Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

Харківський обласний центр зайнятості звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 2209,30 гривень та витрати на інформаційне технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 гривень. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 19 жовтня 2005 року відповідач [PERSON] звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Комінтернівського районного центру зайнятості міста Харкова, де був зареєстрований як шукаючий роботу з відкриттям персональної картки. Згідно із п.2 Положення про порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних, виплати допомоги по безробіттю, а також умови надання матеріальної допомоги в період професійної підготовки та перепідготовки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1998 року №578 громадянин, який шукає роботу (безробітний), особистим підписом підтверджує повноту та достовірність внесених ним даних до картки персонального обліку, яку надає під особистий підпис працівнику центру зайнятості, що відображається в описі документів, які знаходяться в справі. В порушення вищезазначеного пункту Положення відповідач, при його реєстрації в центрі зайнятості приховав від державної служби зайнятості дані про свою реєстрацію як суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, тобто той факт, що він є зайнятою особою. У зв'язку з повідомленням державній службі зайнятості завідомо неправдивих даних, відповідачу 09.11.2005 року було надано статус безробітного відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та «Порядку надання допомоги по безробіттю», у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності. Загальна сума нарахованої відповідачу допомоги по безробіттю за період з 09 листопада 2005 року по 22 січня 2006 року склала 2266 гривень, з них виплачено 2209,30 гривень. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" зайнятість - це діяльність громадян, пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що, як правило, приносить їм доход у грошовій або іншій формі. В Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах та самостійно себе забезпечують роботою, включаючи підприємців. Відповідно до ст. 2 зазначеного закону безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Тобто, підприємець не може бути визнаний безробітним, оскільки віднесений законодавством до категорії зайнятого населення. Відповідач отримав допомогу по безробіттю без достатніх правових підстав, чим завдав збитків Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила позов задовольнити. Представник 3-ої особи Харківського міського центру зайнятості / правонаступник Комінтернівського районного центру зайнятості міста Харкова/ підтримала заявлені позовні вимоги. Відповідач проти позову заперечував посилаючись на те, що він звернувся до реєстраційної палати, банківської установи, податкової інспекції з метою припинення підприємницької діяльності. Позивачем не доведено його вини в порушенні Закону України "Про зайнятість населення" та спричинення збитків. Також він просить застосувати строк позовної давності та відмовити у позові. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно із п.2 Положення про порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних, виплати допомоги по безробіттю, а також умови подання матеріальної допомоги в період професійної підготовки та перепідготовки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1998 року №578 громадянин, який шукає роботу (безробітний), особистим підписом підтверджує повноту та достовірність внесених ним даних персональної картки, яку надає під особистий підпис працівнику центру зайнятості. 09.11.2005 року відповідач [PERSON] звернувся до Комінтернівського районного центру зайнятості з заявою про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до Законів України "Про зайнятість населення" та "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", зазначивши в заяві, що він не є підприємцем /а.с. 11/. Наказом № НТ051109 від 09.11.2005 року [PERSON] надано статус безробітного /а.с.12./ Загальна сума допомоги нарахованої відповідачу допомоги по безробіттю за період з 09 листопада 2005 року по 22 січня 2006 року склала 2266 гривень, з них виплачено 2209,30 гривень /а.с. 4/ 03.02.2008 року з листа податкової інспекції в Комінтернівському районі м. Харкова позивачу стало відомо, що [PERSON] зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності /а.с. 15-18/. Підприємницька діяльність [PERSON] припинена 04.04.2006 року /а.с. 82/. Відповідно до п.б) ч.3 ст.1 Закону України "Про зайнятість населення" в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців. Згідно із ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців": фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Відповідно до інформації, яку надано Державною податковою інспекцією в Комінтернівському районі м. Харкова [PERSON] був зареєстрований як приватний підприємець з 17.09.2002 року, за рішенням власника підприємницька діяльність припинена 04.04.2006 року. Таким чином, будучи приватним підприємцем, відповідач не мав право на реєстрацію в центрі зайнятості та одержання допомоги по безробіттю, оскільки він має статус зайнятої особи незалежно від результатів його підприємницької діяльності. Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1998 року №578 "Про затвердження положень щодо застосування Закону України "Про зайнятість населення" Положенням про порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, виплати допомоги по безробіттю, а також умови подання матеріальної допомоги в період професійної підготовки та перепідготовки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1998 року №578 - підлягають реєстрації в службі зайнятості незайняті громадяни, а зайняті громадяни підлягають лише обліку. Таким чином, у зв'язку із повідомленням неправдивих відомостей 09 листопада 2005 року [PERSON] було надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю. Загальна сума нарахованої допомоги складає 2266 гривень, із них виплачено 2209,30 грн., чим спричинено Комінтернівському районному центру зайнятості міста Харкова матеріальні збитки на вищезазначену суму. Відповідно до п.3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення внаслідок умисного невиконання особою своїх обов'язків та зловживання підлягає стягненню з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно із наказом № 270 від 11.07.2008 року Харківського обласного центру зайнятості, з 15.09.2008 року припинена діяльність Комінтернівського районного центру зайнятості шляхом приєднання його до Харківського міськрайонного центра зайнятості. Щодо заяви [PERSON] про застосування строку позовної давності, то ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач дізнався про те, що [PERSON] є приватним підприємцем 03.02.2008 року, що підтверджується відповіддю Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі м. Харкова. Тобто позовна давність не сплинула. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тобто з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 51 гривня. Витрати позивача на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 гр. також підлягають стягненню з відповідача [PERSON].

Outcome: approved