Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

25.03.2010 р. позивачка звернулась у суд з указаним позовом, який умотивовано так. 28.04.1992 р. позивачка (до шлюбу [PERSON]М.) оформила свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок № 25 та сарай по вул. Хустській в смт.Міжгір'ї по заповіту померлого діда [PERSON], який помер 22.08.1991 р. У 2007 р. позивачка зареєструвала це нерухоме майно в КП Міжгірське БТІ. Земельна ділянка, що обслуговує цей житловий будинок документально не визначена і не успадковувалась. У 2004 р. позивачка звернулась у Міжгірську селищну раду надати їй у власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,15 га і для ведення особистого селянського господарства площею 0,10 га, оскільки цими ділянками за життя користувався спадкодавець. Селищна рада винесла рішення від 29.06.2006 р. , яким залишила в користуванні земельні ділянки, що знаходяться під будинком і сараєм, а відповідачу [PERSON] надала земельну ділянку пл. 0,06 га в приватну власність в ур. Переділля для ведення особистого селянського господарства. Опісля селищна рада винесла рішення № 46 від 14.08.2006 р. , яким замінила вищевказане рішення, виправивши помилку щодо назви урочища і зміни площі ділянки на 0,0996 га. Окрім цього, рішенням № 43 від 15.06.2007 р. відповідачу [PERSON] в ур. Рубань передано у власність земельну ділянку пл. 0,1596 га. Позивачка вважає, що селищна рада не взяла до уваги те, що вказаними ділянками раніше користувався дідо позивачки. Окрім цього, державний акт видано [PERSON] з порушенням земельного законодавства, бо змінено підставу видачі державного акту (рішення Ради), не всі суміжні землекористувачі підписали акт суміжного землекористування в технічній документації, доданій до акту. Позивачка і її представник указані вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] позов заперечив повністю і пояснив таке. Померлий [PERSON] також йому доводився дідом. За життя він і його родина допомагали йому в обробленні земельних ділянок і веденні господарства. З дозволу діда ними для власних потреб використовувалась земельна ділянка, передана йому у власність селищною радою на яку претендує позивачка. Відповідач [PERSON] вважає, що позивачка має достатньо земельної ділянки для обслуговування успадкованого за дідом житлового будинку, а також має земельні ділянки в інших місцях. Міжгірська селищна рада позов заперечила повністю і позицію обгрунтувала так. Спадкодавець [PERSON] не оформив за життя право власності на земельні ділянки, які використовував, у т.ч. й для обслуговування житлового будинку. Тому позивачка має право на оформлення у власність по спадкуванню тільки ті земельні ділянки, які знаходяться під будівлями, одержаними в спадщину. Натомість земельна ділянка більшої площі надається тільки за рішенням селищної ради, яка за законом, виступає розпорядником землі. Саме тому селищна рада надала відповідачу [PERSON] у власність зазначену в державному акті земельну ділянку, яка межує в т.ч. із земельною ділянкою позивачки, яка може бути їй передана у власність для обслуговування житлового будинку. Селищна рада вважає, що позовні вимоги позивачки суперечать вимогам ст.ст. 12, 118 ЗК України. Відділ Держкомзему в Міжгірському районі позов заперечив повністю, умотивувавши позицію тим, що відділ не є розпорядником землі. Технічна документація до державного акту, виданого [PERSON], погоджена відповідними службами і установами, в т.ч. і висновком відділу без ознак грубого порушення земельного законодавства. Оцінивши позиції сторін, подані в справу докази, висновки представників залучених судом державних органів, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задовольненню, виходячи з таких підстав і мотивів. [PERSON] - позивачка є власником житлового будинку № 25 по вул. Хустській в смт.Міжгір'ї, одержаного у власність по спадкуванню. Згідно рішень Міжгірської селищної ради від 29.06.2006 р. , від 14.08.2006 р. № 46, від 29.03.2007 р. № 22, від 15.06.2007 р. № 43 відповідачу [PERSON] передано у власність земельну ділянку пл. 0,1596 га в ур. Рубань в смт.Міжгір'ї за місцем проживання: [INFO] для ведення особистого селянського господарства. Йому ж видано 25.01.2008 р. державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, що оспорюється позивачкою. Ця земельна ділянка межує із земельною ділянкою , яку фактично використовує позивачка для ведення особистого селянського господарства (площею 0,0576 га), а через дорогу для обслуговування успадкованого житлового будинку № 25 по вул. Хустській (площею 0,0946 га) а.с. 21, 34, 35. Згідно висновків і пояснень у суді представників відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Міжгірської РДА, Міжгірської держнотконтори, - за будинком № 25 по вул. Хустській, володільцем якого до смерті був дідо сторін, земельна ділянка не обліковувалась і правоустановчих документів не було. Ст. 12 ЗК України передбачено, що до повноважень селищної ради у галузі земельних відносин належить у тому числі: розпорядження землями територіальних громад, передача ділянок комунальної власності у власність, надання в користування. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок установлений ст. 118 ЗК України. Рішення Міжгірської селищної ради № 43 від 15.06.2007 р. , що є підставою видачі оскаржуваного державного акту, не відмінено. Також чинними є і рішення цієї ж ради, які виносились по заявам [PERSON] (щодо площі, уточнення місця розташування, розміру ділянки, цільового використання) . Суд відхиляє доводи позивачки, що в техдокументації і на плані земельної ділянки відповідача [PERSON] є неточності в частині прізвищ суміжних землекористувачів, оскільки жоден з них (у т.ч.й допитані в суді) не пред'явив претензій щодо меж і всі підтвердили фактичне землекористування. Таке є предметом для внесення змін і виправлення помилок і не визнається судом підставою для визнання державного акту недійсним. З обставин справи видно, що позивачка має право на одержання у власність земельних ділянок загальною площею 0,15 га, що прилягають до успадкованого нею житлового будинку з чим погоджується Міжгірська селищна рада як розпорядник землі. Суд визнає, що вимоги позивачки не грунтуються на законі і повністю спростовані відповідачами. Судових витрат до стягнення чи повернення не має.

Outcome: dismissed