Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-02 00:00:00

У березні 2009р. мешканці квартир № 31 та №32 будинку №7-а по вул. Липова Алея у м.Перемишляни [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 1997 р. вони являються співвласниками зазначених квартир та належних до них підвальних приміщень, що знаходяться в підвалі будинку №7-а. Але відповідачі, які проживають у кВ.№40, самовільно захопили підвальні приміщення, якими вони користувались та відмовляються добровільно їх вивільнити. Підтвердженням того, що спірні підвальні приміщення належать мешканцям квартир №31 та №32 є [PERSON] обстеження від 26.09.2008 року. Також, за самовільне захоплення належних їм підвальних приміщень, відповідач [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ст.186 КУпАП. Просять винести рішення про примусове звільнення спірних підвальних приміщень відповідачами. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги з вище зазначених підстав. Зазначила, що її сім»я у 1997р. придбала у фірми-забудовника квартиру №31 разом з підвальним приміщенням, і з того часу користувалась тим приміщенням. При здачі будинку фірмою-забудовником підвальні приміщення були позначені шляхом нанесення фарбою номерів, які відповідали номерам квартир. Приблизно у 2000 році вона виявила, що належне до її квартири підвальне приміщення зайняв самовільно [PERSON], який на її вимогу обіцяв вивільнити підвал. Вона вірила обіцянкам відповідачів, не мала наміру з ними сваритися, а тому чекала, коли ті вивільнять приміщення самі. Але після того, як у 2008 р. [PERSON] заявив, що не має наміру вивільняти належне до її квартири підвальне приміщення, вона разом з [PERSON] звернулася в міську раду з відповідною заявою. Комісія з представників міської ради проводила обстеження підвалів їх будинку і встановила, що дійсно відповідачі самовільно зайняли належне до її квартири підвальне приміщення, яке до даного часу відповідачами не вивільнено. Тому просить прийняти рішення про примусове вивільнення належного до її квартири підвального приміщення. Позивач [PERSON] під час перших судових засідань підтримав свій позов та підтвердив, що належне до його квартири підвальне приміщення №32, а також суміжне з ним приміщення , яким користувалась сім»я [PERSON], самовільно зайняли відповідачі. Спочатку [PERSON] обіцяв вивільнити займане приміщення, а потім відмовився. З цього приводу комісія з міськради проводила обстеження підвалу будинку та підтвердила факт самовільного зайняття підвалів відповідачами. 21.05.2010р. [PERSON] звернувся в суд з заявою про відмову від позову з тих підстав, що відповідачі добровільно повернули йому підвальне приміщення. Ухвалою суду від 26.05.2010р. відмова [PERSON] від позову прийнята та провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] закрито. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у попередньому судовому засіданні за 15.09.2009р. заявлений позов не визнали, подали письмове заперечення та зазначили, що спірними підвальними приміщеннями вони користуються протягом 10 років, і зі сторони [PERSON] та [PERSON] до них не було претензій. Вважають, що жильці квартир будинку №7-а користуються тими підвалами, які собі облаштують і ніякої нумерації підвальні приміщення не мають . Тому просять відмовити в задоволенні позову за безпідставністю вимог. Відповідач [PERSON] , будучи допитаним в судовому засіданні 22.02.2010р. показав, що придбавши у 1998 році квартиру №40, він після того зайняв в підвалі будинку два 2. підвальних приміщення, якими ніхто не користувався, в яких не було дверей і на яких не було нумерації. Тими приміщеннями він користується до даного часу. Раніше позивачі будь-яких претензій до нього не мали, а тому вважає, що займає підвальні приміщення на законних підставах. А в судовому засіданні 06.07.2010р. [PERSON] підтвердив, що добровільно вивільнив та передав [PERSON] підвальне приміщення за №32. Представник відповідачів [PERSON] заявлений позов не визнала та зазначила, що нумерації підвальних приміщень не було і спірні приміщення на час придбання квартири відповідачами ніким не були зайняті. Тому сім»я Липи на законних підставах, згідно ст.382 ЦК України , зайняла і користується зазначеними підвальними приміщеннями. Вважає, що позивачами пропущений строк позовної давності звернення до суду, а тому просить з цих підстав відмовити у задоволенні позову. Представник 3-ї особи директор МКП «Комунальник» [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що при будівництві будинку №7-а забудовником була збудована така кількість підвалів, яка відповідала кількості квартир в будинку. Для кожної квартири було визначено конкретне підвальне приміщення, і номера підвальних приміщень співпадали з номерами квартир. Допитаний в якості свідка [PERSON] показав, що після здачі будинку підвальні приміщення були пронумеровані шляхом нанесення номерів на дверях. Номера підвальних приміщень відповідали номерам квартир. Підвальне приміщення №31, яке знаходиться біля його підвального приміщення №32, спочатку теж було пронумероване та ним користувалась [PERSON]. Свідок [PERSON], будучи допитаним в судовому засіданні показав, що працює майстром по експлуатації комунального підприємства, а тому 26.09.2008р. , у зв»язку з поданою заявою [PERSON] , в числі інших членів комісії проводив обстеження підвалу будинку №7-а по вул..Липова Алея у м.Перемишляни. При обстеженні підвалу комісією було встановлено, що при будівництві будинку всім мешканцям були виділені підвальні приміщення, нумерація яких відповідала номерам квартир, і що підвальне приміщення, яким користувалась [PERSON], на момент обстеження було зайняте [PERSON] Свідок [PERSON] будучи допитаним в судовому засіданні показав, що весною 2000р. він проводив ремонт у квартирі [PERSON] , і деякі будівельні матеріали та інструменти зберігав в підвалі будинку, в підвальному приміщенні, яке йому вказав [PERSON] Пам»ятає, що в той час дверей в тому підвальному приміщенні не було. Свідок [PERSON] будучи допитаним в судовому засіданні показав, що приблизно у 1999 році допомагав [PERSON] встановлювати в підвалі будинку за місцем проживання останнього металеві двері в підвальне приміщення. Заслухавши пояснення сторін та їх представника, представника 3-ї особи,покази свідків, дослідивши дійсні обставини справи та давши їм оцінку, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, обґрунтовуючи це наступним: Встановлено, що у збудованому та зданому в експлуатацію до 1997 року будинку №7-а по вул.Липова Алея у м.Перемишляни були заплановані, збудовані та виділені для мешканців всіх квартир окремі підвальні приміщення. При тому підвальні приміщення забудовником були пронумеровані, і їх номера відповідали номерам квартир. З 1997 р. сім»я [PERSON] та сім»я [PERSON] являються власниками, відповідно, квартир №31 та №32 по вул..[PERSON] Алея-7-а у м.Перемишляни. З того ж часу за даними квартирами були закріплені підвальні приміщення №31 та №32 , що знаходяться в підвалі будинку №7-а А сім»я відповідачів [PERSON] та [PERSON] придбала квартиру №40 по вул..[PERSON] Алея-7-а у м.Перемишляни у квітні 1998р., і згідно проведеного раніше розподілу, мала право на зайняття та користування підвальним приміщенням №40. Але [PERSON] приблизно у 1999-2000 роках без погодження з іншими власниками квартир даного будинку самовільно зайняв підвальні приміщення за №31 та №32, встановивши на них свої двері та замки. На неодноразові вимоги власників квартир №31 та №32 звільнити займані приміщення, відповідачі тривалий час обіцяли звільнять дані приміщення, але у 2008р. повідомили, що відмовляються це вчинити добровільно. У 2008-2009 роках [PERSON] та [PERSON] звернулися з відповідними заявами про самовільне захоплення сім»єю Липа належних їм підвальних приміщень. 3. [PERSON] від 26.09.2008р. та від 04.03.2009р. комісія в складі представників комунального підприємства, депутата міської ради та мешканців будинку провела обстеження підвалів будинку №7-а по вул.Липова Алея у м.Перемишляни та встановила, що підвальні приміщення в будинку були пронумеровані , і що підвальні приміщення №31 та №32, які належать мешканцям квартир №31 та №32, на той час самовільно зайняті сім»єю Липи з квартири №40. 13.11.2008р. адміністративна комісія Перемишлянської міської ради, розглянувши матеріали адміністративної справи відносно [PERSON] по факту самовільного захоплення підвального приміщення, винесла Постанову про накладення адміністративного стягнення, за якою [PERSON] притягнуто до адмінвідповідальності за ст.186 КУпАП - самоуправство. [PERSON] схеми розміщень підвальних приміщень буд.№7-а по вул..Липова Алея, станом на березень 2010р. в підвалі будинку частково збереглась нумерація підвальних приміщень, і зокрема, існують підвальні приміщення , розміщені в наступному порядку №29, №30, № -без номера, №32, №33. Як встановлено в судовому засіданні, саме підвальні приміщення №32 та приміщення, без номера, були самовільно зайняті відповідачами, і в травні 2010р. відповідач [PERSON] добровільно повернув [PERSON] підвальне приміщення №32. З цих підстав суд вважає, що підвальне приміщення, яке на даний час не пронумероване та знаходиться між підвальними приміщеннями №30 та №32, являється підвальним приміщенням №31, яке займали мешканці квартири №31. [PERSON] частини 2 ст.13 ЦК України, при здійснення своїх прав особа зобов»язана утримуватись від дій, які могли б порушувати права інших осіб. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. [PERSON] ст..382 ЦК України, власникам квартир у багатоповерховому житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування та інше обладнання, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир. У відповідності зі ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Тому суд вважає, що підвальне приміщення в підвалі будинку №7-а по вул.Липова Алея у м.Перемишляни, яке на час здачі будинку в експлуатацію та придбанням у 1997 р. сім»єю позивачки [PERSON] квартири №31 у власність, було позначене за №31 та згідно визначеного забудовником порядку розподілу підвальних приміщень, належало до квартири №31, і що саме дане приміщення, яке на даний час не пронумероване та знаходиться між підвальними приміщеннями №30 та №32, самовільно зайняте відповідачами. Також суд вважає, що позивачем не пропущений 3-х річний строк позовної давності, оскільки згідно пояснень позивача [PERSON], що підтвердив також свідок [PERSON], про відмову відповідачів добровільно звільнити спірне підвальне приміщення їй стало відомо тільки у 2008 році. Суд надає віри даним фактам. Відповідно ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права.

Outcome: approved