Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Самбірбуд» ( надалі - ВАТ Самбірбуд»), [PERSON] треті особи: Самбірська міська рада, приватний нотаріус Симбірського районного нотаріального округу [PERSON] - про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 12 квітня 2003 року між ВАТ Самбірбуд» та [PERSON] на відчуження вбудовано- прибудованого нежитлового конторського приміщення, що знаходиться в місті Самборі по вул. Коперніка, 37/65, і нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу [PERSON] та про переведення на неї прав та обовязків покупця за даним договором, оплативши ВАТ Самбірбуд» 12635 грн. 30 коп. його вартості. В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що з 1978 року працювала на посаді маляра в будівельному управлінні №45, до якого відносився ВАТ Самбірбуд». В 1979 році її поставлено на квартирний облік для отримання житла за місцем праці. 21 січня 1997 року відбулося спільне засідання профспілкового комітету та адміністрації ВАТ Самбірбуд», на якому розглядалося питання про розподіл 24-х квартирного будинку в місті Самборі по вул. Коперніка, 37, де їй було запропоновано квартиру №44, яку звільнила колишній квартиронаймач [PERSON] і яка знаходилася на 9-му поверсі в малосімейному будинку. В звязку з поганим станом свого здоровя вона відмовилася від отримання даного житла. На цих же зборах голова правління ВАТ Самбірбуд» [PERSON] запропонував їй службове приміщення, яке знаходилося в будинку №37, розташоване в місті Самборі по вул.Коперніка, переобладнавши його під житло, та виділити їй це житло і іншим працівникам згідно черги, на що вона погодилася. За власні кошти нею було виготовлено технічний проект переобладнання цього приміщення з нежитлового в житлове. В цьому приміщенні повинна була отримати двохкімнатну квартиру. Рішенням виконкому Самбірської міської ради за №24 від 23 січня 1992 року будинок по вул. Коперніка, 37 в місті Самборі було прийнято на баланс житлово-експлуатаційної контори №2 міста Самбора без згаданого приміщення площею 99, 5 кв.м., яке знаходилося на першому поверсі будинку. 06 лютого 1997 року ВАТ Самбірбуд» звернувся з відношенням на імя виконкому Самбірської міської ради щодо надання дозволу на переобладнання згаданого службового приміщення під житло працівникам, які перебувають ні черзі. Рішенням виконкому Самбірської міської ради від 17 квітня 1997 року зі №233 було дозволено переобладнати службове приміщення під житло, попередньо розробивши проект. На підставі вищевказаних документів вона, як замовник, в Дрогобицькому науково-дослідному проектно-вишукувальному інституті - НДІ «Проектреконструкція» виготовила проектну документацію, яка 20 травня 199 року у вигляді проекту була погоджена з головним архітектором м. Самборі [PERSON] Оскільки ВАТ Самбірбуд» реконструкцію не провело, в кінці травня 199 року почала проводити будівельні роботи по реконструкції службовок приміщення з нежитлового в житлове за власні кошти. Нею було розібран > перегородки між кімнатами, вимуровано цегляні перегородки згідно проект [PERSON] занесено деякі меблі і фактично вона там проживала. Коли [PERSON] став головою правління, став вимагати від не повернення ключів від вхідних дверей квартири, а згодом поміняв замки на вхідних дверях. Відповідач, в особі ВАТ «Самбірбуд», 19 березня 2003 року отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке знаходилося в ' Самборі по вул. Коперніка,37, а саме на вбудовано-прибудоване конторсь:- - приміщення загальною площею 100,7 кв.м. Свідоцтво було видане на підстаЕ розпорядження Самбірської міської ради за №42 від 14.03.1994 року те зареєстроване в Самбірському в Самбірському МБТІ 19 березня 2003 року і реєстрову книгу за реєстром №107. Весною 2004 року її стало відомо, що ВАТ Самбірбуд» 02 квітня 20 року в особі голови правління товариства [PERSON] продало дружин [PERSON] - [PERSON] дане приміщення. В договорі купівлі-продану невірно зазначено, що приміщення являється нежитловим, оскільк Самбірською міською радою ще в 1997 році було прийнято рішення, згідне якого переведено службове приміщення в житлове. Вважає, що відповідач при укладенні договору купівлі-продажу ввл покупця у особі [PERSON] в оману щодо свого права укладати даний договір, а тому згідно ст. 227 ЦК України договір повинен бути визнаний недійсним. Стверджує, що згідно п.1 ст. 362 ЦК України мала першочергове право на купівлю частини спірного приміщення площею 58,4 кв.м., яке було надане їй на законних підставах, а тому права та обовязки покупця приміщення площею 58,4 кв.м. за договором купівлі продажу від 02.04.2003 року на підставі ст. 8, п. 4 ст. 362 ЦК України повинні бути переведені на неї. Оскільки площа квартири складає 58% всього від нежитлового приміщення ВАТ Самбірбуду», вона повинна сплатити 12635 грн. ЗО коп. Просить постановити рішення, яким визнати недійсним зазначений договір купівлі-продажу та перевести на неї права та обовязки покупця за даним договором площею 58,4 кв.м., сплативши ВАТ Самбірбуд» 12635 грн. ЗО коп. його вартості. У процесі розгляду даної справи в порядку ст. 31 ЦПК України неодноразово змінювала свої позовні вимоги, просила визнати згаданий договір купівлі - продажу недійсним в частині зазначення покупця [PERSON], перевести на неї права та обовязки покупця за договором купівлі-продажу всього нежитлового приміщення площею 100,71 кв.м. по вул. Коперніка, 37/65 в місті Самборі, сплативши ВАТ Самбірбуд» 21785 грн., визнати за нею право власності на все нерухоме майно. В підтвердження доповнених позовних вимог посилалась на те, що оскільки за свої кошти вона провела ремонт в квартирі, їй було надано це житло на законних підставах, то це приміщення їй повинно бути передано у власність. Крім того, [PERSON] та [PERSON] являються подружжям. У відповідності до статті 22 Кодексу про шлюб і сімю України, норми якого діяли на той час укладання договору, нажите подружжям за час шлюбу майно є його спільною сумісною власністю і після укладення цього договору [PERSON] набув право спільної сумісної власності на вудовано- прибудоване конторське приміщення. А відтак вважає, що останній, представляючи інтереси ВАТ Самбірбуд», вчинив правочин в своїх інтересах, чим порушив вимоги ч. З статті 62 ЦК Української PCP, який діяв на час укладання договору, згідно якого представник не може укладати угоди від імені особи, яку він представляє, у відношенні себе особисто. Така ж норма закріплена в ст.238 діючого на той час ЦК України. Оскільки це приміщення було надано їй, вона за свої кошти провела реконструкцію цього приміщення, а укладання такого договору ущемило її права, як майбутнього квартиронаймача та власника. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу та переведення прав та обовязків покупця підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в позовних заявах, та пояснила, що спірне приміщення у вигляді двокімнатної квартири було надано їй рішенням спільного засідання адміністрації та профкому ВАТ Самбірбуд». За власні кошти вона виготовила технічну документацію по реконструкції приміщення з нежитлового в житлове, отримала дозвіл на його переведення з нежитлового в житлове, затверджено проект реконструкції та за п кошти їй дозволено проводити там ремонтні роботи. Вважає, що [PERSON] був зацікавлений у незакінченні нею ремонтних робіт, так як мав намір привласнити незаконним шляхом дане приміщення собі. Представлений ним протокол спільного засідання правління ВАТ Самбірбуд» та адміністрації від 21.01.1997 року вважає підробленим. В Симбірську міську раду нею був представлений протокол спільного засідання профкому та адміністрації, а їй на її вимогу було видано пізніше витяг з даного протоколу. Ствердила, що на неї не покладався обовязок зберігати оригінал протоколу спільного засідання профкому та адміністрації ВАТ «Самбірбуд». Причини відсутності його не знає. Майже всю документацію, що вело товариство, було знищено, з приводу чого вона з іншими працівниками ВАТ Самбірбуд» зверталась в органи прокуратури. Оскільки їй це приміщення виділено, на проведення ремонтних робіт нею були витрачені кошти, вважає, що на неї повинні бути переведені права та обовязки покупця за цим договором. [PERSON] не вправі був укладати договір купівлі-продажу від свого імені своїй дружині. їй повинна була виділитися двокімнатна квартира площею 58,4 кв.м. Виходячи з вартості всього приміщення, встановленої на час укладання договору купівлі-продажу, вона внесла на рахунок відповідача ВАТ Самбірбуд» грошову суму лише за площу 58,4 кв.м. Вважає, що строк звернення до суду пропустила з поважних причин, який просить поновити. Представник позивача [PERSON]- [PERSON]М позовні вимоги вважав підставними, посилаючись на обставини, викладені в позові, просить їх задовольнити. Представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав і пояснив, що вони підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивачці [PERSON] на законних підставах було виділено нежитлове приміщення, яке вона переобладнала на підставі отриманого дозволу і за власні кошти провела ремонтні роботи своїми силами, там вселилась, а тому це приміщення повинно належати їй. Окрім того, договір купівлі-продажу є недійсним, так як він укладений з порушенням вимог щодо представництва. [PERSON] не вправі був представляти інтереси ВАТ «Самбірбуд» як продавця, укладаючи договір купівлі - продажу в своїх інтересах. Оскільки [PERSON] про своє порушене право дізналась в 2004 році, просить поновити їй строк звернення до суду, пропущений нею з поважних причин. Представник відповідача ВАТ Самбірбуд» [PERSON] позову не визнав і пояснив, що договір купівлі-продажу було укладено правомірно з дотриманням норм закону. В 2003 році майно ВАТ «Самбірбуд» перебувало в податковій заставі, товариство переживало скрутне матеріальне становище, в звязку з чим було прийнято рішення продати вбудовано-прибудоване конторське приміщення і вирученими від реалізації коштами погасити заборгованість. Приміщення було продане [PERSON], оскільки вона перебувала першою на квартирному обліку, отримавши дозвіл керуючого податкової інспекції на реалізацію цього майна. Борг підприємства становить 200000 грн. Ствердив, що йому відомо про факт проживання в цьому приміщенні [PERSON], дачу згоди Самбірською міською радою на переведення приміщення з нежитлового в житлове. Він був присутнім на зборах, коли надавали дозвіл на переведення приміщення з нежитлового в житлове. Вважає, що [PERSON] предявила недійсний витяг з протоколу спільного засідання адміністрації та профкому від 21.01.1997 року, так як питання щодо виділення цього приміщення на цих зборах не розглядалося. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги вважає безпідставними, так як на законних засадах отримала житло, до якого [PERSON] жодного відношення не має. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позову не визнав і пояснив, що позовні вимоги [PERSON] є надумані та безпідставні, оскільки на час укладання договору купівлі-продажу у ВАТ Самбірбуд» вона працювала по сумісництву, основним місцем її праці була Самбірська ЦРП, що виключало її право на отримання квартири; на квартирному обліку [PERSON] першою не перебувала; представлений нею витяг з протоколу спільного засідання адміністрації та профкому ВАТ Самбірбуд» від 23.01.1997 року не може служити належним доказом, так як він не відповідає вимогам складання такого роду документу, в якому відсутні печатка та його підпис в протоколі як голови профкому, а відомості, що містяться в зазначеному документі, не відповідають дійсним обставинам, зокрема, окремі особи, зазначені у витягу, з обєктивних причин присутніми на зборах не могли, щодо інших не могло вирішуватись питання відносно надання квартир. Відсутність оригіналу документу повязує з протиправною діяльністю колишнього голови правління ВАТ Самбірбуд» [PERSON], який в свій час знищив ряд документів, не передавши їх новому керівництву, з приводу чого велась перевірка Самбірською міжрайонною прокуратурою. Вважає, що [PERSON] сам підробив цей протокол, надавши його [PERSON] одноособово дозволив їй вселитися в нього, дав дозвіл на оформлення технічної документації, що не породжує будь - яких правових підстав на отримання цього приміщення. Пояснив, що 21.01.1997р. було спільне засідання правління ВАГ Самбірбуд» і профспілкового комітету, де було вирішено переобладнати це приміщення з нежитлового в житлове, перед тим звернувшись за дозволом в Самбірську міську раду, і в послідуючому надати під житло працівникам без зазначення прізвища [PERSON] Ствердив, що позивачка про своє порушене право дізналась ще в травні 1997 року, а відтак пропустила термін звернення до суду, що є самостійною підставою для відмови в позові. Договір купівлі-продажу вважає укладеним на правомірних засадах, виходячи з наступного: Він разом з членами своєї сімї перебував на квартирному обліку під №1 ВАТ Самбірбуд». Водночас, був головою правління ВАТ Самбірбуд». Товариство мало великі боргові зобовязання перед іншими юридичними особами, а тому з метою їх погашення було прийнято рішення реалізувати частину нерухомого майна, зокрема, вбудовано-прибудованого конторського приміщення шляхом продажу особі, що першою перебуває на квартирному обліку. Такою особою була його дружина [PERSON], яка за його місцем праці значилась першою на квартирному обліку. їй було продано це приміщення, попередньо отримано дозвіл на звільнення його з-під застави. Гроші, отримані від реалізації майна, пішли на погашення боргових зобовязань. Жодних порушень щодо вимог представництва він не допустив, так як представляв інтереси юридичної особи, будучи наділений спеціальними на це повноваженнями. Пояснив, що [PERSON] ніяких ремонтних робіт в спірному приміщенні не вела. Свідки дають з цього приводу суперечливі свідчення. Зазначив, що на даний час це приміщення повністю ним переобладнано під житло, де він проживає зі своєю сімєю. Представник Самбірської міської ради [PERSON] щодо розвязання спору покладається на думку суду. Підтвердив факт звернення ВАТ Самбірбуд» на імя Самбірської міської ради щодо переведення цього приміщення з нежитлового в житлове. Пояснив, що перед тим це приміщення було взяте на баланс ВАТ Самбірбуд». На час укладення договору купівлі- продажу приміщення згідно рішення Самбірської міської ради було жилим. Рішення міської ради про повторний перевід з житлового в нежитлове не було. Третя особа - приватний нотаріус Самбірського нотаріального округу району [PERSON] позову не визнав і пояснив, що до нього звернувся представник юридичної особи [PERSON] зі всіма правовстановлюючими документами, на підставі чого він посвідчив договір купівлі-продажу. Дієздатність сторін була встановлена. Форма та порядок укладення договору дотримано. Вважає, що [PERSON] вправі був укладати даний договір, оскільки він діяв від імені юридичної особи, маючи владні повноваження. Проте зазначив, що якби йому було відомо про існування рішення Самбірської міської ради щодо переведення цього приміщення з нежитлового в жиле, проведення в ньому ремонтних робіт, даного договору він би не посвідчував. Як було встановлено судом, позивачка з 1976 року працювала в будівельному управлінні №45, до якого відносився Самбірбуд», на посаді маляра, де була взята на квартирний облік для отримання житла. 21 січня 1997 року відбулося спільне засідання профспілкового комітету та адміністрації ВАТ Самбірбуд», на якому розглядалося питання про розподіл квартир 24-х квартирного житлового будинку, розташованого в місті Самборі по вул. Коперніка,37. На цьому засіданні було запропоновано квартиру №44, яку звільнила [PERSON], і яка знаходилась на 9-му поверсі, надати позивачці, від чого вона відмовилась, посилаючись на свій поганий стан здоровя. На цих же зборах головою правління [PERSON] було запропоновано службове приміщення, яке знаходилося в будинку №37 по вул. Коперніка в місті Самборі, переобладнати під житло та виділити позивачці [PERSON] і іншим працівникам згідно черги. Позивачці було доручено за власні кошти виготовити проект переобладнання нежитлового приміщення в житлове, в якому вона повинна була отримати двохкімнатну квартиру, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з протоколу № 1 спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ВАТ «Самбірбуд» від 21 січня 1997 року. В згаданому протоколі названі присутні члени прізвища присутніх на зборах членів правління та профкому, прізвища запрошених осіб. Будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка [PERSON]ГІ. підтвердив дату і мету проведення зборів спільного засідання адміністрації та профкому ВАТ Самбірбуд» та наявність свого підпису в цьому документі. Свідок [PERSON] показала, що позивачці головою правління ВАГ Самбірбуд» [PERSON] на спільному засіданні адміністрації та профкому ВАТ «Самбірбуд» в січні 1997 року було запропоновано квартиру в будинку на вул.Шухевича. Через свій поганий стан здоровя вона від неї відмовилась, оскільки квартира була на девятому поверсі. Тоді їй запропонували надати конторське приміщення. На цьому засіданні були присутні [PERSON] та [PERSON] Дану обставину підтвердив допитаний в судовому засіданні в якості свідка колишній голова правління ВАТ Самбірбуд» [PERSON]Ф і показав, що позивачка займалась виготовленням проектно - технічної документації по реконструкції згаданого приміщення. На зборах з цього приводу було прийнято рішення. Предявлений останньою витяг з протоколу позивачці дала [PERSON], яка була відповідальна за квартирний облік. Вважає, що оригінал зборів знищив [PERSON] На підставі рішення зборів Самбірською міською радою було переведене згадане приміщення з нежитлового в житлове. Позивачка виготовила проектно-технічну документацію. Підпис в предявленому протоколі спільного правління ВАТ Самбірбуд» і профспілкового комітету виконаний напроти його прізвища не ним. Ствердив, що в той день [PERSON]П вирвав з його рук печатку і втік. Допитана свідок [PERSON] підтвердила факт, що в 1997 році була відповідальною за ведення квартирного обліку, як секретар, вела збори правління. Підпис в предявленому їй витягу з протоколу спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ВАТ Самбірбуд» напроти її прізвища виконаний нею. В той день позивачці пропонували квартиру на девятому поверсі, від чого вона відмовилася. Обліку реєстрів протоколів на підприємстві не велося. Не підтвердила факту видачі [PERSON] витягу з протоколу. Пояснила, що 21.01 1997 року рішенням Самбірської міської ради було переведене це приміщення з нежитлового в житлове. Свідок [PERSON] пояснив, що 21.01.1997р. [PERSON] надали житло в конторському приміщенні. Збори відбулися у вагончику. Такі ж показання в судовому засіданні дав свідок [PERSON], який показав, що було прийнято рішення про поділ конторського приміщення на дві квартири: одно - та двокімнатну. Збори були спільні разом з адміністрацією та профспілковим комітетом ВАТ Самбірбуд». Присутніми були [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] показала, що 21.01 Л997р. відбулося спільне засідання правління ВАТ Самбірбуд» та профспілкового комітету товариства, а не спільне засідання адміністрації та профспілкового комітету, як це зазначає [PERSON] Проте, не заперечила, що підпис у витягу цього документу виконано нею. Ствердила, що підписувалась в цьому документі не в день, зазначений у витягу, а набагато пізніше. Не заперечила, що вела особисто протокол спільного засідання профкому та адміністрації від 21.01.1997 року. Як вбачається зі змісту цього витягу протоколу, на цих зборах вирішувались питання про надання в спірному приміщенні квартири [PERSON] ' По справі було проведено ряд судово-почеркознавчих експертиз, із висновків яких вбачається наступне: - зокрема, із висновку № 16-40 від 22 травня 2007 року, складеного експертом Львівського НДІСЕ, що підпис від імені [PERSON] напроти його прізвища в протоколі спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ВАТ Самбірбуд» від 21.01.1997р., виконаний ним, під впливом збиваючих факторів природнього характеру (незвична поза, або незвичний стан при його виконанні). Будучи допитаним в якості свідка [PERSON] заперечив виконання будь-коли свого підпису в незвичній позі, або у незвичному стані. Із висновку наступної судово-почеркознавчої експертизи за №6/303 від 11 червня 2008 року видно, що підпис від імені [PERSON] напроти його прізвища в протоколі спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ВАТ Самбірбуд» від 21.01.1997р. виконаний ним, якість підписів від членів профкому - [PERSON], [PERSON], [PERSON][PERSON], [PERSON] та [PERSON] виконані за допомогою кулькових ручок. Застосування технічних прийомів чи технічних засобів при виконанні вказаних підписів не виявлено. Підпис напроти [PERSON] теж виконаний кульковою ручкою. Факту підробки, знищення чи зміни реквізитів на даному витязі протоколу не встановлено. В протоколі спільного засідання профспілкового комітету та правління адміністрації ВАТ Самбірбуд» підпис напроти [PERSON]Ф виконаний ним. Наступним висновком судово-почеркознавчої експертизи за №10326, проведеної Київським НДІСЕ 29 грудня 2008 року, підтверджено виконання підписів, вчинених членами профкому та [PERSON] Б, [PERSON] в дослідженому витягу з протоколу кульковими ручками без використання копіювально- множинної техніки, заперечено будь який факт підробки цього документа. Згідно судово-почеркознавчої експертизи за №10326 вбачається, що підпис в протоколі №1 спільного засідання профспілкового комітету та правління ВАТ Самбірбуд», виконані не [PERSON], а іншою особою, , з наслідуванням істинних підписів [PERSON] Отже, дослідивши в сукупності всі належні докази, суд приходить до висновку, що 21.01.1997 року відбулось спільне засідання профспілкового комітету та адміністрації ВАТ Самбірбуд», на якому було вирішено переобладнати нежиле адміністративне приміщення у вигляді вбудовано- прибудованої споруди в жиле, розташоване в м. Самборі по вул. Коперніка, 37, позивачці [PERSON] - виготовити проектно- технічну документацію і надати останній двокімнатну квартиру в цьому приміщенні. Дана обставина підтверджується ще й тим, що зразу після проведення цих зборів це рішення стало виконуватися. Зокрема, 05.02.1997 р. голова правління ВАТ Самбірбуд» [PERSON] звернувся з відношенням до виконавчого комітету Самбірської міської ради про надання дозволу на переобладнання службового приміщення по вул. Коперніка №37 в місті Самборі під житло працівникам, які перебувають на черзі. Рішенням виконавчого комітету ради Самбірської міської ради за № 133 від 17 квітня 1997 року це відношення задоволено і зобовязано ВАТ Самбірбуд» попередньо розробити проект, а головному архітектору [PERSON] видати вихідні дані. Після прийняття такого рішення позивачка 15.05.1997 року звернулась з письмовою заявою на імя начальника Дрогобицького відділу НДІ «Проектреконструкцій» з проханням виготовити проектно-кошторисну документацію по реконструкції спірного нежитлового приміщення на дві квартири. Як було встановлено судом, заява позивачки написана на бланку відповідача - ВАТ Самбірбуд», що свідчить про делегування повноважень позивачці за її кошти виготовити технічну документацію, а відтак підтверджує факт згоди адміністрації та профкому товариства надати останній в цьому приміщенні двокімнатну квартиру, як це зазначено в протоколі спільного засідання адміністрації та профкому. Із робочого проекту вбачається, що [PERSON] була замовником, оплачувала замовлення, виготовленого проекту Дрогобицьким НДІ «Проектреконструкція». Згідно цього проекту приміщення розділено на дві житлові квартири. Площа двокімнатної квартири, яка мала бути виділена [PERSON], становить 58,4 кв. м., а жила площа - 30,6 кв.м. Проект підписано замовником [PERSON], погоджено з головним архітектором міста Самбора [PERSON] та з головою правління ВАТ "Самбірбуд» [PERSON] Допитаний в якості свідка в судовому засіданні як свідок архітектор міста Самбора [PERSON] ствердив, що був даний дозвіл на переведення спірного приміщення з нежитлового в житлове. Проект погоджений ним. З представлених до суду відповідачем в особі ВАКТ письмових доказів вбачається, що [PERSON] пропонувалось надати житло на дев»ятому поверсі, від чого вона відмовилась, зіславшись на свій стан здоров»я і просила про виділення їй квартири в будинку колишньої контори по вул. Коперніка, № 37 в м. Самборі, про що йшла мова на засіданні від 21.01.1997 ооку. Тобто, дана заява [PERSON] підтверджує факт виділення їй квартири в спірному приміщенні. Як вбачається з матеріалів справи, позивачці 28.04.1997 року за підписом в.о. першого заступника голови Самбірської міської ради Сіглова -адавалась відповідь про те, що рішенням профкому та адміністрації у відповідності до протоколу №1 від 21 січня 1997 року приміщення в новозбудованому будинку №37 по вул. Коперніка в місті Самборі було надано їй і цим же рішенням їй було запропоновано виготовити в проектній організації технічну документацію на переобладнання приміщення під житлову квартиру. Отже, даючи позивачці такого характеру інформацію, в.о. міського голови Сіглов володів інформацією щодо надання квартири [PERSON] після переобладнання нежитлового приміщення, посилаючись при цьому на спільне засідання профспілкового комітету та адміністрації ВАТ Самбірбуд», а не на спільне засідання правління та профкому, як це стверджує відповідач. В судовому засіданні позивачка [PERSON] зіслалась на те, що оскільки ВАТ Самбірбуд» не проводились роботи по переобладнання спірного приміщення, ці роботи вона стала проводити за свої кошти: змінила перегородки, в кімнати завезла деякі речі,стала там проживати. Дану обставину підтвердили свідки. Зокрема, свідок [PERSON] пояснив, що бачив, як [PERSON] розбила 1/3 перегородки. Всередині приміщення знаходилися меблі: стара шафа, ліжко. Свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що позивачка за власні кошти проводила будівельні роботи. Той факт, що позивачкою [PERSON] були проведені будівельні роботи по реконструкції згідно виготовленої технічної документації, свідчить і заява, адресована нею 26.03.2003 року на імя Самбірської міської ради Самбірського, міського голови, зі змісту якої вбачається, що остання просить прийняти в експлуатацію це приміщення, називаючи його новобудовою, тобто засвідчує факт проведення нею будівельних робіт в цьому приміщенні і просить видати ордер на імя. Судом встановлено, згідно протоколу №3 правління ВАТ Самбірбуд» від березня 2003 року було вирішено для погашення бюджетної заборгованості і переходу на єдиний податок продати споруди розчинно- бетонного вузла та вбудовано-прибудоване конторське приміщення, розташованого не місті Самборі по вул. Коперніка, 37/65 та призначити відповідальною особою з правом підпису при вчиненні нотаріальних дій з метою відчуження майна - голову правління [PERSON]. З метою реалізації цього майна експертом ТзОВ «Росан-Бізнес- Консалтинг» проведено незалежну оцінку вартості адміністративного приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Самбір, вул. Коперніка, 37/65 і на підставі проведених розрахунків складено висновок про його ринкову вартість станом на 31.03.2003 року, яка становила 21785 грн, 02 квітня 2003 року на засіданні правління ВАТ Самбірбуд» було вирішено згадане приміщення запропонувати для викупу черговику, який стоїть на квартирному обліку ВАТ Самбірбуд» під №1 [PERSON] Ціна викупу - 21785 грн. без ПДВ. Як було встановлено в судовому засіданні, дане приміщення знаходилось під податковою заставою і податковим інспектором Гринько М.І. було дано дозвіл на його реалізацію за умови спрямування отриманих коштів від реалізації цих активів у повному обсязі на погашення податкового боргу. На підставі даних рішень правління ВАТ Самбірбуд» та дозвол\\ податкової інспекції 02 квітня 2003 року було укладено договір купівлі- продажу цього приміщення площею 100,4 кв.м. Сторонами цього договору були: відкрите акціонерне товариство «Самбірбуд» в особі голови правління [PERSON] як продавця і [PERSON] - дружини [PERSON] як покупця. Як вбачається з пункту 5 цього договору, продавець свідчить, що відчужуване житлове приміщення на момент укладення договору нікому іншому не продане, іншим способом не відчужене, під заставою (крім податкової), забороною (арештом) не перебуває, судового спору щодо нього а також прав третіх осіб, як у межах, так і за межами України немає. Нежитлове приміщення перебуває під податковою заставою і відчужується з метою бюджетної заборгованості ВАТ Самбірбуд» на підставі дозволу Самбірської ДПА від 28 березня 2003 року. У відповідності до п.8 цього договору витрати за укладення та посвідчення цього договору оплачує Продавець. Договір посвідчено приватним нотаріусом Самбірського нотаріального округу [PERSON] Відповідачі вважають, що договір купівлі-продажу було укладено на законних засадах. Позивачка [PERSON] не позбавлена будь-якого права вимоги на це спірне приміщення. Однак, оцінивши в сукупності докази, суд вважає, що посилання представників відповідачів на те, що питання про передачу позивачці житла у вбудовано-прибудованому приміщенні не вирішувалося, представлений нею витяг з протоколу є сфабрикований, ремонтні роботи в цьому приміщенні згідно виготовленою нею за власні кошти проекту не проводилися, відношення до цього житла не має, а тому не заслуговують на увагу з вище наведених підстав. Як на підставу відмови в позові, представник відповідача [PERSON] посилається на те, що [PERSON] у ВАТ Самбірбуд» працювала по сумісництву, а відтак, не мала права на отримання житла. Таке посилання суд вважає безпідставним, оскільки, як свідчить наявна в матеріалах справи довідка, видана самим відповідачем ВАТ «Самбірбуд», станом на квітень 2003 року [PERSON] продовжувала працювати, де отримувала заробітну плату. Жодних доказів щодо зміни в умовах праці позивачки відповідачем не представлено в силу ст.60 ЦПК України. На квартирному обліку продовжувала перебувати, рішення про зняття її з такого обліку відсутнє. Беручи до уваги той факт, що [PERSON] перебувала в трудових відносинах з ВАТ Самбірбуд», знаходилась на квартирному обліку, згідно медичного висновку їй повинно було надатись житло на нижніх поверхах, рішенням спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ВАГ Самбірбуд» їй було вирішено надати житло в приміщенні вбудованого- прибудованого приміщення №37 по вул. Коперніка в місті Самборі, у вигляді двохкімнатної квартири, що знаходиться на першому поверсі,попередньо за власні кошти розробивши проект реконструкцій, який нею був виготовлений і згідно якого площа квартири, що мала їй бути виділена, становила 58,4 кв.м. в даному приміщенні зі згоди керівництва ВАТ Самбірбуд» вона розпочала за власні кошти ці ремонтні роботи, згідно розробленого проекту, завезла туди свої меблі, суд приходить до висновку, що вона мала першочергове право на отримання житла в цьому приміщенні чи його придбання. Позивачка [PERSON] просить постановити рішення , яким перевести на неї права та обов'язки покупця за договором купівлі-продажу всього нежитлового приміщення площею 100,4икв.м., розташованого в місті Самборі по вул. Коперніка,37/65. Як встановлено судом, згідно спільного рішення профспілкового комітет\ та адміністрації ВАТ «Самбірбуд» їй було вирішено надати двохкімнатну квартиру, попередньо розробивши за власні кошти робочий проект реконструкції нежитлового приміщення. Така документація науково- дослідним інститутом НДІ «Проектреконструкція» була виготовлена, погоджена головним архітектором міста Самбора [PERSON] та головою правління ВАТ «Самбірбуд» [PERSON] Площа двохкімнатної квартири згідно розробленого проекту становить 58,4 кв.м. Під час розгляду справи в суді позивачкою [PERSON] сплачено на рахунок ВАТ «Самбірбуд» 12635 грн. ЗО коп., що еквівалентно ціні двохкімнатної квартири площею 58,4 кв.м. на час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу, виходячи із загальної площі відчужуваного [PERSON] нежитлового приміщення площею 100,4 кв.м., його вартості - 21785 грн. За таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги в частині переведення прав та обовязків покупця за вищевказаним договором купівлі- продаж\ нежитлового приміщення підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ч.4 ст. 362 ЦК України до таких вимог застосовується позовна давність в один рік. Представники відповідачки [PERSON] [PERSON] та [PERSON] просять застосувати до даних правовідносин термін позовної давності, що є самостійною підставо для відмови в позові. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] просять поновити термін звернення до суду в частині заявлених позивачкою позовних вимог щодо переведення прав та обовязків покупця за договором купівлі- продажу, посилаючись на те, що останньою він пропущений з поважних причин, оскільки про своє порушене право дізналася в 2004 році. Як було встановлено в судовому засіданні, в травні 2003 року позивачка [PERSON] звертається з письмовою заявою на ім»я міського голови мыста Самбора, в якій просить прийняти в експлуатацію переобладнане житлове приміщення, в той час, коли вже було укладено договір купівлі-продажу. Тобто, про його існування і час укладення позивачці на вказаний час не було відомо. В липні 2005 року на неправомірні дії голови правління ВАТ «Самбірбуд» [PERSON] вона звертається зі скаргою в Самбірську міжрайонну прокуратуру, де посилається на недійсність даного договору, а в вересні 2005 року з позовом в Самбірський міськрайонний суд. У відповідності до ч.І ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Беручи до уваги, що [PERSON] про своє порушене право дізналася в травні 2004 року, то початком перебігу позовної давності слід вважати саме цю дату. Враховуючи, що позивачка за захистом свого порушеного права зверталася в органи прокуратури, органи місцевого самоврядування, суд визнає поважними причини пропущення нею строку позовної давності і вважає, що порушене право в частині переведеня прав та обовязків покупця за договором купівлі-продажу підлягає захисту. Позивачка просить визнати недійсним договір купівлі-продажу, оскільки спірне приміщення у встановленому вищезазначеним законом порядку було надано їй, на підставі чого вона за власні кошти провела його реконструкцію згідно виготовленої технічної документації, а тому мала право на першочергове його отримання. Під час укладення договору було порушено вимоги щодо представництва юридичної особи, а саме, [PERSON], представляючи інтереси юридичної особи, водночас діяв в своїх інтересах, так як продавав нежитлове приміщення своїй дружині [PERSON], яка перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі і яка являлась особою - членом сімї [PERSON], який перебував на квартирному обліку. У відповідності до ч. З ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти договір від імені особи, яку він представляє у своїх інтересах. Як було встановлено в судовому засіданні, договір купівлі-продажу був укладений 02 квітня 2003 року, тобто, на час його укладення діяли норми Цивільного кодексу Української PCP в редакції 1963 року, а тому суд вважає невірним покликання позивачки на норму ЦК України в діючій редакції. Згідно ч.З ст. 62 ЦК УРСР в редакції 1963 року представник не може укладати угоду від імені особи, яку він представляє, у відношені себе особисто, ні у відношенні другої особи, представником якої він одночасно є. Як було встановлено судом, на час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, являючись подружжям. [PERSON] уклав угоду від імені юридичної особи являючись її представником і діяв в інтересах [PERSON] - особи, яка як член його сімї, перебувала на квартирному обліку за його місцем праці, тобто діяв в своїх інтересах. За таких обставин суд вважає, що в силу ст. 62 ЦК Української PCP в редакції 1963 року така угода є недійсною. Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідачі посилаються на те, що [PERSON] пропустила строк звернення до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу, посилаючись на те, що про своє порушене право позивачка дізналася в травні 1997 року. З такими доводами представників відповідачів суд погодитись не може, оскільки договір купівлі-продажу нежитлового приміщення був укладений 02 квітня 2003 року, позивачка з позовною заявою звернулася у вересні 2005 року, в звязку з чим встановленого законом трьохрічного терміну звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу нею не порушено. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial