Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді від 26.04.2010 року №545 у формі протоколу, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" незаконним; визнати за собою право на призначення та отримання пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" із розрахунку 20 років загального спеціального стажу роботи в органах прокуратури України; зобов'язати відповідача призначити пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" із розрахунку 20 років загального спеціального стажу роботи в органах прокуратури України з моменту подання заяви з 19.04.2010 року та забезпечити її виплату з урахуванням отриманої пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". В судовому засіданні позивач вимоги підтримав та обґрунтовує їх тим, що з 23 травня 2009 року йому була призначена пенсія відповідно до Закону України " Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". 19.04.2010 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру". Однак, відповідачем прийнято рішення від 26.04.2010 року №545 у формі протоколу, яким у призначенні пенсії позивачу було відмовлено з підстав, як на думку відповідача, недостатності спеціального стажу роботи в органах прокуратури для призначення пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Також, свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», яка становить 20 років 6 місяців 01 день (з 23.11.1988 р. по 22.05.2009 р.), у тому числі 8 місяців 9 днів (строкова військова служба) з 23.11.1988 р. по 01.08.1989 р.; 3 роки 10 місяців 17 днів (курсантом у військовому училищі) з 01.08.1989 р. по 18.06.1993 р.; 4 роки 4 місяці 16 днів (на офіцерських посадах у Збройних Силах України) з 19.06.1993 р. по 4.11.1997 р.; 11 років 6 місяців 19 днів (в органах військової прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах) з 05.11.1997 р. по 22.05.2009 р., з яких останні 11 років 6 місяців 19 днів перед звільненням, це служба на прокурорсько-слідчих посадах в органах військової прокуратури України. При цьому, позивач зазначає, що у відповідності до положень Законів України „Про військовий обовязок і військову службу, „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, до цього спеціального стажу роботи повинен включатися весь строк його військової служби (із розрахунку 20 повних календарних років), з урахуванням соціальних пільг та гарантій, передбачених для військовослужбовців при нарахуванні такого стажу. Вважає прийняте відповідачем рішення про відмову йому у призначенні названої пенсії таким, що не відповідає діючому законодавству. Представник відповідача з позовними вимогами не погодився, заперечуючи тим, що у позивача недостатньо спеціального стажу для призначення пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", так як до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" позивачу зараховуються лише періоди з 23.11.1988 р. по 01.08.1989 р. (строкова служба); з 01.08.1989 р. по 18.06.1993 р. (курсантом у військовому училищі); з 05.11.1997 р. по 22.05.2009 р. (військова служба в органах військової прокуратури), що загалом становить 16 років 1 місяць 15 днів, а період проходження військової служби на офіцерських посадах у Збройних Силах України з 19.06.1993 р. по 4.11.1997 р. (4 роки 4 місяці 16 днів) не зараховується до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, оскільки це, не передбачено ч. 5 ст. 50-1 Закону України „Про прокуратуру. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Згідно копії послужного списку позивача, витягів із наказів заступника Міністра оборони України від 13.05.2009 р. № 59, військових прокурорів Південного регіону України від 18.05.2009 р. № 2/ос та Кіровоградського гарнізону від 21.05.2009 р. №54, копії пенсійного посвідчення, довідки ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 28.05.2009 р., листа управління ПФУ в м. Кіровограді від 26.04.2010 р. вих. № 540/14-П/29, протоколу № 545 від 26.04.2010 р. та розрахунку стажу позивача, зробленого відповідачем, позивач проходив військову службу та його вислуга років складається і становить: 8 місяців 9 днів (строкова військова служба) з 23.11.1988 р. по 01.08.1989 р.; 3 роки 10 місяців 17 днів (курсант у військовому училищі) з 01.08.1989 р. по 18.06.1993 р.; 4 роки 4 місяці 16 днів (на офіцерських посадах у Збройних Силах України) з 19.06.1993 р. по 4.11.1997 р.; 11 років 6 місяців 19 днів (на посадах прокурорів і слідчих прокуратури) з 05.11.1997 р. по 22.05.2009 р., що загалом становить 20 років 6 місяців 01 день, з яких останні 11 років 6 місяців 19 днів перед звільненням це служба на прокурорсько-слідчих посадах в органах військової прокуратури України. Статтею 7 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, передбачено, що військовослужбовцям, які мають право на пенсію за цим Законом, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. Аналогічні вимоги щодо права вибору виду пенсії, передбачено приписами ч. 9 ст. 50-1 Закону України „Про прокуратуру, відповідно до яких, прокурорам і слідчим, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їхнім вибором, у тому числі на умовах, передбачених статтею 37 Закону України Про державну службу. Військові прокурори і слідчі військових прокуратур при звільненні з військової служби мають право на одержання пенсії відповідно до цієї статті або на одержання пенсії, встановленої законом для військовослужбовців. Згідно вимог ст. 13 Закону України „Про прокуратуру, військові прокуратури гарнізонів (на правах міських) належать до органів військових прокуратур та становлять систему органів прокуратури України. Статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Частиною пятою статті 50-1 "Закону про прокуратуру" визначено, що до 20-річного стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Дана норма набрала чинності з 26.07.2001 року. Вимогами ст. 46-1 того ж Закону встановлено, що військовими прокурорами і слідчими призначаються громадяни України з числа офіцерів, які проходять військову службу. Військовослужбовці військових прокуратур у своїй діяльності керуються Законом України Про прокуратуру і проходять службу відповідно до Закону України Про військовий обовязок і військову службу та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види постачання і забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України „Про військовий обовязок і військову службу, військова служба є державною службою особливого характеру. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Ця норма набула чинності 10 травня 2006 р. Відповідно до ч. 10 прикінцевих положень Закону України „Про військовий обовязок і військову службу, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони та інші нормативно правові акти, прийняті до набрання чинності цим законом, діють у частині, що не суперечить цьому закону. Крім того, згідно до ч. 1 ст. 8 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Ця норма набула чинності 1 січня 2007 року. Отже, з урахуванням ст.ст. 17, 22, 24, 46 Конституції України, ч. 1 ст. 2, ч. 10 прикінцевих положень Закону України „Про військовий обовязок і військову службу, ч. 1 ст. 8, п. 10 ст. 14 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, ст. 46-1 Закону України Про прокуратуру, слід вважати, що час проходження військової служби зараховується громадянам до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. При цьому, положення вище названих Законів поширюються на всіх військовослужбовців, зокрема й тих, хто перебував на військовій службі у військовій прокуратурі на посадах прокурорів і слідчих. У звязку з цим, весь час проходження позивачем військової служби відповідно до наведених вище законодавчих актів має зараховуватися до 20-річного стажу роботи на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури. Механізму зарахування цього часу в законодавстві не визначено, однак, сам однозначний, категоричний термін „зараховується, дає вичерпну відповідь на порушене перед судом питання. Даний висновок суд робить виходячи з того, що у разі наявності суперечностей між нормами законодавчих актів з одних і тих те питань, застосовується та норма, яка приймається останньою. Таким чином, військова служба у Збройних Силах України, є державною службою особливого характеру та її строк зараховується, як до загального стажу роботи, так і до стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Виходячи з вище наведеного суд вважає, що строк проходження позивачем військової служби (до служби в прокуратурі) з 23.11.1988 р. по 4.11.1997 р. (строкова військова служба, служба курсантом у військовому училищі, служба на офіцерських посадах у Збройних Силах України), згідно діючого законодавства підлягає зарахуванню до всіх видів спеціальних стажів роботи, у тому числі, і до стажу роботи в органах прокуратури України, який є однією із різновидностей спеціальних стажів роботи, які існують в Україні. Крім того, судом враховується, що позивачем також виконані дві обовязкові вимоги, передбачені частинами 1 та 7 ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру, а саме, наявність стажу роботи безпосередньо на посадах прокурорів і слідчих прокуратури понад 10 років, а також безпосереднє перебування позивача на службі в органах прокуратури України перед виходом на пенсію. На підставі правового аналізу вищенаведених правових норм, суд приходить до висновку, що у відповідності до положень статей 46-1, 50-1 Закону України „Про прокуратуру, норм законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про військовий обов'язок і військову службу", „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, а також того, що останні 11 років 6 місяців та 19 днів перед звільненням з органів прокуратури позивач працював на посадах прокурорів і слідчих в органах військової прокуратури України і має загальний стаж (вислугу) військової служби 20 повних календарних років, суд вважає, що весь строк військової служби позивача з 23.11.1988 р. по 22.05.2009 р. має бути зарахований до загального спеціального стажу роботи в органах прокуратури України, а відтак, позивач має право на призначення пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України „Про прокуратуру із розрахунку 20 років спеціального стажу роботи в органах прокуратури України. Таким чином, відповідач прийняв рішення, яке суперечить вимогам законодавства і дане рішення має бути визнано судом незаконним. Відтак, позивачу має бути призначена пенсія відповідно до ст. 50-1 Закону України „Про прокуратуру за вислугу років з моменту звернення до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді (з 19.04.2010 р.) та забезпечено її виплату з урахуванням отриманої позивачем пенсії згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". В силу ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення. На підставі викладеного та

Outcome: approved