Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до ЗАТ КБ «ПриватБанк» в особі [PERSON] відділення ЛФ «ПриватБанк» про захист прав споживачів шляхом визнання дій банку незаконними та припинення дій, що порушують права споживача, посилаючись на те, що 20 грудня 2007 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № LGC0G50000004178 (кредит на початковий внесок) та договір про іпотечний кредит № LGC0G50000004178 (основний кредит) на придбання у власність квартири по вул. Танкістів, 24/15 м. Сєвєродонецька. Відповідно до п. 1.1 договору про іпотечний кредит банк надав позивачу у користування грошові кошти в сумі 45450,00 грн. на умовах сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 15% річних. Відповідно до п.7.1. кредитного договору, банк надав позивачу у користування грошові кошти в сумі 7575,00 грн. для сплати початкового внеску на умовах сплати 15% річних. [PERSON] належним чином виконував свої зобов'язання щодо вказаних договорів і продовжує виконувати їх до тепер. 26.06.2008 року листом за № 20.1.3.2/6 10615 (лист без підпису), відповідач повідомив позивача про підвищення відсоткової ставки за договором про іпотечний кредит № LGC0G50000004178 від 20.12.2007 року до 25.08% річних, посилаючись на те, що Державна Іпотечна установа України відмовила ПриватБанку в рефінансуванні іпотечних кредитів. При цьому, банк, підвищуючи відсоткову ставку за користування кредитом, послався на п. 8.9 договору про іпотечний кредит, який ніби то це дозволяє. Але, відповідно до п. 8.9 вказаного договору, кредитор може змінити розмір відсоткової ставки в сторону збільшення у разі настання будь-якої із наступних обставин, а саме: а) порушення позичальником кредитної дисципліни: б) погіршення фінансового стану позичальника; в) здійснення поточних коливань відсоткових ставок за вкладами та/або кредитами, або зміни у грошово-кредитній політиці НБУ: підвищення ставки за кредитами кредиторів України у відповідній валюті; підвищення ставки за більш, ніж на 3 відсоткових пункту за бланковими кредитами «овернайт» НБУ з дати укладення цього договору чи останнього перегляду відсоткової ставки. Таким чином, встановлені банком нові підстави сплати відсотків договором не передбачені. Вказаним листом банк повідомив позивача, що у разі незгоди із змінною ставкою, договір вважається розірваним, а він буде вимушений повернути суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування. При таких умовах, [PERSON] був вимушений сплачувати підвищені банком відсотки за вказаним договором, при цьому письмову згоду на підвищення відсотків банк від позивача не отримував. Позивач [PERSON] просить суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати дії [PERSON] відділення ЗАТ КБ ЛФ «ПриватБанк» щодо нарахування процентної ставки за користування кредитом за кредитним договором № LGC0G50000004178 від 20.12.2007 року у розмірі 25,08% незаконними з дня нарахування та зобов'язати Сєвєродонецьке відділення ЗАТ КБ ЛФ «ПриватБанк» припинити нарахування підвищеної відсоткової ставки. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала уточнені позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі, а саме: визнати дії [PERSON] віділения ЗАТ КБ ЛФ «ПриватБанк» щодо нарахування процентної ставки за користування кредитом за кредитним договором № LGC0G50000004178 від 20.12.2007 року у розмірі 25,08% незаконними з дня нарахування та зобов'язати Сєвєродонецьке відділення ЗАТ КБ ЛФ «ПриватБанк» припинити нарахування підвищеної відсоткової ставки та пояснила, що не передбачено підвищення проценту кредитного договору, зміни в договорі за взаємною згодою сторін не вносилися, банки не мають паво змінювати процентну ставку за власним бажанням та за бажанням однієї з сторін, відповідач порушив умови договору за іпотечним кредитом. Відповідач не направив позивачу повідомлення, в односторонньому порядку збільшив процентну ставку. В судовому засіданні від 12.01.2010 року представник відповідача [PERSON] відділення ЗАТ КБ ЛФ «ПриватБанк» [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив суд їх залишити без задоволення та пояснив, що у п 2.3.1 кредитного договору № LGC0G50000004178 від 20.12.2007 року вказано, за якої причини банк має право підвищити процентну ставку, підвищили процентну ставку у кредитному договорі, хоча в листі вказали, що в іпотечному договорі, п. 8.9 іпотечного договору дублює п. 2.3.1 кредитного договору, позивач не звертався до відповідача за роз'ясненнями. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог ЦК України. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Матеріалами справи та судом встановлено, що 20 грудня 2007 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № LGC0G50000004178 (кредит на початковий несок) та договір про іпотечний кредит № LGC0G50000004178 (основний кредит) на придбания у власність квартири по вул. Танкістів, 24/15 м. Сєвєродонецька. Відповідно до п. 1.1 договору про іпотечний кредит, банк надав позивачу у користування грошові кошти в сумі 45450,00 грн. на умовах сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 15% річних. Відповідно до п. 7.1. кредитного договору, банк надав позивачу у користування грошові кошти в сумі 7575,00 грн. для сплати початкового внеску на умовах сплати 15% річних. [PERSON] належним чином виконував свої зобов'язання щодо вказаних договорів і продовжує виконувати їх до тепер. Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 1056-1 ЦК України, встановлений договором розмір процентів може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу, за винятком випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що відповідно до п. 8.9 іпотечного договору № LGC0G5000000417878 від 20.12.2007 року, кредитор може змінити розмір відсоткової ставки в сторону збільшення у разі настання будь-якої із наступних обставин, а саме: а) порушення позичальником кредитної дисципліни; б) погіршення фінансового стану позичальника; в) здійснення поточних коливань відсоткових ставок за вкладами та/або кредитами, або зміни у грошово-кредитній політиці НБУ; підвищення ставки за кредитами кредиторів України у відповідній валюті; підвищення ставки за більш, ніж на 3 відсоткових пункту за бланковими кредитами «овернайт» НБУ з дати укладення цього договору чи останнього перегляду відсоткової ставки. Таким чином, встановлені банком нові підстави сплати процентів договором не передбачені. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про захист прав споживачів», законодавство про захист прав споживачів складається з цього закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони фінансовим установам в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів та інших платежів, передбачених кредитним договором» враховуючи скрутне фінансове становище громадян України в період економічної кризи, з метою забезпечення дотримання прав громадян у відносинах із фінансовими установами та з метою недопущення зловживань з боку фінансових установ, були внесені зміни до ст. 1056-1 ЦК України та ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Так, відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України, умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів, в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовим установам забороняється в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки або інших платежів, передбачених кредитним договором або графіком погашення боргу, за винятком випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовим установам забороняється вимагати дострокового погашення несплаченої частини боргу за кредитом та розривати в односторонньому порядку укладені кредитні договори у разі незгоди позичальника із пропозицією фінансової установи збільшити процентну ставку або інший платіж, передбачений кредитним договором або графіком погашення боргу. Відповідно до Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення», положення цього Закону застосовуються до усіх кредитних договорів, які були укладені або продовжують діяти після набрання чинності цим Законом. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача стосовно визнання дій [PERSON] відділення ЗАТ КБ ЛФ «ПриватБанк» щодо нарахування процентної ставки за користування кредитом за кредитним договором № LGC0G50000004178 від 20.12.2007 року у розмірі 25,08% незаконними з дня нарахування та зобов'язання Сєвєродонецьке відділення ЗАТ КБ ЛФ «ПриватБанк» припинити нарахування підвищеної відсоткової ставки підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 8,50 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved