Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-21 00:00:00

У квітні 2010 року позивач звернувся до суду з вимогою про визнання за ним права власності на земельну ділянку (пай) як спадщину після смерті бабусі [PERSON]. Як підставу позову зазначив, що 29 липня 2006 року померла його бабуся, [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, у тому числі, земельна ділянка (пай) колишнього КСП „Борівське", площею 9,32 га, загальною вартістю 81572,00 грн., розташована на території Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області. При житті бабуся склала заповіт, який 24 липня 2006 року було посвідчено секретарем виконкому Борівської сільської ради, за яким заповідала йому вказану земельну ділянку, належну її померлому чоловіку [PERSON] згідно рішенню Шевченківського районного суду від 7 вересня 2005 року. Зазначене рішення суду до цього часу не виконано, правовстановлюючі документи на земельну ділянку не виготовлені, тому він не може оформити спадщину. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов і наполягала на його задоволенні. Представник відповідача визнав позов у повному обсязі і не заперечував проти його задоволення. Представник третьої особи не заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що виготовлення сертифікатів на земельну частку /пай/ припинилось саме в 2005 році, та земля оформлювалась на підставі державного акту. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 29 липня 2006 року померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки (паю) колишнього КСП „Борівське", площею 9,32 га, загальною вартістю 81572,00 грн., розташованої на території Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області (а.с. 8). Згідно заповіту від 24 липня 2006 року, посвідченого секретарем Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, [PERSON] заповідала своєму онуку [PERSON] земельну ділянку (пай), яка належала її померлому чоловіку [PERSON] згідно рішенню суду від 7 вересня 2005 року (а.с. 9). Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 7 вересня 2005 року за [PERSON], померлого 7 травня 1996 року, визнано право на земельну ділянку (пай) колишнього КСП „Борівське", площею 9,32 га, загальною вартістю 81572,00 грн., розташованої на території Борівської сільської ради та зобов'язано Шевченківську районну державну адміністрацію Харківської області видати дружині померлого [PERSON] сертифікат на вказану земельну ділянку (а.с. 10). Рішення суду від 7 вересня 2005 року у встановленому законом порядку не змінювалося і не скасовувалося, набрало законної сили, але на теперішній час не виконано. Згідно інформації відділу Держкомзему у Шевченківському районі від 16 червня 2010 року, в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по КСП „Борівське" сертифікат орієнтовною площею 9,32 га на [PERSON] не зареєстрований (а.с. 20). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Вимогами ст.ст. 1223, 1233, 1234, 1235 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Позивач [PERSON], як онук померлої [PERSON], є спадкоємцем за заповітом на спадкове майно. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на земельну ділянку (пай), як спадщину за заповітом після смерті бабусі.

Outcome: approved