Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-24 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство Державний Ощадний банк України" в особі якого діє філія Кіровоградське обласне управління звернулось в суд із позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів. Вимоги мотивують тим, що з січня 2008 року відповідно до Закону України "Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України" та постанови Кабінету Міністрів України "Про виплату в 2008 році громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 2 січня 1992 р. в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України, та облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобов'язання СРСР і сертифікати Ощадного банку СРСР, придбані на території Української РСР" від 9 січня 2008 року N 1 банківською установою здійснювалися виплати вкладникам компенсаційних коштів у межах залишків на компенсаційних рахунках, але не більше 1000 грн. на кожного вкладника, як передбачено законодавством. 09.01.2008 року та 10.01.2008 року відповідачкою по справі до різних структурних підрозділів філії ВАТ "Ощадбанк", а саме: ТВБВ N 10010/085 та ТВБВ N 10010/034 були подані заяви-доручення з копіями паспорта та ідентифікаційного коду, на підставі яких відповідні дані були внесені до інформаційно-аналітичної системи "Центральний реєстр вкладників". 16 січня 2010 року внаслідок відсутності ще на той період бази даних вказаного Реєстру та здійснення ВАТ "Ощадбанк" виплат компенсаційних коштів за списками, сформованими працівниками банку в ручному режимі на підставі документів, поданих вкладниками окремо до кожної установи Ощадбанку відповідачці за її відповідними заявами було помилково двічі виплачено суму компенсації в загальному розмірі 2000 грн. Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що в добровільному порядку відповідачка повертати банківській установі надлишково отримані компенсаційні грошові кошти відмовляється, представник позивача просив суд відповідно до ст. ст. 1212, 1213 ЦК України стягнути з останньої в примусовому порядку на користь ВАТ "Ощадбанк" в особі його філії - 1000 грн., набутих нею без достатньої правової підстави, а також судові витрати, понесені ними по справі. Відповідачка та її представник в суді заявлених позовних вимог не визнали, та заперечуючи проти їх задоволення, посилались на те, що вина в отриманні компенсаційних виплат у різних структурних підрозділах Ощадбанку в подвійному розмірі в даному випадку відсутня, оскільки працівники банківської установи будь-яких претензій до поданих нею документів не пред'являли, тим більше вона отримала свої кошти, які накопичувала все життя та вклала в банк. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Статтями 1,2 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. ст. 15,16 ЦК України, ст. З ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути: примусове виконання обов'язку в натурі та інші. Зобов'язання держави перед громадянами України, які внаслідок знецінення втратили грошові заощадження, поміщені в період до 2 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України, а також у державні цінні папери, придбані в установах Ощадного банку СРСР, що діяли на території України: облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, облігації Державної внутрішньої виграшної позики 1982 року, державні казначейські зобов'язання СРСР, сертифікати Ощадного банку СРСР, встановлені Законом України "Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України". Відповідно до ст. 6 вказаного Закону компенсація громадянам України втрат від знецінення грошових заощаджень проводиться в грошовій формі за рахунок Державного бюджету України починаючи з 1997 року та інших формах відповідно до діючого законодавства. У межах одного бюджетного року проводиться виплата компенсації громадянину лише за одним рахунком. Кошти для компенсації заощаджень громадян визначаються в Державному бюджеті України окремою статтею. Порядок проведення компенсаційних виплат, в тому числі перерахування коштів з Державного бюджету України установам Ощадного банку України та колишнього Укрдержстраху визначається Кабінетом Міністрів України. Статтею 8-1 цього ж Закону встановлено, що у 2008 році компенсація втрат від знецінення грошових заощаджень, поміщених в період до 2 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, та у придбані на території України державні цінні папери: облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобов'язання СРСР, сертифікати Ощадного банку СРСР, проводиться їх власникам станом на 1 січня 2008 року в готівковій чи безготівковій формі в національній або іноземній валюті за офіційним обмінним курсом Національного банку України у межах залишків на рахунках, але не більше 1000 гривень на вкладника в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пп. 1,2 постанови Кабінету Міністрів України від 9 січня 2008 p. N 1 "Про виплату в 2008 році громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 2 січня 1992 р. в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України, та облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобов'язання СРСР і сертифікати Ощадного банку СРСР, придбані на території Української РСР" виплата громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 2 січня 1992 р. в установи Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, правонаступниками яких є відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", проводиться у межах проіндексованих заощаджень, але не більш як 1000 гривень на одного вкладника. Компенсаційні виплати проводяться власникам заощаджень у готівковій чи безготівковій формі в національній або іноземній валюті за офіційним обмінним курсом Національного банку після внесення в інформаційно-аналітичну систему "Реєстр вкладників заощаджень громадян" даних, необхідних для ідентифікації вкладника при відкритті рахунка. Факт отримання відповідачкою [PERSON] всупереч вимогам діючого законодавства протягом січня 2008 року двох компенсаційних виплат з різних рахунків у різних структурних підрозділах філії відділення ВАТ "Ощадбанк" на загальну суму 2000 грн., підтверджується відповідними розрахунковими банківськими документами, які містяться в матеріалах справи та сторонами по справі визнається і не заперечується. Загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави передбачені ст. 1212 ЦК України. Відповідно до цієї правової норми особа, яка набула майно, або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. В разі ж невиконання цього обов'язку набувачем майно підлягає стягненню в судовому порядку. Вказані положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Тобто, обов'язок повернути безпідставно набуте майно і різновидом цивільно-правової санкції, а не мірою відповідальності, в зв'язку з чим наявність вини в поведінці особи, яка безпідставно збагатілась, не потребується. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином , на підставі викладеного та

Outcome: approved