Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-11 00:00:00

23.04.2010 року позивач звернувся до суду з позовом про проведення перерахунку виплати щорічної допомоги, як дитині війни, щомісячну державну соціальну гарантію у ви\-гляді 30 % надбавки до пенсії, починаючи з 01.01.2006 року по 01.04.2010 року, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року він має статус „дитина війни", а тому, у відповідності до вимог ст.6 даного Закону, має право на отримання соціальної пільги в розмірі 30 % від мінімального розміру пенсії за віком за період дії пільги з 01.01.2006 по 01.04.2010 року. Позивач вважає, що від\-повідач при відмові у виплаті належної йому до виплати соціальної надбавки до пенсії не врахував Рішення № 6-рп/2007 Конституційного Суду України від 09.07.2007 року, яким бу\-ли визнані такими, що не відповідають Конституції України, окремі положення Закону Укра\-їни „Про державний бюджет України на 2007 рік" з приводу зупинення дії норм Закону України „Про соціальний захист дітей війни". В обґрунтування своїх вимог, [PERSON] посилається на ст. 124 Конституції України, наголошуючи при цьому, що бездіяльність від\-повідача порушує його законні права та інтереси. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, заперечували проти задоволення вимог судом, посилаючись на той факт, що відпові\-дачем чітко виконуються вимоги законодавства, а також при проведенні нарахувань вони повинні дотримуватись постанов Кабінету Міністрів України, а саме Постанови №530 від 28.05.2008 року, відповідно до якої встановлені розміри щомісячних виплат особам, які від\-носяться до зазначеної категорії пільговиків, враховуючи той факт, що у державному бю\-джеті відсутні кошти для виплати надбавки у передбаченому законом розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач народився 22 листопада 1939 року та має статус „дитина війни", а тому може користуватись соціальними пільгами, передбачени\-ми Законом України „Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року. Згідно ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" (в редакції від 18.11.2004 року, який набрав чинності 01.01.2006 року) позивач має право на отримання державної соціальної підтримки у вигляді виплати підвищення до пенсії в розмірі 30 % міні\-мальної пенсії за віком. У відповідності до ст. 7 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" фінансо\-ве забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Пунктом 12 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік" дію ст. 6 За\-кону України „Про соціальний захист дітей війни" було зупинено. Згідно рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007 у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36 ч. 2, ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, п.п. 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. 98, ст. 101, ст. 103, ст. 111 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік", визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), в тому числі п. 12 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік". У відповідності до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Кон\-ституційним Судом України рішення про їх неконституційність, рішення Конституційного Суду України мають преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ни\-ми позовів у зв"язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначе\-ного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим для виконання на території України, є остаточним і не може бути оскаржене. Статею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права та свободи га\-рантуються. У відповідності до ч. 1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціаль\-ний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбаче\-них законом. Відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни" позивач, маючи статус „дитина війни", володіє конституційним правом на соціальну пільгу в розмірі 30 % доплати до пенсії. Таким чином, суд приходить до висновку, що доводи позивача про неправомірність дій відповідача в частині відмови в проведенні перерахунку розміру пенсії з урахуванням щомісячної соціальної пільги у вигляді 30 % надбавки до пенсії, є законними та обгрунтова\-ними. Згідно аб.1 п.1 Положення „Про Пенсійний фонд України", затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади. На органи Пенсійного фонду України покладено обов'язки щодо: *призначення пенсій; *підготовки документів для її виплати; *забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій. Пунктом 1.1. Положення „Про управління Пенсійного фонду України в районах, міс\-тах і районах у містах", затвердженого Постановою № 8-2 Правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року, передбачено, що управління Пенсійного фонду України у райо\-нах, містах і районах у містах є органами Пенсійного фонду України, підвідомчими відпові\-дно Головним управлінням цього фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Пенсійного фонду України та мають завданням забезпечення призначення та виплати пенсій. Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті підвищень до пенсії, яка передба\-чена Законом України „Про соціальний захист дітей війни", покладено саме на органи Пен\-сійного фонду України, а саме, на відповідача. При цьому, суд вважає необгрунтованими посилання представника відповідача на від\-сутність коштів для виплати підвищення до пенсії. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звер\-нутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється триваліс\-тю у три роки. Враховуючи той факт, що позивачем не надано у судовому засіданні доказів поважно\-сті причин пропуску строку позовної давності, суд вважає за необхідне здійснити перераху\-нок пенсії позивача у межах даного строку за період з 09 липня 2007 року по 28 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 12 липня 2010 року - дату постановления рішення судом, з урахуванням проведених виплат. Крім того, судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання і не може визначати правовідносини між сторонами на майбутнє, а тому суд залишає без задово\-лення вимоги позивача про зобов'язання відповідача призначити йому щомісячне підвищен\-ня до пенсії, як дитині війни, відповідно до положення ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року. Відповідно до вимог ст.84 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, витрати, пов'язані із наданням правової допомоги за юридичні послуги у розмірі 300 грн.. Згідно ст.88 ЦПК України підлягає частковому відшкодуванню з державного бюджету України на користь [PERSON] сума сплаченого ним судового збору у розмірі 51 грн. та підлягає стягненню з Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва на користь [PERSON] витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: partial