overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку (пай) та майновий пай у порядку спадкування за законом. В обґрунтування свого позову позивачка посилається на те, що 22 лютого 2008 року померла її матір [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її смерть. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки (паю) ріллі № 568, площею 6,3155 га, 3,10 га сільськогосподарських угідь в умовних кадастрових гектарах, що знаходяться в спільній частковій власності власників паїв по КСП «Артема» Старобільського району Луганської області, 0,0673 га проектних польових доріг, що знаходяться в спільній сумісній власності власників паїв по КСП «Артема» Старобільського району Луганської області та майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства в розмірі 4368 пайових гривень у пайовому фонді майна КСП «Артема» Старобільського району Луганської області. Позивачка та відповідач є єдиними спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] Інших спадкоємців немає. На теперішній час позивачці необхідно переоформити спадщину на своє імя, тому вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. У попередньому судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд визнати за нею право власності за законом на: земельну ділянку (пай), рілля - № 568, площею 6,3155 га, 3,10 га сільськогосподарських угідь в умовних кадастрових гектарах, з них: сіножаті - 0,89 у.к.га, пасовища 2,21 у.к.га., що знаходяться в спільній частковій власності власників паїв по КСП «Артема» Старобільського району Луганської області, 0,0673 га проектних польових доріг, що знаходяться в спільній сумісній власності власників паїв по КСП «Артема» Старобільського району Луганської області та майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства в розмірі 4368 пайових гривень у пайовому фонді майна КСП «Артема» Старобільського району Луганської області, що залишилися після смерті [PERSON], яка померла 22 лютого 2008 року. У попередньому судовому засідання відповідач [PERSON] позовні вимоги позивачки визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши позивачку, відповідача, який цілком визнав позовні вимоги позивачки та не заперечував проти їх задоволення, та беручи до уваги, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права і свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

Позивач просить: визнати його право на соціальну допомогу як дитини війни; визнати неправомірними дії відповідача по неповному нарахуванню та невиплаті йому допомоги як дитині війни в період з 1. 01. 2007 року по 1. 01. 2010 року, та зобовязати відповідача провести нарахування та виплату йому цієї допомоги за вказаний період у порядку та сумах, передбачених ст. 6 ЗУ «Про захист дітей війни». Позивач відповідно до статті 13 ЗУ №2195-ІУ від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни. Згідно зі статтею 6 зазначеного Закону з першого січня 2006 року йому повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. У вищевказаний період йому така допомога виплачувалась в значно меншому розмірі. Сторони подали клопотання про розгляд справи без них, позивач на своїх вимогах наполягає, представник відповідача позов не визнала, просить в його задоволенні відмовити, оскільки відповідач діяв у відповідності із чинним законодавством. Судом встановлено наступне. Позивач відповідно до статті 13 ЗУ №2195-ІУ від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни. Згідно зі статтею 6 зазначеного Закону з першого січня 2006 року повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. У 2007- 2009 роках така допомога виплачувалась у значно меншому розмірі. Інших соціальних доплат позивач не отримує. Згідно із абзацом шостим частини третьої статті 4 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», умови, норми та порядок пенсійного забезпечення передбачаються виключно законами про пенсійне забезпечення, а порядок визначення розмірів пенсійних виплат встановлюється лише Законом (абзац сьомий частини другої статті 5). Відповідно до вимог ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. ЗУ «Про державний бюджет України на 2009 рік», не вносилися зміни до ЗУ «Про соціальний захист дітей війни». Конституційний Суд України у своїй ухвалі від 22.05.2009 року № 2 у/2009 р. встановив, що у частині першій статті 28 ЗУ "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" закладено однозначну вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, установленого в абзаці першому частини першої цієї статті, - виключно для визначення розмірів пенсій призначених згідно з цим Законом. Верховна Рада України своїм ЗУ №3235-ІУ від 20.12.2005 року «Про Державний бюджет України на 2006 рік», стаття 110 та ЗУ № 489-У від 19.12.2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік», стаття 71, пункт 12 призупинила дію статті 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни». Однак Конституційний Суд України своїм рішенням №6-рп/2007 від 9 липня 2007 року по справі №1-29/2007,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

Позивач просить: визнати його право на соціальну допомогу як дитини війни; визнати неправомірними дії відповідача по неповному нарахуванню та невиплаті йому допомоги як дитині війни в період з 1. 01. 2007 року по 1. 01. 2010 року, та зобовязати відповідача провести нарахування та виплату йому цієї допомоги за вказаний період у порядку та сумах, передбачених ст. 6 ЗУ «Про захист дітей війни». Позивач відповідно до статті 13 ЗУ №2195-ІУ від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни. Згідно зі статтею 6 зазначеного Закону з першого січня 2006 року йому повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. У вищевказаний період йому така допомога виплачувалась в значно меншому розмірі. Сторони подали клопотання про розгляд справи без них, позивач на своїх вимогах наполягає, представник відповідача позов не визнала, просить в його задоволенні відмовити, оскільки відповідач діяв у відповідності із чинним законодавством. Судом встановлено наступне. Позивач відповідно до статті 13 ЗУ №2195-ІУ від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни. Згідно зі статтею 6 зазначеного Закону з першого січня 2006 року повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. У 2007- 2009 роках така допомога виплачувалась у значно меншому розмірі. Інших соціальних доплат позивач не отримує. Згідно із абзацом шостим частини третьої статті 4 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», умови, норми та порядок пенсійного забезпечення передбачаються виключно законами про пенсійне забезпечення, а порядок визначення розмірів пенсійних виплат встановлюється лише Законом (абзац сьомий частини другої статті 5). Відповідно до вимог ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. ЗУ «Про державний бюджет України на 2009 рік», не вносилися зміни до ЗУ«Про соціальний захист дітей війни». Конституційний Суд України у своїй ухвалі від 22.05.2009 року № 2 у/2009 р. встановив, що у частині першій статті 28 ЗУ "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" закладено однозначну вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, установленого в абзаці першому частини першої цієї статті, - виключно для визначення розмірів пенсій призначених згідно з цим Законом. Верховна Рада України своїм ЗУ №3235-ІУ від 20.12.2005 року «Про Державний бюджет України на 2006 рік», стаття 110 та ЗУ № 489-У від 19.12.2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік», стаття 71, пункт 12 призупинила дію статті 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни». Однак Конституційний Суд України своїм рішенням №6-рп/2007 від 9 липня 2007 року по справі №1-29/2007,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

Позивач ВАТ « Запоріжжяобленерго» в особі центральних районних електричних мереж звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення вартості не облікованої електроенергії. У позовній заяві вказав, що 17.03.2010р. контролерами Центральних електричних мереж проведена перевірка дотримання Правил користування електричною енергією для населення за адресою: вул. Лермонтова, буд..17, кв.16 де мешкає [PERSON]. Перевіркою встановлено: самовільне підключення до електричних мереж ВАТ „Запоріжжобленерго поза приладом обліку електричної енергії, після відключення з метою без облікового споживання електричної енергії (п.48 ПКЕЕН). По даному факту порушення Правил користування електричною енергією для населення, на підставі п. 53, був складений акт №00109316 від 17.03.10 р. Згідно з п. 3.1.5 Методики визначене обсяг та вартість електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією для населення, затвердженою постановою НКРЕ України №562 від 04.05.06р. визначено обсяг та вартість не облікованої електроенергії і виписаний рахунок у сумі 1944 (одна тисяча девятсот сорок чотири) грн. 66 коп. Позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення . У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та день слухання справи був завчасно сповіщений, причину неявки суду не повідомив, тому, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.03.2010 р. контролерами Центральних електричних мереж проведена перевірка дотримання Правил користування електричною енергією для населення за адресою: [ADDRESS] де мешкає [PERSON]. Перевіркою встановлено: самовільне підключення до електричних мереж ВАТ „Запоріжжобленерго поза приладом обліку електричної енергії, після відключення з метою без облікового споживання електричної енергії (п.48 ПКЕЕН). В якості доказів, які підтверджують обставини справи додається: копія акта про порушення № 00109316 від 17.03.10 р., копія розрахунку по акту № 00109316 від 17.03.10 р., копія протоколу засідання комісії з розгляду актів про виявлення порушення № 2157 від 19.04.10 р,. Відповідно до платіжних доручень № 5041 від 22.04.2010 року, № 5159 від 22.04.2010 року позивач сплатив судовий збір у розмірі 51 гривень на користь держави та витрати на інформаційно технічне забезпечення в розмірі 30 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24.11.2007 року виконкомом Сафянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 10, мотивуючи тим, що з січня 2008 року вони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з підстав відсутності взаєморозуміння між ними, різних поглядів на життя, неналежної поваги до неї з боку відповідача. Вважає примирення неможливим. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, просила справу розглянути в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 24.11.2007 року, шлюб у обох перший, дітей від шлюбу не мають. Сторони з січня 2008 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з підстав відсутності взаєморозуміння між ними, різних поглядів на життя, неналежної поваги до позивачки з боку відповідача. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в районний суд із заявою, в якій просить встановити факт його народження в 1932 році та факт ведення ним індивідуального сільського господарства в період Великої Вітчизняної війни 1941-1945 років. В обґрунтування заявлених вимог покликається на обставини, викладені в заяві. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав повністю та по аналогічних мотивах. Крім того, пояснив, що фактично народився в 1932 році. Вперше документ з датою народження - свідоцтво про народження - йому видали в 1952 році. Так як будь-які документи до 1952 року були відсутні, рік народження встановила комісія. Під час війни ріс без батьків : мати загинула в 1944 році, а батько - в 1945 році. В роки війни в них було господарство, де він працював. Встановлення фактів необхідне йому для отримання статусу учасника війни. Просить заяву задоволити. Представник управління праці та соціального захисту населення Костопільської районної державної адміністрації [PERSON] не заперечує проти задоволення заяви. Представник відділу РАЦС Костопільського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився. У поданій до суду заяві просить справу розглянути у відсутності представника відділу РАЦС Костопільського РУЮ, проти задоволення заяви заперечень немає. Свідок [PERSON] показала, що знала батьків заявника, так як була їх сусідкою. Її брат Коля, [INFO], ходив разом із заявником в школу. В роки війни заявник залишився сиротою, його батьки загинули. Свідок [PERSON] показала, що знає заявника з дитинства. Вели господарство, орали землю, обробляли, кобила була. Під час війни матір вбили і заявник з сестрою та братом залишилися сиротами. Свідок [PERSON] показала, що в роки війни вони із заявником, її рідним братом, залишилися сиротами. До смерті матері брат допомагав їй у господарстві, далі вони справлялися власними силами. Свідок [PERSON] показав, що народився в 1932 році та ходив в один клас із заявником. Родина заявника тримала господарство. В роки війни заявник допомагав матері по господарству, а після її загибелі працював сам. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, показання свідків, з'ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими. Як встановлено в судовому засіданні, заявник народився 15 січня 1932 року в с.Друхова Березнівського раойну Рівненської області. В 1952 році він отримав свідоцтво про народження з поновленим записом, де помилково вказано рік його народження «1933». Факт того, що заявник народився в 1932 році та в роки Великої Вітчизняної війни 1941-1945 років займався веденням індивідуального сільського господарства підтверджується показаннями свідків, які довгий час проживали з [PERSON] в одному селі та добре знають його сім'ю, та довідкою виконкому Друхівської сільської ради про наявність в господарстві заявника в 1944-1946 роках землі, домашньої худоби, сільськогосподарського реманенту. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на користь Томаківського РЕМ заборгованість в сумі 1124 гривень 40 копійок. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між Томаківським РЕМ ВАТ «ЕК Дніпрообленерго» та відповідачкою 26.12.2003 року укладено договір № 900353 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області. Відповідно до п. 20 Правил користування електроенергією для населення від 26.07.1999 року та вказаного договору розрахунковим періодом для встановленого розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Проте, відповідач грубо порушив свої зобов`язання, внаслідок чого станом на 11.06.2010 року має заборгованість перед позивачем по оплаті за спожиту енергію в розмірі 1124,40 грн. Факт заборгованості, який і є ціною дійсного позову сформований у загальній карточці абонента, а також підтвердженням є те, що 06.05.2010 року позивачем у домоволодінні відповідача було виявлено порушення Правил користування електроенергією для населення, про що складено акт. В судовому засіданні представник Томаківського РЕМ просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач будучи у встановленому порядку повідомлений про розгляд даної справи, на неодноразові виклики до суду не з'явився без поважних на те причин. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, шляхом заочного розгляду справи, на підставі тих наявних доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Представник позивача проти зазначеного порядку розгляду справи не заперечують. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника Томаківського РЕМ, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, з тих підстав, що відповідач порушив правила користування електроенергією, про що свідчать: акт про порушення Правил користування електроенергіює для населення № В 035366 від 06.05.2010, та розрахунок заборгованості, який зафіксовано у сформованій загальній карточці абонента. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на користь Томаківського РЕМ заборгованість в сумі 2048 гривень 98 копійок. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між Томаківським РЕМ ВАТ «ЕК Дніпрообленерго» та відповідачкою 28.09.2006 року укладено договір № 900921 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області. Відповідно до п. 20 Правил користування електроенергією для населення від 26.07.1999 року та вказаного договору розрахунковим періодом для встановленого розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Проте, відповідач грубо порушив свої зобов`язання, внаслідок чого станом на 11.06.2010 року має заборгованість перед позивачем по оплаті за спожиту енергію в розмірі 2048,98 грн. Факт заборгованості, який і є ціною дійсного позову сформований у загальній карточці абонента, а також підтвердженням є те, що 29.04.2010 року позивачем у домоволодінні відповідача було виявлено порушення Правил користування електроенергією для населення, про що складено акт. В судовому засіданні представник Томаківського РЕМ просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач будучи у встановленому порядку повідомлений про розгляд даної справи, на неодноразові виклики до суду не з'явився без поважних на те причин. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, шляхом заочного розгляду справи, на підставі тих наявних доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Представник позивача проти зазначеного порядку розгляду справи не заперечують. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника Томаківського РЕМ, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, з тих підстав, що відповідач порушив правила користування електроенергією, про що свідчать: акт про порушення Правил користування електроенергіює для населення № В 035336 від 29.04.2010, та розрахунок заборгованості, який зафіксовано у сформованій загальній карточці абонента. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки Тетяни, [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до 26.08.2025 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку мотивуючи тим, що син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. В судовому засіданні позивачка [PERSON] змінила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 230 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] змінені позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.п.2,3 ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що сторони від шлюбу мають доньку Тетяну, [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 102274 від 10.09.2007 р. Згідно довідки Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради № 1046 від 11.05.2010 р. донька проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач не приймає участі в утриманні дитини. Відповідач з травня 2010 року не працює. До цього працював вантажником на Одеському базарі «7 км.» Зобовязань по утриманню інших осіб не має. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки відповідач позовні вимоги визнав, наслідки визнання позову відповідачу розяснено відповідно до вимог ч.2 ст.174 ЦПК України, а також враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки Тетяни, [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 230 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до 26.08.2025 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved