Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 21.12.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір без номеру, згідно якого він отримав кредит в розмірі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредит був наданий у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. У порушення умов зазначеного договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, в звязку з чим станом на 17.10.2008 року створилась заборгованість на загальну суму у розмірі 3206,63 грн. Просять суд стягнути з відповідача на їх користь зазначену суму заборгованості, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, заявлені позовні вимоги підтримав просив суд їх задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання зявились, проти позовних вимог заперечували частково, а саме визнали борг тільки у сумі 485,58 грн., та надали свій особистий розрахунок заборгованості. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку сторін вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 21.12.2007 року позивач уклав з відповідачем договір без номеру, що підтверджується копією бланку «Швидка готівка». Який було заповнено особисто відповідачем по справі, а також вимогами та правилами наданням банківських послуг, що є невідємним додатком до бланку заяви «Швидка готівка». Згідно цього договору відповідач отримав кредит в розмірі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У судовому засіданні встановлено, що кредит дійсно був наданий у вигляді встановлення ліміту на платіжну картку, відповідно до умов укладеного договору. Договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідач порушив умови вищезазначеного договору, в звязку з чим станом на17.10.2008 р. створилась заборгованість на загальну суму у розмірі 3206,63 грн., а саме: заборгованість за кредитом в розмірі 2730,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 476,63 грн. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем, одностороння зміна його умов не передбачена. Відповідач та його представник, у судовому засіданні, позовні вимоги визнали частково, тільки суму у розмірі 485,58 грн., та надали свій власний розрахунок даної суми. Суд, ставиться критично до розрахунку відповідача, та не приймає його до уваги, оскільки відповідач особисто під розпис ознайомлювався з вимогами та правилами наданням банківських послуг, що є невідємним додатком до бланку заяви «Швидка готівка». За таких обставин суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 51 грн., а також суму витрат на інформаційне технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

Outcome: approved