overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-01 00:00:00

сторони зареєстрували шлюб 31 липня 1999 року у Короснянській сільській раді Перемишлянського району Львівської області, актовий запис № 3, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач звернулась в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що їхнє подружнє життя не склалось, вони виявились зовсім різними людьми з різними характерами та різними поглядами на життя. Позивачка в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в позовній заяві, зіславшись на обставини та факти, що вказані в позові, також доповнила, що відсутність взаєморозуміння між нею та відповідачем щодо їх подружнього життя вплинуло на їх подружні відносини, крім того як вказала позивачка, що вона та відповідач хоча проживають в одній квартирі, однак більше 7 років не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують, вважає, що примирення неможливе, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, так як їх подружнє життя не склалось, вищезгадане свідчить про втрату любові та поваги один до одного, шлюб існує формально. Майновий спір відсутній. У судовому засіданні відповідач проти позову не заперечив та пояснив, що він немає наміру зберегти сімю, більше 7 років хоча проживають з позивачкою разом, однак не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують, згідний на розірвання шлюбу. Майновий спір відсутній. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони більше 7 років не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільне домашнє господарство. Крім того, як вказала позивач в судовому засіданні, що відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги один до одного стали приводом до втрати між ними почуття любові та поваги один до одного. Позивачка ствердила в судовому засіданні про стійкий розлад у сімї та формальний шлюб, внаслідок чого збереження подружнього життя між сторонами є неможливе. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-01 00:00:00

сторони зареєстрували шлюб 22 липня 2006 року у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 133, від якого мають сина - [PERSON], [INFO]. Позивач звернулась в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що їхнє подружнє життя не склалось, вони виявились зовсім різними людьми з різними характерами та різними поглядами на життя. Позивачка в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в позовній заяві, зіславшись на обставини та факти, що вказані в позові, також доповнила, що відсутність взаєморозуміння між нею та відповідачем щодо їх подружнього життя вплинуло на їх подружні відносини, крім того як вказала позивачка, що вона та відповідач хоча проживають в одній квартирі, однак більше року не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують, вважає, що примирення неможливе, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, так як їх подружнє життя не склалось, вищезгадане свідчить про втрату любові та поваги один до одного, шлюб існує формально. Майновий спір відсутній. У судовому засіданні відповідач проти позову не заперечив та пояснив, що він немає наміру зберегти сімю, більше року хоча проживають з позивачкою разом, однак не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують, згідний на розірвання шлюбу. Майновий спір відсутній. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони більше року не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільне домашнє господарство. Крім того, як вказала позивач в судовому засіданні, що відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги один до одного стали приводом до втрати між ними почуття любові та поваги один до одного. Позивачка ствердила в судовому засіданні про стійкий розлад у сімї та формальний шлюб, внаслідок чого збереження подружнього життя між сторонами є неможливе. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-01 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що їй належить 14/100 частин домоволодіння по вулиці Комарова, 29 в м. Херсоні. В зазначеному домоволодінні зареєстрована вона, її син [PERSON], [INFO], та відповідач по справі [PERSON], а фактично в будинку проживає тільки позивач та її син. Відповідач з березня 2007р. в будинку не проживає, він зібрав всі свої речі і добровільно виселився. По теперешній час він не намагався вселитися в будинок, хоча йому в цьому ніхто не перешкоджав. [PERSON] з реєстраційного обліку не знявся, що завдає позивачу додаткові матеріальні витрати, оскільки вона вимушена оплачувати комунальні та інші платежі за всіх зареєстрованих у будинку, а це для неї дуже важко. Просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком №29 по вул. Комарова в м. Херсоні та зобовязати ВГІРФО УМВС України в Херсонській області зняти з реєстраційного обліку в будинку №29 по вул. Комарова в м. Херсоні [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, за наявними матеріалами в справі. З пояснень позивача та досліджених матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником 14/100 частин домоволодіння №29 по вул. Комарова в м. Херсоні, що підтверджується договором купівлі продажу від 29.01.1986р., посвідченого старшим державним нотаріусом Третьої херсонської державної нотаріальної контори [PERSON] Згідно довідки з місця проживання, виданої органом самоорганізації населення від 20.03.2010р., позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [INFO]. Разом з неї в вказаному будинку зареєстрований її син [PERSON] та колишній чоловік [PERSON], який з 27.03.2007р. по теперешній час в будинку не проживає. Відповідно до довідки виданої органом самоорганізації населення від 20.03.2010р., [PERSON] знаходиться в розлученні з [PERSON] з 27.03.2007р., що також підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серія І-КГ №014615, актовий запис за №448, та в будинку №29 по вул. Комарова не проживає з березня 2007р. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням внаслідок відсутності такої особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновків, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідач [PERSON], [INFO], з березня 2007р. в будинку №29 по вул. Комарова в м. Херсона, не проживає без поважних причин, місце його проживання не відоме, його особистих речей в будинку не має, вселитися в будинок він не намагався і йому в цьому ніхто не перешкоджав, у звязку з чим, суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням відповідно до ст.72 Житлового кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-01 00:00:00

До суду з заявою звернулася лікар-психіатр Житомирської психіатричної лікарні №1 [PERSON] про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], який 31 травня 2010 року з неадекватною поведінкою та наявністю важкого психічного розладу був поміщений до психіатричної лікарні за направленням лікаря-психіатра [PERSON] В судовому засіданні лікар-психіатр Житомирської психіатричної лікарні №1 підтримав заявлені вимоги та пояснив суду, що на даний час хворий перебуває в такому тяжкому психічному стані, що потребує термінового лікування в умовах стаціонару. Судовий розгляд справи проводився без участі законного представника хворого, так як до суду надійшла письмова заява її матері в якій вона просить суд проводити розгляд справи за її відсутності. Вислухавши учасників судового розгляду, думку прокурора, який вважає, що суд має всі підстави для задоволення заяви лікаря-психіатра, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 [PERSON] підлягає задоволенню. Суд при цьому бере до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів від 01 червня 2010 року №2146 за яким [PERSON] на даний час знаходиться в стані тяжкого психічного розладу. В звязку з безпорадністю хворого, неможливістю самостійно задовольнити основні життєві потреби, а також в звязку з суттєвою шкодою його здоровю внаслідок погіршення психічного стану, у разі якого йому не буде надана психіатрична допомога, потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару в порядку примусової госпіталізації. Згідно ст.ст. 14, 22 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження і лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють особу безпосередньо небезпечну для неї та оточуючих. Дане питання розглядається в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-01 00:00:00

Заявниця звернулася до суду і просить встановити факт, що станом на 29.06.203" року - час смерті її матері [PERSON], вони проживіди разом в квартирі [ADDRESS]. Поєднається в заяві на те, що 29.06.2007 року померла її мати [PERSON] Пела: с Дмитрівна,після смерті якої залишилося спадкове майно: пенсійний вклад дд два строкові вклади. ддш'зіту мати не залишила, т.я. вона є її єдиною спадкоємицею. Здсолячи з того, що мати з лютого 2004 року хворіла і потребувала сторс Д-:ьл! допомоги та догляду, вони проживали разом в [INFO], яка належить їй на праві власності. Е: і.у даючи, що,проживаючи разом зі спадкодавцем, вона прийняла спаду. ;. у встановлений законом строк вона не звернулася до нотаріальної коніс г , д тому спадкова справа після смерті матері не заводилася. СІ -ДОЮ року вона звернулася до 9-ї Київської державної нотаріальної контет з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину, однак їй в цьом; ' до відмовлено, т.я. вона документально не змогла підтвердити факт пости- :о проживання з матір»ю. В. дячи з того, що іншим шляхом оформити свої спадкові права вона не моке. дросить задовольнити заяву. . [PERSON] зацікавлених осіб в судове засідання не з»явилися. Гедозне управління юстиції в м. Києві просить розглядати справу в відсутності свого представника. [PERSON]»янської районної в м. Києві ради про причину неявки суд до відома не поставив. Виходячи з того,що його неявка не є перешкодою для розгляду справи, суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності. Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи ,суд вважає заяву обгрунтованою, виходячи з наступного. Встановлено, що 29.06.2007 року померла мати заявниці [PERSON],після смерті якої залишилося спадкове майно: пенсійний вклад в відділенні №5393/2006 Державного Ощадного банку України, рахунок №29013 та два строкові вклади в відділенні №5445/0130 Державного Ощадного банку України в м. Києві, рахунки №№11322 та 85. З лютого 2004 року померла хворіла, в зв»язку з чим потребувала постійного догляду, який здійснювала заявниця, постійно проживаючи разом з померлою в квартирі [ADDRESS]. З договору купівлі-продажу від 26.07.2000 року та довідки ф№3 вбачається, що вказана квартира належить на праві власності заявниці, а померла була зареєстрована та постійно проживала в даній квартирі до смерті. З рахунків на сплату житлово-комунальних послуг вбачається, що виставлялися вони на ім.»я заявниці. /а.с. 5 - 20 / Відповідно до ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Виходячи з обставин, викладених вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним. 22.08.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 6687091 про надання останньому кредиту в сумі 29100 доларів США строком до 22.08.2015 р. зі сплатою13,49 % річних на умовах, визначених договором кредиту. На виконання умов кредитного договору позивач відкрив позичковий рахунок та надав визначені кредитним договором кошти. Згідно з п.3.2.1 кредитного договору відповідач зобов'язаний здійснювати повернення кредиту в розміри та в строки, передбачені графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим в додатку № 1 до кредитного договору, увідповідності до якого повернення частини кредиту за відповідний розрахунковий період визначається датою - до 21 числа (включно) кожного місяця. У відповідності до п.п.3.1.2, 3.1.3 кредитного одоговору визначено,що проценти за користування кредитом розраховуються, виходячи з щоденного залишку заборгованості за кредитом протягом всього строку користування кредитними коштами, починаючи з дня надання кредиту(включаючи цей день) по день повного погашення заборгованості за кредитом(не враховуючи цей день). [PERSON] розраховуються виходячи з 360 днів у році на нараховуються щоденно. [PERSON] за користування кредитом повинні слачуватись відповідачем у строки, передбачені графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим у додатку №1 до кредитногодоговору, що є невід"ємною частиною договору. З 22.08.2008 р. по 15.11.2008 р. відповідач належним чином виконував свої договірні зобов'язання, сплатив відсотки за період з 22.08.20008 р. по 15.11.2008 р. та повернув частину кредиту в розмірі 3175,29 доларів США. Починаючи з 16.11.2008 р. відповідач не виконуває зобов'язань за кредитним договором, не сплачуває проценти за користування кредитом та не здійснюває повернення кредиту щомісячними платежами згідно графіку погашення кредиту. Відповідно до п.п.1 п.3.5.7 кредитного договору затримання сплати частини кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць є подією, настання якої надає позивачу право вимагати від відповідача дострокового повернення всього кредиту разом із нарахованими процентами. Згідно з пп.,1/2 п. 3.5.7 кредитного договору банк набуває право вимагати від позичальника дострокового повернення всього кредиту та або його частини разом із нарахованими процентами, а позичальник зобов'язаний, незважаючи на положення п. 1.4 кредитного договору, виконати таку вимогу при невиконанні позичальником зобов'язань перед банком за кредитним договором та порушення позичальником будь-яких умов договороів, укладених в забезпечення виконання. У відповідності до вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-01 00:00:00

У травні 2010 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15.08.1998 року між нею та відповідачем у Голобородьківській сільській раді Карлівського району Полтавської області був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. В звязку з тим, що стосунки між нею та чоловіком погіршились внаслідок несумісності характерів та взаємних непорозумінь, вона втратила до нього почуття поваги та кохання. Вважає, що примирення між ними неможливе, оскільки їх сімя розпалась остаточно, і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх дитини, тому просила задовольнити позов та розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала посилаючись на обставини, викладені в позові. Вказувала, що шлюбні та сімейні стосунки між нею та відповідачем припинені у січні 2009 року. Причиною розпаду їх сімї стало те, що в них з чоловіком несумісні характери та різні погляди на шлюб та сімю. Вважає, що їх сімя розпалась остаточно і на примирення вона не згодна, судові витрати повязані з реєстрацією розірвання шлюбу просила покласти на неї. Відповідач позовні вимоги визнав та пояснив, що дійсно у нього та позивача несумісні характери та різні погляди на шлюб та сімю. Проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, приймаючи до уваги положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у попередньому судовому засіданні з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.08.1998 року у Голобородьківській сільській раді Карлівського району Полтавської області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Несумісні характери та різні погляди на шлюб та сімю фактично призвели до втрати сторонами почуття поваги і кохання один до одного та розпаду сімї. Сімейні та шлюбні стосунки між сторонами припинені у січні 2009 року. Спір щодо розподілу майна та проживання дитини відсутній. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи вищевикладене, а також те, що сімя [PERSON] розпалась остаточно і зберегти її неможливо, оскільки позивачка миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу, а також приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, в тому числі інтересам неповнолітньої дитини, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з названим позовом, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двоє неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Бориспільського міськрайсуду від 04 жовтня 2005 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини з усіх видів зарбітку. Відповідач нерегулярно сплачує аліменти, в звязку з чим має заборгованість. На утримання сина [PERSON] відповідач матеріальної допомоги не надає, тому позивачка просить стягтти з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини заробітку та визначити єдину частку аліментів на утримання обох дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку. У судовому засіданні позивачка підтримаїа позовні вимоги. Відповідач на неодноразові виклики у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе за згодою позивачки ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двоє неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Бориспільського міськрайсуду від 04 жовтня 2005 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини з усіх видів зарбітку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому суд задовольняє вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку та визначає єдину частку на утримання обох дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу,мотивуючи свої позовні вимоги тим,що з відповідачкою уклали шлюб 22.04.2008 року,який зареєстровано у відділі РАГС Білопільськоі РДА. Від цього шлюбу не мають дітей. Подружнє життя не склалася через різницю характерів. Наведені обставини на думку позивача роблять недоцільним примирення між ними Подальше сумісне життя і збереження сім»і вважає неможливим і таким,що суперечитиме його інтересам. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги відповідачка визнала позовні вимоги повністю. Суд,заслухавши пояснення сторін,дослідивши докази по справі, прийшов до наступного висновку .Як встановлено в судовому засіданні сторони по справі уклали шлюб 22.04.2008 року , який зареєстрований у відділі РАГС Білопільськоі РДА,актовий запис № 25. Подружні стосунки не підтримують з травня 2010 року,через несхожість характерів і небажання жити однією сім»єю. За таких обставих позивач та відповідачка вважають, що іхня сім»я розпалась остаточно. Оцінюючи зібрані по справі докази суд знаходить позов таким,що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки сторони не бажають підтримувати подружні стосунки,примирення не досягнуто,як позивач так і відповідачка вважають,що подальше сумісне життя неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-01 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 лютого 1986 року, від якого мають троє дітей,з яких дубецький [PERSON],[INFO] є неповнолітнім. Позивачка просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] мотивуючи тим, що сімейне життя у них не склалося внаслідок негативної поведінки чоловіка, який безпідставно влаштовує сварки та скандали, під час яких ображає її нецензурними словами,наносить побої,зловживає спиртним,не піклується про матеріальний стан сімї, на зауваження та прохання змінити поведінку не реагує. Причинами розлучення позивачка вказує на те, що вони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, вважає, що сімя розпалась остаточно і поновити її неможливо, заперечила примирення, а тому просить між шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, заперечує їх примирення . Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечував щодо його задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків і тривалий час не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, спори відносно дітей та майна відсутні. Тому збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. На підставі наведеного та ст.ст. 104, 105, 110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved