Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь: -суму завдатку у розмірі - 100396,80 гривень; -в рахунок судових витрат суму у розмірі -1123,97 гривень. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що 23 грудня 2007 року вона уклала з відповідачем угоду про завдаток, відповідно до умов якого було передано відповідачу суму - коштів - 12600 доларів США. Зазначений договір укладався з метою подальшого оформлення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Проте після укладення договору про завдаток вона дізналася, що відповідач не мала право розпоряджатися квартирою. Відповідач категорично відмовилась повертати їй отриману суму коштів, посилаючись на те, що таких коштів у неї не має. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, спираючись на доводи викладені у позовній заяві. Представник позивача також підтримав позовні вимоги, та просив суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Враховуючи думку позивача та його представника про можливість розгляду справи на підставі наявних доказів по справі у відсутності відповідача, суд на підставі ст.225 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні письмові докази по справі, судом були встановлені наступні обставини: 23 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено письмову угоду, а саме договір завдатку, відповідно до змісту якого між сторонами було досягнуто згоди щодо купівлі- продажу квартири [ADDRESS] ( а.с. 9 ). На виконання досягнутої угоди позивач передала, а відповідач отримала - 12600 доларів США в рахунок завдатку. Однак в порушення зазначеної домовленості відповідач своїх зобов`язань перед позивачем не виконала, оскільки не мала права на відчуження квартири належної іншій особі, добровільно повертати суму завдатку відмовилась. При укладанні угоди сторонами не дотримано обов`язкової нотаріальної форми договору завдатку, а тому така угода є нікчемною, що передбачено ч.І ст.220 ЦК України. Відповідно до ч.І ст.216 ЦК України, - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Таким чином, суд вважає, що позовна вимоги позивача про стягнення на її користь суми отриманої відповідачем як завдатку підлягає задоволенню в повному обсязі у розмірі - 100396,80 гривень. Визначаючи розмір суми яка підлягає стягненню на користь позивача з відповідача суд виходив з наступного розрахунку: 12600 доларів США х 7,968 гривень = 100396,80 гривень. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з вимог положення ст.88 ЦПК України відповідно до змісту яких стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати ( 100396,80 х 1% = 100397 гривень «судовий збір» ( а.с. 1,2 ) + 120 гривень «ІТЗ» ( а.с.3 ) = 1123,97 гривень).

Outcome: approved