Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом та заповітом, посилаючись на те, що вона з 1954 року, моменту народження та до теперішнього часу мешкала в домоволодінні № 30 по вул.Ньютона у м.Харкові. Відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 27.04.1961 р. вказане домоволодіння належало на праві власності батькові позивачки [PERSON] та бабі [PERSON] по ? частині кожному. В 1954 році між батьками позивачки [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Після укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] мешкали у спірному домоволодінні. За час перебування у шлюбі батьки позивачки прибудували до спріного домоволодіння дві кімнати приміщення 1-3 площею 13,5 кв.м. та приміщення 1-5 площею 15,2 кв м, загальною площею 28,7 кв.м. 27.11.1973 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу поділ майна між подружжям не проводився. Однак до часу смерті 01.12.2007 р. [PERSON] залишалась проживати у спірному житловому будинку. 14.12.1996 р. [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачці [PERSON] частину житлового будинку з надвірними будівлями по вул.Ньютона, 30 у м.Харкові, її доля в прибудованому приміщенні складала ? від 28,7 кв.м. 11.07.1980 року баба позивачки [PERSON] померла. Після її смерті єдиним спадкоємцем, що фактично прийняв спадщину був батько позивачки [PERSON] 29.11.2001 р. [PERSON] помер. Позивачка вважала, що вона є такою, що прийняла спадщину після смерті батька, оскільки на момент відкриття спадщини постійно мешкала в спірному домоволодінні. Окрім позивачки спадкоємцем після смерті [PERSON] є син спадкодавця, брат позивачки - [PERSON] Посилаючись на все вищенаведене, позивачка просила встановити факт її постійного проживання з матір»ю [PERSON] та батьком [PERSON] на час відкриття спадщини після їх смерті. Визнати за позивачкою право власності на 5/12 частин домоволодіння № 30 по вул.Ньютона у м.Харкові після смерті [PERSON] в порядку спадкування за законом. Визнати за нею право власності на 2/12 частин спірного домоволодіння після смерті [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позов визнав, звернувся до суду з зустрічним позовом, посилаючись на ті ж обставини, просив перерозподілити ідеальні частки між співвласниками житлового будинку № 30 по вул.Ньютона у м.Харкові та визнати за [PERSON] право власності на 3/10 частин спірного житлового будинку з надвірними спорудами, за [PERSON] визнати право власності на 7/10 часток спірного домоволодіння. Визнати за [PERSON] право власності на 3/10 частин спірного домоволодіння в порядку спадкування за закономо після смерті його матері [PERSON], яка померла 11.07.1980 р., а всього визнати право внасності на 13/20 частин спірного домоволоджвння. Визнати за [PERSON] право власності на 13/40 частин житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті його матька [PERSON], що помер 29.11.2001 року. Позивач [PERSON] зустрічний позов визнала. В судовому засіданні сторони звернулись до суду з заявою, де повідомили, що між ним укладена мирова года зазначеній справі, текст якої вони просили поксласти в основу судового рішення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позови, основний та зустрічний, підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що домоволодіння № 30 по вул.Ньютона у м.Харкові відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 27.04.1961 р. належало на праві власності батькові позивачки [PERSON] та бабі [PERSON] по ? частині кожному. В 1954 році між батьками позивачки [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Після укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] мешкали у спірному домоволодінні. За час перебування у шлюбі батьки позивачки прибудували до спірного домоволодіння дві кімнати приміщення 1-3 площею 13,5 кв.м. та приміщення 1-5 площею 15,2 кв м, загальною площею 28,7 кв.м. Відповідно до ст. 27.11.1973 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу поділ майна між подружжям не проводився. Однак до часу смерті 01.12.2007 р. [PERSON] залишалась проживати у спірному житловому будинку. 14.12.1996 р. [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачці [PERSON] частину житлового будинку з надвірними будівлями по вул.Ньютона, 30 у м.Харкові, її доля в прибудованому приміщенні складала ? від 28,7 кв.м. 11.07.1980 року баба позивачки [PERSON] померла. Після її смерті єдиним спадкоємцем, що фактично прийняв спадщину був батько позивачки [PERSON] 29.11.2001 р. [PERSON] помер. Позивачка вважала, що вона є такою, що прийняла спадщину після смерті батька, оскільки на момент відкриття спадщини постійно мешкала в спірному домоволодінні. Окрім позивачки спадкоємцем після смерті [PERSON] є син спадкодавця, брат позивачки - [PERSON] У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги. Представник відповідача - Харківської міської ради [PERSON] проти задоволення позову заперечував, клопотав ухвалити рішення відповідно до вимог закону. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що у 2000 році позивач за власні кошти самочинно побудував гараж № 22 з погребом по вул.Лебединській, 7 у м.Харкові площею 22,8 кв.м . 12 листопада 2009 року КП «Харківське міськБТІ» виготовило технічний паспорт на зазначений об»єкт самочинного будівництва (6-7). Згідно листа КП «Харківське міськБТІ» від 19.11.2009 р. гаражу № 24 по вул. Лебединській, 7 у м.Харкові присвоєна вказана поштова адреса (а.с. 5). З Технічного висновку про стан будівельних конструкцій гаража № 23, розташованого по вул. Лебединській, 7 у м. Харкові, складеного ПП «Модулор Сервіс», вбачається, що технічний стан конструкцій забезпечує надійну їх експлуатацію. Будівельні конструкції будівлі не мають дефектів та пошкоджень, відповідають ДБН України, санітарним та протипожежним нормам, можуть експлуатуватись за призначенням (а.с. 8-19). Комінтернівський районний відділ МНС України у Харківській області та Комінтернівська районна санітарно-епідеміологічна станція у своїх листах № 530/01/21 від 22.01.2010 р. та № 3.1/225 від 28.01.2010 р. не заперечувала проти збереження вказаного об»єкта самочинного будівництва (а.с. 20-21). Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України нерухоме майно є обєктом самочинного будівництва, якщо воно збудоване без належного дозволу. Згідно із ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на вищенаведене,

Outcome: approved