Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-17 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 6 травня 1978 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи свої вимоги тим, що протягом останніх трьох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до їх фактичного припинення. На час подання позову, вони з відповідачем проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Майновий спір відсутній. За його переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, у звязку з чим він звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, зазначених у позові. Уточнив, що з вересня 2009 вони з відповідачем проживають окремо, не підтримують шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство. Строк на примирення, який суд надавав за клопотанням відповідача, позитивних результатів не дав. Він ще більше впевнився в тому, що відносини, які склалися з відповідачем, не можна вважати сімейними, а тому своє подальше життя він бажає будувати самостійно. Пояснив, що його рішення про розірвання шлюбу є виваженим та таким, що відповідає його інтересам. Майновий спір на час розгляду справи між ними відсутній. Відповідач у судовому засіданні позов визнала. Підтримала пояснення позивача стосовно того, що з вересня 2009 року вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбні відносини. Зазначила, що за час, наданий судом для примирення налагодити стосунки з позивачем їй не вдалося, у звязку з чим, вважала, що збереження їх шлюбу неможливе. Почуття любові вона втратила частково, проте не заперечувала проти розірвання шлюбу. Спору з приводу майна, що є їх спільною сумісною власністю між ними не виникає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. З СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя між сторонами не склалося через різні погляди, у звязку з чим їх сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до повного відчуження між сторонами. В судовому засіданні сторони дали однакові пояснення стосовно часу, з якого вони проживають окремо, не підтримують шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство. При цьому за час, наданий сторонам для примирення, їх стосунки відновлені не були, з пояснень сторін вбачається, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі їх обох. Відтак суд приходить до висновку, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер, сім'я існує формально, подальше примирення між подружжям неможливе, намагання суду примирити подружжя успіху не мали, відтак збереження їх шлюбу суперечить їх інтересам. Майновий спір на час розгляду справи між сторонами відсутній. На підставі викладеного та

Outcome: approved