Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, доповнивши який просить визнати недійсним та скасувати рішення [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області № 875/34-ІУ в частині передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0790 га гр.. [PERSON], яка знаходиться по вул.. К.Маркса, 4, с. Нерубайське Біляївського району Одеської області; визнати недійсним і скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 916773 виданий 15 серпня 2006 року на імя [PERSON]; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом та за законом право власності на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0790 га по вул.. К.Маркса, 4, с. Нерубайске Біляївського району Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті бабусі [PERSON] фактично вступив у спадщину і володіє спадковим майном, а саме житловим будинком і земельною ділянкою площею 0,0790 га по вул.. К.Маркса, 4, с. Нерубайське Біляївського району Одеської області. Ще один спадкоємець за заповітом, [PERSON], у володіння спадщиною не вступив та в порушення вимог земельного законодавства приватизував земельну ділянку площею 0,179 га під будинком, а згодом частину земельної ділянки площею 0, 100 га продав [PERSON] Відповідач [PERSON] сільська рада подала до суду письмову заяву в якій позов визнала в повному обсязі та просила суд його задовольнити, а справу розглянути у відсутність її представника. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився без поважних причин, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, на підставі статті 224 ЦПК України. Третя особа, [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Встановлено, що бабуся позивача [PERSON], яка померла 24 жовтня 1997 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 264621 від 24 жовтня 1997 року, склала 25.12.1989 року заповіт, яким заповідала майно [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. Заповіт був складений 25 грудня 1989 року, реєстраційний номер № 107. Дане майно заповідалось вищевказаним трьом особам в рівних долях. Згідно довідок [PERSON] сільської ради від 17.04.08 року № 1082 та від 30.06.09 року № 02-17-575, відповідно до запису в по господарській книзі № 1, стор.7, особовий рахунок №6, за померлою гр. [PERSON], числяться земельна ділянка площею 0.12 га та розташований на ній житловий будинок, що складається згідно техпаспорту від 05.12.08 року з кухні, площею 11,80 кв.м. та житлового приміщення площею 19,00 кв.м., які розташовані за адресою: с. Нерубайське, вул. К. Маркса, 4, Біляївський район, Одеська область ( дійсною вартістю 38 882 грн. ) 10 липня 1995 року помер один із спадкоємців [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 064504 від 11 липня 1995 року. В померлого гр. [PERSON] не було дітей та дружини. [PERSON] по день смерті [PERSON] проживав разом з нею і вів спільне господарство, проживає він по вул.. К.Маркса, 4 с. Нерубайське і по сьогоднішній день, та фактично вступив у володіння, про що свідчать відмітка про реєстрацію в його паспорті, довідки [PERSON] сільської ради № 3463 за жовтень 2008 р., № 1499 від 30.06.09 р., № 02-17-582 від 02.07.09 р. А відповідно до ст. 548, 549, 554 ЦК України 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. В разі неприйняття спадщини за законом або за заповітом його частка переходить до спадкоємців за законом. Згідно зі ст. 1225, 1268, 1268-1272 ЦК України 2003 року до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені та земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування. Аналогічний припис закону регламентований і в ст. 120 ЗК України. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець , який не проживав разом із спадкодавцем має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. [PERSON] в липні 2009 року звернувся до Біляївської державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, але листом від 22.07.09 р. йому було відмовлено в звязку з відсутністю право установчих документів підтверджуючих право власності на житловий будинок та рекомендовано звернутися до суду з заявою про визнання права власності на належну частку спадкового майна. Відповідно до ст. 16, 392, 393 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Правовий акт органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Після отримання відмови і при зборі матеріалів до суду, позивач довідався, що [PERSON] сільська рада в порушення вищевказаних вимог закону, прийняла рішення № 875/34-ІУ, яким передала у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0.179 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. При цьому в порушення вимог ст. 118 ЗК України [PERSON], без проекту відведення, на підставі технічної документації був виготовлений і виданий державний акт серії ЯГ № 916773 від 15.08.06 року на право власності на земельну ділянку площею 0.179 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка ) по вул.. К.Маркса, 4, с. Нерубайське, за рахунок земельної ділянки яка перейшла [PERSON] у користування при прийняті спадщини та за рахунок земель комунальної власності. Крім того, рішення вказане в державному акті суттєво відрізняється від рішення, яке міститься в технічній документації. Згодом відповідно до нотаріально посвідченого договору від 24.11.06 року [PERSON] продав частину вказаної земельної ділянки розміром 0,100 га [PERSON] Відповідач [PERSON] спадщину не прийняв, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав, а [PERSON] отримав окремий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,100 га серії ЯЕ № 115358 від 16.05.07 року відповідно до договору купівлі-продажу укладеного 24.11.06 р. з [PERSON] При цьому за [PERSON] залишилася рахуватися земельна ділянка площею 0,0790 га. А закріплення земельної ділянки за [PERSON] жодним чином не зачіпає право [PERSON] оформити спадщину та володіти будинком та земельною ділянкою площею 0,0790 га.

Outcome: approved