Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

[PERSON] 13.01.2010р. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про його виселення з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. В обгрунтування позову покликається на те, що вказана квартира належить на праві власності йому, матері [PERSON] 4а брату [PERSON] За час проживання у квартирі відповідач неодноразово вчиняв фізичне та психологічне насильство стосовно нього, його дружини та дітей, висловлювався у їх присутності нецензурною лайкою, здійснював інші протиправні дії. Діями відповідача були порушені його права,' право його сімї, гарантовані Європейською Конвенцією про захист прав, основних свобод людини від 04.11.1950р. Оскільки його сімя потерпає від порушення їх прав на повагу до особистого життя і житла, на захист від нелюдського та принизливого ставлення, життя та здоровя його дітей під постійною загрозою через протиправні дії відповідача, просить постановити рішення про виселення останнього без надання іншого житла. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на обставини, вказані у позовній заяві та долучені ним до справи письмові докази. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON], його представник [PERSON] та третя особа [PERSON], яка також представляє інтереси [PERSON], в судовому засіданні проти позову заперечили. Пояснивши, що відповідач з 1994р. проживає у спірній квартирі у звязку з укладенням шлюбу з [PERSON], приймав участь у вихованні позивача, який на той час був ще неповнолітнім, допомагав йому у навчанні в ПТУ. У звязку з одруженням позивач з 2001р. по 2009р. не проживав у спірній квартирі. Без їх згоди повернувся в квартиру разом зі своєю дружиною, її дитиною від першого шлюбу та спільною дитиною в липні 2009р. З того часу позивач та його дружина постійно влаштовуюсь конфлікти, перешкоджають нормально користуватися жилим приміщенням, кухнею, ванною кімнатою, не оплачують комунальних послуг. [PERSON] жодних неправомірних дій щодо позивача та його сімї ніколи не вчиняв. Просять у позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні взаємовідносини сторін, обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких мотивів. Квартира №49 по вул..Миколайчука.2 в м.Львові належить на праві спільної сумісної власності, позивачу [PERSON], третім особам [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. За ч.І ст. 116 ЖК Українни якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського Впливу выявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Саме на ці правові норми, як на підставі своїх позовних вимог, покликається позивач. Однак позивачем не доведено, що відповідач, який являється чоловіком співвласниціквартири [PERSON]. членом її сімї, та вітчимом позивача, систематично руйнує чи псує спірну квартиру [ADDRESS] в м .Львові або використовує її не за призначенням. Подане позивачем в якості доказу попередження №262 про надання доступу до квартири для ліквідації аварії датоване 06.07.2010р. і не свідчить про будь-які дії відповідача щодо руйнування чи псування квартири, повязане із зясуванням причин залиття квартири №12. Не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи покликання позивача на те, що відповідач [PERSON] неодноразово вчиняв щодо позивача та його сімї фізичне і психологічне насильство. Абсолютно безпідставними є покликання на потерпання позивача і його сімї від нелюдського поводження зі сторони відповідача, приниження їх гідності. Повідомлення Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 16.07.2009р. про відмову у порушенні кримінальної справи щодо [PERSON] та притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП (дрібне хуліганство), не може свідчити про зазначені вище обставини. Щодо представлених актів судово-медичної експертизи відносно [PERSON], [PERSON] 1.В. від 18.08.2009р. та відносно дитини [PERSON] від 21.08.2009р., такі не можуть прийматися судом до уваги, оскільки даними актами зафіксовано лише отримання тілесних ушкоджень. У скеруваннях на експертизу вказано, що тілесні ушкодження були отримані в ході конфлікту з [PERSON], а не [PERSON] У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями кримінальні справи порушені не були. Відтак підстав стверджувати, що тілесні ушкодження позивачу та іншим нанесені [PERSON] немає. Копія постанови про відмову в порушення кримінальної справи по факту відносно [PERSON] від 04.06.2010р. по п.2 ст.6 КГІК України та проведення з нею профілактичноїбесіди також не доводять протиправності поведінки [PERSON] Суд вважає, що відсутні підстави для виселення [PERSON] в порядку ст.116 ЖК України. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed