Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

В червні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості, в якій вказує, що з 12.05.1992 року до 2006 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, вони мають двох спільних дітей - [PERSON]. [INFO]. [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу проживають з матір'ю. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12.01.2007 року з нього стягнуто аліменти на утримання дітей до досягнення ними повнолітня в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що влітку 2009 року стан його здоров'я істотно погіршився та після перенесеної операції з 18.10.2009 року він є інвалідом 2 групи, у зв'язку з чим на даний час позивач не працює, потребує постійного лікування, а призначена пенсія має мінімальний розмір, він позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі, визначеному судом. Просив переглянути розмір аліментів в межах законодавства та звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, яка утворилась станом на момент розгляду справи судом. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали, просили задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві. Посилаючись на те, що [PERSON] в жовтні 2009 року став інвалідом 2 групи, не працює, його єдиним джерелом доходу є пенсія, тоді як розмір аліментів, які щомісяця нараховуються, становить більше її половини, у звязку з чим постійно збільшується заборгованість. Просили зменшити розмір аліментів, стягнутих з [PERSON] шляхом виключення вказівки на те, що розмір аліментів не повинен бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також звільнити [PERSON] від сплати заборгованості з аліментів, яка станом на 01.07.2010 року утворилась в розмірі 1397 грн. 11 коп. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в його задоволенні відмовити, вказуючи, що на її утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей, вона не працює та перебуває на обліку в центрі зайнятості й аліменти, які сплачуються відповідачем, є дуже важливими. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали 25.04.2006 року. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох спільних синів - [PERSON]. [INFO], [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу проживають разом з матірю. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 12.01.2007 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON]. [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку до досягнення ними повнолітня, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як пояснив в судовому засіданні позивач [PERSON], влітку минулого року у нього була виявлена пухлина мозку, у звязку з чим проведена операція. Відповідно до виписки з історії хвороби нейрохірургічного відділення ПОКПЛ № 13513 на імя [PERSON], він перебував на стаціонарному лікуванні з 15.08.2009 року по 08.09.2009 року з діагнозом менінгіома правої лобної ділянки, 21.08.2009 року проведено оперативне лікування - кістково-пластична трепанація правої лобної ділянки, видалення екстра церебральної пухлини правої лобної ділянки. 19.10.2009року [PERSON] присвоєно 2 групу інвалідності на строк до 01.11.201 1 року. що підтверджується довідкою онкологічної МСЕ та призначена пенсія по інвалідності. До хвороби [PERSON] мав постійне місце роботи, працював як приватний підприємець. Як пояснив в судовому засіданні позивач, з літа 2009 року він не має можливості працювати через важкий стан здоров'я, у зв'язку з чим припинив і свою підприємницьку діяльність. Вказане підтверджується також довідкою ДПІ у м. Полтаві від 24.06.2010 року № 5356/29-229. Згідно довідки Управління по нарахуванню і виплаті пенсій ГУПФУ в Полтавській області № 1073/64-02 від 25.06.2010 року, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні ГІФУ в Ленінському районі м. Полтави і йому призначена пенсія по другій групі інвалідності внаслідок загального захворювання, розмір якої з 01.04.2010 року становить 940 грн. 12 коп. На підставі виконавчого листа № 2- 347/07 від 22.01.2007 року з пенсії [PERSON] з 01.03.2010 року проводяться відрахування аліментів на утримання дітей [PERSON], 06.02.19193 року народження та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Оскільки відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" з пенсій не дозволяється більше 50 %, повне виконання вимог щодо стягнення поточних аліментних платежів є неможливим. Тому решта аліментів зараховується до заборгованості, яка станом на 01.07.2010року становить 1397 грн. 1 І коп. Обгрунтовуючи позовні вимоги про зміну розміру аліментів, стягнутих з нього рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12.01.2007 року, позивач [PERSON] послався на те, що не оспорює їх частку від його доходу, визначену судом в розмірі 1/3, й не заперечує сплачувати аліменти саме в такій сумі, проте вказівка на те, що розмір аліментів не повинен бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, призводить до того, що розмір нарахованих аліментів складає щомісяця більше 50 % його пенсії й призводить до утворення заборгованості. Як встановлено в ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] В М. та зміни розміру аліментів, призначених рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12.01.2007 року, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства. Вирішуючи позовні вимоги про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, суд виходить з наступного. Так, відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] в 2009 році тяжко захворів, у звязку з чим серпні 2009 року йому зроблено операцію та в жовтні 2010 року присвоєно групу інвалідності. Позивач [PERSON] не працює, його єдиним доходом є пенсія, а розмір нарахованих аліментів становить більше 50 % пенсії, у звязку з чим щомісяця збільшується заборгованість. Вищевказане, а також те, що пройшов з часу встановлення позивачу групи інвалідності невеликий період, суд вважає такими обставинами, що дають підстави стверджувати про обгрунтованість позовних вимог [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Разом з тим, враховуючи той факт, що погіршення стану здоров'я [PERSON] відбулось рік тому, тоді як заборгованість з аліментів почала утворюватись з 2010 року, беручи до уваги, що позивачем не надано суду доказів того, що він продовжує курс лікування, а відповідно до його медичної документації, зокрема, даних Індивідуальної програми реабілітації інваліда № 1771 від 1910.2009 року, захворювання не є таким, що позбавляє позивача можливості працювати, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог в цій частині та звільнення позивача від сплати частини заборгованості з аліментів, яка утворилась станом на 01.07.2010 року, в розмірі 1000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial