Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з названим позовом, посилаючись на те, що вона є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, інвалідом II групи. Відповідно до ст. 49 ЗУ "Про стату с і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", вона, як інватід II групи, внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, має право на отримання державної та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю. Згідно ст.ст. 50. 54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", розмір її пенсії, як інваліда II групи, захворювання якого пов'язане з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, має виплачуватись в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Розмір призначеної та виплачуваної їй державної та додаткової пенсій за шкоду, заподіяну здоров'ю, не відповідає зазначеним вище розмірам, встановленим цим Законом. Вона зверталась до [PERSON] ПФУ з проханням провести перерахунок розміру його пенсії відповідно до розмірів, визначених у ст. ст. 50, 54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", проте у задоволенні його прохання відмовлено. Просить визнати дії [PERSON] Пенсійного фонду України у м. Бровари щодо нарахування їй пенсії, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи в значно меншому розмірі, ніж це передбачено статтями Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зобов'язати [PERSON] ПФУ у м. Бровари здійснити перерахунок та виплату їй за період з 01 січня 2008 року по день ухвалення рішення суду державної пенсії відповідно до ст. 54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров"ю відповідно до вимог ст. 50 вказаного закону в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, зобов'язати [PERSON] Пенсійного фонду України у м. Бровари провести перерахунок доплати відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка повинна бути встановлена в розмірі однієї мінімальної заробітної плати. У судове засідання позивач не з"явилась, надала письмову заяву з проханням справу розглянути справу без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду письмові заперечення, просить відмовити у задоволенні позовних вимог та справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інвалідом II групи і перебуває на обліку в [PERSON] ПФУ в м. Броварах, одержує пенсію по II групі інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, призначену згідно із ч. 4 ст. 54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі ст. 50 цього ж Закону. Відповідно до ст. 49 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорій І, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. За змістом ст. 50 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам II групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Згідно із ч. 4 ст. 54 вказаного Закону, яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника, у всіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок із ЧАЕС, не можуть бути нижчими по II групі інвалідності, ніж 8 мінімальних пенсій за віком. [PERSON] ПФУ нараховує та виплачує позивачу основну і додаткову пенсії у розмірах, встановлених постановами Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" та від 16 липня 2008 року № 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян". Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, суд дійшов висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст. ст. 50. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосуванню підлягає мінімальний розмір пенсії за віком, а не розміри визначені, вказаними вище постановами Кабінету Міністрів України. Згідно із ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Положення ч. З ст. 28 цього Закону, на думку суду, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки іншого розміру мінімальної пенсії за віком, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, чинним законодавством не встановлено. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що [PERSON] ПФУ повинно виплачувати позивачу основну та додаткову пенсії, передбачені ст. ст. 50, 54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком - прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на момент виплати. Згідно із ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень га у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У ч. З ст. 67 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Дії відповідача [PERSON] ПФУ щодо непроведення перерахунку розміру основної та додаткової пенсій позивача згідно із ст. ст. 50, 54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та доплати йому недоплаченої суми пенсії суд вважає протиправними. У зв'язку з наведеним, суд вважає необхідними зобов'язати [PERSON] ПФУ здійснити з 22 травня 2008 року перерахунок пенсії позивача у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком і виплати йому недоплачену суму пенсії та в подальшому нараховувати і виплачувати основну та додаткову пенсію відповідно до ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". На підставі ст. ст. 49, 50, 54, 67 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року,

Outcome: approved