18 грн. 10 коп. Пенсійний фонд при призначенні та виплаті пенсії, в тому числі і додаткової пенсії, [PERSON] застосовував норми Постанови КМУ «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03.01.2002 року № 1, п. а,б ч. 1 якої встановлює, виходячи з розміру 19 гривень 91 копійка провадиться розрахунок: а) пенсій, призначених відповідно до частини четвертої статті 54 [PERSON] України «Г. статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи б) додаткової пенсії, передбаченої [PERSON] України «Про статус і соціальний з ах : громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», під час призначення перерахунку пенсій відповідно до [PERSON] України «Про пенсійне забезпечення» (крім пен. працівникам, передбаченим у частині третій статті 53 зазначеного [PERSON]) та [PERSON] Укр «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового ск.:_ органів внутрішніх справ», а також пенсій, передбачених частиною четвертою ст. 54 [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильс:- катастрофи». Зазначена постанова була чинна в період з 01.01.2002 року по 01.07.2008 року прийняття постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008 року «Про підвише рівня пенсійного забезпечення громадян»). Так як пенсія позивачу призначена згідно ст. 49, 50, 54 [PERSON] України «Про ста: - соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і згідно [PERSON] України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» , том\ призначенні та перерахунку пенсії, в тому числі і додаткової розмір її обчислювався відпов- до постанови № 1 від 03.01.2002 року та виходячи з ч.4 ст. 54 [PERSON] України «Про ста: : соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тобто, мінімальний розмір пенсії по 3 групі інвалідності до 01.09.2004 р. стан 19,91*6. Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської облас-: погоджується з позивачем стосовно застосування для розрахунку пенсії та додаткової гг: згідно ст. 50, 54 [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постра»: внаслідок Чорнобильської катастрофи» величини мінімальної пенсії за віком встанов- законами України про Державний бюджет України на 2004 - 2009 роки, та ч.І ст. 28 За- України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ від 09.0" І р.ч який набрав чинності з 01.01.2004 року, так як ч. 1 ст. 28 зазначеного закону перв викладена в редакції : « мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків-25 ро- у жінок-20 років страхового стажу встановлюється в розмірі 20 відсотків середньої зарос плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за попередній рік, яка визнача спеціально уповноваженим центральним органом у галузі статистики виконавчої влади», і має ніякого відношення для розрахунку пенсії по інвалідності згідно [PERSON] України І статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастро; > Відповідно до [PERSON] України «Про внесення змін до [PERSON] України загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 23.12.2004 №2291-ІУ ч.І п.1 ~ [PERSON] України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» закон № 1(: від 09.07.2003 року викладено в редакції : «мінімальний розмір пенсії за віком за наявн . чоловіка 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожита, мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом», та доповнен: [PERSON] України «Про внесення змін до [PERSON] України «Про Державний бюджет У краї: 2005 рік » та деяких законодавчих актів України №2505-ГУ від 25.03.2002 «мінімальний р пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої застосовується виключи визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим [PERSON] » (тобто [PERSON] Україні-: загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» )а пенсія позивачу призначена : [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внас Чорнобильської катастрофи». В період з 01.01.2004 року діяла постанова Кабінету Міністрів України №5 15.04.2003р. «Про підвищення розмірів трудових пенсій» яка вступила в силу з 01.07 ІО згідно якої встановлено мінімальний розмір пенсії 50.00 грн., який застосовувався вик. - для трудових пенсій призначених відповідно до [PERSON] України « Про пенсійне забезпеч еиґ а не відповідно до закону якого призначена пенсія позивачу. Відповідно до [PERSON] України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 20! 5 мінімальний розмір пенсії з 01.01.2005 року становив 332 грн.00 коп., але ст. 28 [PERSON] У:.* «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії встановлений абзацом першим частини першої цієї статті (тобто мінімальний розмір пе:г віком за наявності необхідного страхового стажа у розмірі прожиткового мін; застосовується виключно для розмірів пенсій призначених згідно [PERSON] України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2004 р. № 894 мінімальний розмір пенсії з 01.09.2004 р. збільшується на 12%, тобто: 19,91*6*1,12. Постановою від 27.12.2005 р. №1293 «Про збільшення розмірів пенсій деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2006 р. передбачено збільшення розмірів пенсій, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році по інвалідності - у 3,5 рази: 19,91*6*1,12*3,5.Зазначеною постановою встановлено мінімальний розмір пенсії для інвалідів 3 групи у розмірі - 467,00 гривень. З 01.01.2008 року [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року № 107 були внесені зміни до [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В новій редакції [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ст. 50 встановлює, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам III групи - 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому, частини 3 та 4 статті 54 замінено текстом: У всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році по III групі інвалідності - 180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність Також на підставі вищезазначеного [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» було визначено, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно - правовими актами. Тобто, починаючи з 01.01.2008 р., розміри пенсій та додаткових пенсій встановлюються з урахуванням вищевказаного [PERSON]. Ці зміни в [PERSON] і були враховані при обчисленні пенсії позивачу. Таким чином, редакція ст. 50, ч. З, 4 ст. 54 [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в яких зазначається, що розмір пенсії для інвалідів 3 групи не може бути нижче ніж 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, було змінено на підставі [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України». Рішенням [PERSON] Суду України від 22.05.2008 р. №10-рп/2008 визнано неконституційними положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України». В тому числі й нові редакції ст. ст. 50, 54 на підставі цього Рішення [PERSON] Суду України визнані неконституційними. З метою законодавчого врегулювання даного питання Кабінетом Міністрів України була прийнята 28.05.2008 року Постанова № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка набрала чинності з 22.05.2008 року. Пунктами 4 та 6 якої передбачено щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, відповідно до [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплачувати інвалідам III групи у розмірі 15 процентів від прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність та мінімальний розмір пенсії для інвалідів 3 групи у розмірі - 870,00 грн. Ці зміни в [PERSON] і були враховані при призначенні пенсії позивачу. Відповідно до абз. 2 підпункту 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008р. №654 «Про підвищення пенсійного забезпечення громадян» для осіб, які отримують пенсію відповідно до [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.07.2008 р. встановлено доплату з тим, щоб їх пенсії (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсій за особливі заслуги перед Україною, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством) досягали таких розмірів: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, інва. по 3 групі у розмірі - 980,00 грн. На підставі цієї Постанови №654 постанова Кабінету Міністрів України від 03.01.2 р. №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим катего пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджет) 01.09.2008 р. втратила чинність. Також, залишається незрозумілим питання щодо вимоги проведення перерахунку пе починаючи з 01.03.2001 року щодо підвищення до пенсії як інваліду війни 3 групи в ро; 200 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч. 4 ст. 13 [PERSON] України «Про стг~ ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №458/95-ВР від 23.11.1995р. Згідно [PERSON] України «Про підвищення мінімального розміру пенсії» за № 979-ХП 15.07.1999року абзац другий ст.1 - мінімальний розмір пенсії поширюється тільки на тр> пенсії та відповідно до ст. З цього закону, не застосовується для визначення розмірів над та інших доплат. Постановою Верховної [PERSON] України «Про порядок введення в дію статей 10.5.' "Про оплату праці та встановлення мінімального розміру пенсії за віком " від 20.02.1996 : 49/96 ВР, Указом Президента України "Про грошову реформу в Україні" від 25.08.1996 №762/96, та постановою "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внасг Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року № 836 проведено перерахунок підвиш передбаченого [PERSON] України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захи.~| виходячи з розміру 16 гривень 62 копійка , тобто по 3 групі інваліда війни 16,62*200%=3?.' що і отримував позивач за період з 01.03.2001 року по 31.12.2003року. Згідно [PERSON] України "Про внесення змін до [PERSON] України «Про статус вете: війни, гарантії їх соціального захисту» від 05.10.2005 р. №2939-ІУ, який набрав чиннос~ 01.01.2006року частину четверту статті 13 викладено в такій редакції "інвалідам війни пе- або щомісячне грошове утримання, чи державна соціальна допомога, що виплачується за- пенсії, підвищується: інвалідам 3 групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осі" втратили працездатність". Відповідно до ст.65 [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2006 рі> 3235-ІУ прожитковий мінімум з 01.01.2006 року по 3 групі інвалідності підвищення іне війни становив - 350,00грн.(350,00*30%=105,00), з 01.04.2006 року становив - 359.' (359,00*30%=107,70), з 01.10.2006 року становив - 366,00грн. (366,00*30%=109,80). Відповідно до ст.62 [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» .V- прожитковий мінімум з 01.01.2007 року становив - 380,00грн., - (380,00*30%= 114. 01.04.2007року прожитковий мінімум становив - 406,00грн. (406,00*30%=121,80), з 01.1'і І року становив - 411,00грн. (411,00*30%=123,30). Відповідно до ст.58 [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2008 * №107-УІ прожитковий мінімум з 01.01.2008 року становив 470,00 грн.(470,00*30%=14і. 01.04.2008року становив-481,00грн.(481,00*30%=144,30), з 01.07.2008 року ста?: * 482,00грн. (482,00*30%=144,60), 01.10.2008 року становив - 498,00грн. (498.00*30%=149.- Відповідно до ст.54 [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 200е * №835-У1 прожитковий мінімум з 01.01.2009 року становив- 498,00грн.(498,00*30%=.- - відповідно до [PERSON] України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімі заробітної плати » прожитковий мінімум з 01.11.2009 року стан 573,00грн.(573.00*30%=171,90). Відповідно до [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2010 рік 27.04.2010р. №2154-УІ прожитковий мінімум з 01.01.2010 року станови 695,00грн.(695,00*30%=208,50), відповідно до [PERSON] України «Про встановг. прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати», прожитковий мінімум з 01.04 1 року становив - 706,00грн.(706,00*30%=211,80), з 01.07.2010 року прожитковий мін становив - 709,00грн. (709,00*30%=212,70), 01.10.2008 року становив - 723. (723.00*30%=216,90), з 01.12.2010 становив - 734,00грн. (734,00*30%=220,20). Ці зміни і були враховані при перерахунку підвищення [PERSON] з 01.03.2001 р Щодо вимог позивача здійснити донарахування, з нарахуванням компенсації втт частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати відповідно до [PERSON] У краї: 19.10.2000року №2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових дох»:.: зв"язку з порушенням термінів їх виплати" вважаємо що вони не підлягають задоволе:-:- наступних підстав. Статтею 2 [PERSON] України від 19.10.2000 року №2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати" та п.2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 року № 159 встановлено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати проводиться лише у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим [PERSON] (з 01.01.2001) Під доходами у цьому [PERSON] слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плати (грошове забезпечення) та інші. Тобто, компенсації підлягають лише нараховані, але не виплачені грошові доходи, які не мають разового характеру. Сума перерахованої та сплаченої на виконання судового рішення пенсії носить разовий характер і не підпадає під визначення доходів, передбачених [PERSON] України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати", за порушення строків виплати яких сплачується компенсація. Крім того, частина 1 статті 19 [PERSON] України «Про Кабінет Міністрів України» закріплює норму в якій встановлюється, що діяльність Кабінету Міністрів України спрямовується на забезпечення інтересів Українського народу шляхом виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної [PERSON] України, а також Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною радою України, вирішення питань державного управління у сфері економіки та фінансів, соціальної політики, праці та зайнятості, охорони здоров'я, освіти, науки, культури, спорту, туризму, охорони навколишнього природного середовища, екологічної безпеки, природокористування, правової політики, законності, забезпечення прав і свобод людини та громадянина, протидії корупції, розв'язання інших завдань внутрішньої та зовнішньої політики, цивільного захисту, національної безпеки та обороноздатності. Також, основними повноваженнями, закріпленими у ст. 20 [PERSON] України «Про Кабінет Міністрів України», Кабінет Міністрів України у сфері соціальної політики забезпечує проведення державної соціальної політики, вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення та забезпечує соціальний захист громадян. Стаття 52 [PERSON] України «Про Кабінет Міністрів України» встановлює норму у відповідності до якої акти Кабінету Міністрів України обов'язкові для виконання. Управління Пенсійного фонду в Балаклійському районі Харківської області вважає, що позивач був належним чином повідомлений про обставини, викладені в позові, так як: [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 - XII від 28.02.1991 року, [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» № 489-У від 19.12.2006 року, [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007року №107, вищевказані постанови Кабінету Міністрів України та й саме Рішення [PERSON] Суду України від 22.05.2008 р. №10-рп/2008 були належним чином опубліковані в офіційних органах засобів масової інформації, наприклад [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» № 489-У від 19.12.2006 року був опублікований у газеті «Голос України» № 246 від 27.12.2006 р., у газеті «Урядовий кур'єр», № 243 від 23.12.2006р. та в інших офіційних виданнях України, також пункти та статті законів України про Державний бюджет України на 2004 - 2009 роки неодноразово висвітлювались у пресі та засобах масової інформації. Тому, відповідно до вимог статті 267 Цивільного кодексу України позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений статтею 257 Цивільного кодексу України. Крім того, відповідач діяв лише в межах чинного законодавства та не мав правових підстав для нарахування та виплати пенсії в розмірах, вищих ніж встановлені діючим законодавством.. Таким чином, ні Кабінет Міністрів України, ні управління ПФУ в Балаклійському районі Харківської області жодним чином не порушують права позивача. Отже, позивачем не надано обґрунтованих доказів на підтвердження своїх вимог. Управління Пенсійного фонду в Балаклійському районі Харківської області вважає, що позивач був належним чином повідомлений про обставини, викладені в позові, так як: [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внас. Чорнобильської катастрофи» № 796 - XII від 28.02.1991 року, [PERSON] України "Про ст. ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551 -XII від 22.10.1993 року, За:- України "Про внесення змін до [PERSON] України "Про статус ветеранів війни, гарант соціального захисту""е/д 05.10.2005р. № 2939-ІУ, [PERSON] України «Про Державний бюджет України на І рік» № 489-У [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення зу деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107, вищевказані постанови Кас Міністрів України та й саме Рішення [PERSON] Суду України від 22.05.2008 р. .V рп/2008 були належним чином опубліковані в офіційних органах засобів масової інфор' наприклад [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» № 489-У 19.12.2006 року був опублікований у газеті «Голос України» № 246 від 27.12.2006 р., у «Урядовий кур'єр», № 243 від 23.12.2006 р. та в інших офіційних виданнях України. : пункти та статті законів України про Державний бюджет України на 2004 - 2011 неодноразово висвітлювались у пресі та засобах масової інформації. Тому, відповідно до вимог статті 257 ЦК України позивачем пропущено звернення до адміністративного суду. Крім того, відповідач діяв лише в межах чинного законодавства та не мав прав підстав для нарахування та виплати пенсії в розмірах, вищих ніж встановлені ді:- законодавством.. Пенсія [PERSON] призначена та виплачується відповідно до чинного пенсій законодавства. Крім того, відповідач діяв лише в межах чинного законодавства та не мав пра:- підстав для нарахування та виплати пенсії в розмірах, вищих ніж встановлені д:> законодавством.. Пенсія [PERSON] призначена та виплачується відповідно до чинного пенс: ' законодавства. Отже, позивачем не надано обґрунтованих доказів на підтвердження своїх вимог. Враховуючи вищевикладене, Управління Пенсійного фонду України в Балаклійс районі Харківської області, просить суд позов [PERSON] залишити без задово... провадження по даній справі закрити і розглянути дану справу без участі повно представника Управління в звязку з неможливістю зявитися в судове засідання. Представник позивача [PERSON], заявив клопотання про розгляд _ за його відсутності в звязку з неможливістю зявитися в судове засідання, підтримав п заяву, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі і на підтримку по вимог він зазначив наступне: Цивільний процесуальний кодекс України завданням и цивільного судочинства ви справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з V. захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осі: та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 1). Цивільне судочинство, відповідно до ч. 1 статті 2 ЦПК України здійснюється відг до Конституції України, ЦПК України та [PERSON] України «Про міжнародне приватне . при цьому, відповідно до ч. 2 цієї статті якщо міжнародним договором, згода на обов'яз- якого надана Верховною [PERSON] України, передбачено інші правила, ніж встановлек України, застосовуються правила міжнародного договору. Ч. З статті 2 ЦПК України безпосередньо передбачає, що закон, який встановлю- обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обме - використання, не має зворотної дії в часі - таким чином такий закон не може анулювг існуючі права людини і в силу статті 22 Конституції України, згідно якої конституційні г: свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, що забороняє при прийнятті нових зїі або внесенні змін до чинних законів, звуження змісту та обсягу існуючих прав і свсч може скасовувати або звужувати вже існуючі права, які людина набула до початку вве_**. дію такого закону. 13 Ця норма українського законодавства відповідає Конвенції прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифікована [PERSON] України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції № 475/97-ВР від 17.07.1997 року), яка є частиною національного законодавства. Так Європейський суд з прав людини, рішення якого відповідно до [PERSON] України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІУ від 23.02.2006 року є джерелом права для українських судів, неодноразово вирішував питання про те, що потрібно враховувати при прийнятті судового рішення «у порядку встановленому законом». Суд не заперечував, що вирішальне значення має тут наявність національного закону, але й сам цей закон повинен відповідати Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і в ніякому разі не скасовувати вже існуючі у конкретної людини права і свободи. Так в класичній справі ^іпїегуегр V. Иеіііегіашіз суд відмітив, безпосередньо посилаючись на принцип верховенства права, що в демократичній державі будь-яка міра, що є довільною (агЬіІгагу) в відношенні конкретної людини, не може вважатися законною в змісті Конвенції, тому Страсбург не приймає автоматично доводи держави про законність обмежень, що накладаються на права й свободи конкретної людини, а розглядає їх автономно й у контексті Конвенції (справа 8расек V СгесЬ КериЬІіс (1999). Таким чином, для правильного застосування закону про розмір належних до нарахування та сплати пенсій, має вирішальне значення час набуття [PERSON] прав на компенсацію від держави шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя, які він отримав від дії іонізуючого випромінювання під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і обсяг прав, які йому надавалися діючими в той час законами України. [PERSON] з 06.11.1991 року отримав право на пенсію по інвалідності третьої групи внаслідок професійного захворювання викликаного аварією на Чорнобильській АЕС. Ці данні підтверджуються запереченнями відповідача, і в силу ч. 1 статті 61 ЦПК України вони не потребують доказування. 22.03.1999 року [PERSON] набув право на отримання пенсій встановлених [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та основним пенсійним законом України того часу «Про пенсійне забезпечення» в розмірі : -основна пенсія, з урахуванням підвищення як інваліду війни III групи - не менше 800 процентів мінімальної пенсії за віком встановленої на рівні прожиткового мінімуму відповідно до [PERSON] України «Про прожитковий мінімум», діючого на момент нарахування пенсії; -додаткова пенсія - 50 процентів мінімальної пенсії за віком, встановленої на рівні прожиткового мінімуму відповідно до [PERSON] України «Про прожитковий мінімум», діючого на момент нарахування пенсії. 3 5 липня 1999 року в Україні введено в дію [PERSON] України № 966-ХІУ «Про прожитковий мінімум». Згідно статті 2 цього закону, він застосовується для встановлення розмірів мінімальної пенсії за віком і відповідно до прикінцевих положень він містить імператив для Кабінету Міністрів України про приведення всіх подальших його рішень в відповідність з цим законом, згідно ч. 4 ст. 1 цього закону, для інвалідів повинен застосовуватися прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. З 01.01.2004 року, часу введення в дію [PERSON] України «Про загальнообовязкового державного пенсійного страхування», стаття 5 якого визначила, що виключно цим [PERSON] визначаються: ...мінімальний розмір пенсії за віком, мінімальний розмір пенсії за віком став розраховуватися відповідно до статті 28 цього закону. Прийнятий 23.03.2005 року Верховною радою України [PERSON] № 2505-ІУ від 25.03.2005 «Про внесення змін до [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та деяких інших законодавчих актів України», яким статтю 28 доповнили частиною 3, якою мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, визначили для застосування виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим [PERSON], навіть без огляду на рішення [PERSON] Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року по справі про соціальні гарантії громадян, яким внесення змін до законів України [PERSON] про дербюджети України на відповідні роки визнано не конституційним, не моаа застосовуватися до [PERSON], так як значно зменшує розмір належних йому до виплгі пенсій, що безумовно підтверджують заперечення відповідача. Така ж ситуація і з [PERSON] України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державної і бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Україні-: ^ Пунктом 28 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Держави: ! І бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України! статтю 50 [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок і Чорнобильської катастрофи» викладено в новій редакції: особам, віднесеним до категорії призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідгц IIгрупи - 20% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; ч. ч. З, 4 статті 5 - замінено чотирма частинами, за змістом яких у всіх випадках розміри пенсій для інвалід .ц і щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: ді* [ учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1990 роках по II гр> І інвалідності - 150% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. [PERSON] закон не підлягає застосуваню в відношенні [PERSON] взагалі, так як одночас і понизив гарантований Конституцією України обсяг його прав на отримання пенсій як інва і ЧАЄС в декілька разів. Так розмір належної йому до сплати державної пенсії, як інваліду ЧАЕаО IIIгрупи одночасно був зменшений більше як в 4 раз (600:150=5,33). Також неможливо розповсюджувати на [PERSON], як інваліда війни, який отри я | статус інваліда війни до 01.01.2006 року, дію [PERSON] України «Про внесення змін і доповз і і до [PERSON] України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 2939-ІУ ш і 05.10.2005року, який значно зменшив розмір підвищення пенсій для інвалідів війни. і напряму заборонено статтею 22 Конституції України. Законодавець має право вносити змінг зі законів України, але ці зміни не можуть звужувати обсяг прав і пільг тих, в відношенні когс Я закони діяли в попередніх редакціях. [PERSON] головний принцип не тільки Конституції України НІ стаття), а й міжнародного права. В відношенні строку позовної давності - згідно статті 268 Цивільного кодексу Укра ш] позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцть «ц іншим ушкодженням здоровя. Обовязок щодо виплати пенсії по каліцтву, інш т ушкодженню здоровя інвалідів ЧАЕС та війни держава поклала на УПФ, тому обов * ¦ відшкодувати шкоду [PERSON] зявився у відповідача з моменту, коли він протипра- ж порушив обовязки покладені на нього державою для компенсації шкоди завданої каліцть «і іншим ушкодженням здоровю. Для розгляду позову сторони в судове засідання не прибули, хоча належним чином ' я повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, однак надали заяви про розгляд спра-л та їх відсутності. Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наяь а справі доказів. Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі де . к з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та запере дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таки\\ Щ підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON], перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду Укг_ я Балаклійському районі Харківської області та є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, інб_ з 3-ї групи по захворюванню, що повязане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС- ш 15 підтверджується наданими позивачем та відповідачем посвідченням особи потерпілої під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи І категорії, довідками, запереченнями відповідача, іншими наданими суду документами. З заперечень, наданих управлінням Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області від 02.06.2010 року, вбачається, що [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області і отримує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи як інвалід ЧАЕС та війни III групи безперервно. З заперечень на позовну заяву та довідки про фактично нараховану та сплачену пенсію підтверджуються доводи позивача про те, що пенсія за період з 01.03.2001 року по день розгляду справи в суді йому нараховувалася та виплачувалася відповідачем не відповідно до вимог ст. ст. 50, 54 [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.. 13 [PERSON] України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в термін до 01.01.2006 року), а відповідно до підзаконних актів, прийнятих Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 81 [PERSON] України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України. Згідно ст. 49 [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 54 [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції [PERSON] від 06.06.1996р. №230/96-ВР) в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по І групі інвалідності- 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 50 [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції [PERSON] від 19.12.1991р. №2001- XII, із змінами, внесеними [PERSON] від 06.06.1996р. №230/96-ВР) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам І групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком. З положеннями даних норм співпадає припис п. 4 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМУ від 30.10.1997 року № 523. Згідно абз. 1, 3 ч. 1 ст. 2 [PERSON] України № 966-ХІУ від 15 липня 1996 року «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сімям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України. Згідно зі ст. 5 [PERSON] України «Про загальнообовязкове державне пенсії страхування», що набрав чинності з 01.01.2004 року, мінімальний розмір пенсії за ) встановлюється тільки цим законом і в відповідності з ч. 1 ст. 28 цього закон\ І встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до вимог ч. З ст. 45 Конституції України пенсії та інші види соціа Л виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень жит і. | нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Правові засади формування та застосування державних соціальних стандарті нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та зак: -л України державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, визнач^ [PERSON] України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії». За змістом абз. З ст. 1 вказаного [PERSON], державні соціальні гарантії - встаь Я законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпе-.яі соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іниш нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожит:- - і мінімуму. Відповідно до вимог [PERSON] України «Про прожитковий мінімум», прожит:- мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціон> організму людини, збереження його здоровя набору продуктів харчування, а ~_вш мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг необхідні' Зш задоволення основних соціальних та культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і пк затверджується Верховною [PERSON] України в законі про державний бюджет на відповідний гяЯ Визначений ст. 28 [PERSON] України «Про загальнообовязкове державне пен-ЛШ страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосов;* иЛ прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є певним стандартом, в порів- аЛ з яким визначаються розміри інших видів виплат та допомоги. Тобто, мінімальний розмір пенсії за віком для визначення якого застосов;- Д прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є виправною величиною від Я проводиться розрахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здог- Я призначених за [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які ппгтря-я Щ внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно з положенням ст. 8 ЦПК України, у разі невідповідності нормативно-прав -ин акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язками якого надана Верховною [PERSON] України або іншому нормативно-правовому акт-.. :¦ застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Отже за [PERSON] нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзакон:-:яЯ актами, при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ч. 1 ст. 50 та ч - їй 54 [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали вна. :і*| Чорнобильської катастрофи», стаття 13 [PERSON] України «Про статус ветеранів війни, гараг Гі соціального захисту», а не підзаконні акти, які істотно звужують обсяг встановлених за> н прав. Безпідставним є посилання відповідача на ч. 5 ст. 54 [PERSON] України «Про статте соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи . і оЛ передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок калії:':-- щ захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом Мі- . ¦ України. Оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не о: --ЧИ що останній, встановлюючи такий порядок може допустити звуження змісту та обсяг пя позивача встановлених цим же законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повине встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього закону в тому числі й - І законів, якими встановлений розмір мінімальної пенсії за віком. Суд погоджується з доводами представника позивача [PERSON] про те, що в силу статті 22 Конституції України і практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права, прийняті пізніше закони, нормативні акти не можуть допускати істотного звуження прав і свобод, вже наданих конкретній особі, і тому вони не можуть розповсюджуватися на дану конкретну особу, в силу чого в відношенні [PERSON] не підлягають застосуванню прийнятий 23.03.2005 року Верховною радою України [PERSON] № 2505-ІУ від 25.03.2005 «Про внесення змін до [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та деяких інших законодавчих актів України», в частині доповнення статті 28 [PERSON] України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» частиною 3, а також [PERSON] України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 2939-ІУ від 05.10.2005 року, який значно зменшив розмір підвищення пенсій для інвалідів війни. Але в відношенні періоду з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог, так як Пунктом 28 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-УІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» статтю 50 [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в новій редакції: особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам II групи - 20% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; ч.ч. З, 4 статті 54 замінено чотирма частинами, за змістом яких у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1990 роках по II групі інвалідності - 150% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами. Рішенням [PERSON] Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року положення ст. 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18. підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34. підпунктів 1-6, 8-12, пункту 35, пунктів 36-100 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» [PERSON] України від 28 грудня 2007 року № 107-УІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнані такими, що не відповідають Конституції України, тобто є неконституційними. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення [PERSON] Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, положення п. 28 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» втратило чинність і не підлягало застосуванню з 22 травня 2008 року. Таким чином, суд дійшов висновку про невідповідність дій відповідача щодо виплати позивачу за періоди з 01.03.2001 року по 31.12.2007 року і з 22.05.2008 року по день розгляду справи в суді державної пенсії та додаткової пенсії в розмірах, які не відповідають [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», [PERSON] України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та діючому законодавству. Відповідно до вимог ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Загальновідомим є факт, що інваліди ЧАЕС потребують значної кількості грошей на забезпечення дієтичного харчування, а також придбання лікувальних препаратів, частина яких іноземного виробництва. Оскільки суд дійшов висновку про невідповідність дій відповідача щодо виплати позивачу державної пенсії та додаткової пенсії в розмірах, які не відповідають [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катаст» [PERSON] України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та і -і законодавству за періоди з 01.03.2001 року по 31.12.2007 року і з 22.05.2008 року : розгляду справи в суді, що не може не наносити значної шкоди здоровю [PERSON], як інваліду ЧАЕС та війни III групи, яка безсумнівно створює реальну загроз\ та здоровю [PERSON] вимога про заборону відповідачу сплачувати на майбутнє йому пенсії в розмірі меншому ніж це встановлено [PERSON] України, станом на сьогол. [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в? Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року та «Про статус ветерана гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993 року, є обґрунтованою і задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 46 [PERSON] України «Про загальнообовязкове державне г страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарах; компенсації втрати частини доходів. У відповідністю зі ст. 2 [PERSON] України «Про компенсацію громадянам втрати доходів у звязку з порушенням строків їх виплат» компенсація громадянам втрати доходів у звязку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадить. затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громз період починаючи з дня набрання чинності цим [PERSON]. Під доходами у цьому [PERSON] слід розуміти грошові доходи громадян, одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Починаючи з 1975 року Європейський суд з прав людини право на отримана визнає елементом «майна» відповідно до ст.. 1 Протоколу № 1 до [PERSON] захист прав людини і основоположних свобод. Так в класичній справі Маііег V. А. 5849/72 З ОК 25, 1975) Євросуд з прав людини відмітив, що законодавчо визначене отримання пенсії прирівнюється до права приватної власності і на нього розповсю; загальні національні норми, які застосовуються до «майна», «приватної власності», в. до національного закону, в тому числі і право на індексацію. Європейський суд з прав відношенні України неодноразово приймав рішення щодо відшкодування інфляція:-:-: якщо вони подані заявником в заяві (див. наприклад, Максиміха проти України (V V. ІІкгаіпе), заява N 43483/02, пункт 29, рішення від 14 грудня 2006 року). За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів, що різницю між фактично нарахованими і сплаченими йому відповідачем сума починаючи з 01.03.2001 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по день розгляд; суді, і сумами пенсії, які повинен був сплачувати відповідач йому, як інваліду ЧАЄС : та про зобовязання відповідача компенсувати втрату частини грошових доходів ; порушення термінів їх виплати, є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: partial