Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] в інтересах дітей [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав, вказавши в ньому, що мати дітей [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] В шлюбі у них народився син [PERSON]. 30 червня 1994 року шлюб між ними розірвано. В 1998 році [PERSON] народила сина [PERSON], по відношенню до нього є матірю-одиночкою. Протягом всього часу [PERSON] не цікавиться життям свого сина та його здоровям, не займається його вихованням, матеріально не допомагає. Мати систематично з дітьми не проживає, нагляд за ними не здійснює, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Діти проживають без належного догляду, останнім часом пропускають заняття в школі. В житловому будинку в якому проживали діти повністю відсутні нормальні санітарні умови проживання. Все викладене вказує на те, що відповідачі не піклуються про своїх дітей, на займаються їх вихованням та утриманням, таким чином, ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Просив позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав по відношенню до їх дітей [PERSON] та [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі, підтвердивши викладені в позові обставини. Крім того, збільшила позовні вимоги, просила стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі. Прокурор в судовому засіданні позовну заяву підтримала та пояснила, що дійсно доцільно відповідачів позбавити батьківських прав по відношенню до їх дітей і це буде відповідати інтересам дітей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позов не визнає та заперечує проти його задоволення. Вказала, що її діти завжди були нагодовані, одягнені. Вона не пє, але справді умови проживання погані, бо їхній будинок згорів і вони проживають в літній кухні. Працює на території Тернопільської області і проживає там останній час. Дітей до праці вона не примушувала. Вважає, що в повній мірі виконує свої батьківські обовязки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав і вказав, що дійсно він не займається вихованням свого сина [PERSON], матеріально не допомагає, аліменти не сплачує. Не заперечував проти позбавлення його батьківських прав, однак заперечив стягнення з нього аліментів. Суд заслухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, відповідачів, дослідивши наявні в справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09 травня 1988 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. 30 червня 1994 року даний шлюб розірвано, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 23). В шлюбі у сторін 01 червня 1994 року народився син [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). З останнього вбачається, що батьком дитини є [PERSON]. 03 вересня 1998 року відповідач [PERSON] зареєструвала народження другого сина [PERSON], який народився 14 червня 1998 року. Реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України і батько дитини записаний зі слів матері. Вказане підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 14-15) та свідоцтвом про народження (а.с. 5). Таким чином, на сьогоднішній день відповідач [PERSON] є матірю одиночкою по відношенню до молодшого сина. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування від 24 травня 2010 року за №3 (а.с. 24) [PERSON] систематично не проживає з дітьми, залишає одних дома без стороннього догляду, не приділяє достатньої уваги вихованню дітей. [PERSON] з сімєю не проживає, участі у вихованні сина [PERSON] не приймає, не піклується про нього, не займається його вихованням та утриманням. На підставі розпорядження голови Заставнівської РДА діти [PERSON] та [PERSON] були вилучені від батьків та влаштовані в дитяче відділення Заставнівської центральної районної лікарні для проходження медичного обстеження з подальшим переданням до притулку (а.с. 3). З акту обстеження умов проживання від 31 травня 2010 року (а.с. 16) вбачається, що сімя зареєстрована та проживає у житловому будинку розміром 35 кв.м., який належить покійній бабусі [PERSON] В ньому повністю відсутні умови проживання: стіни оббиті до каменю, відсутня підлога, стеля відпала, вікна розбиті, відсутня електроенергія. Власна земельна ділянка відсутня. На момент обстеження мати вдома відсутня. Як вбачається з характеристики на [PERSON] (а.с. 20) по місцю проживання він зарекомендував себе з посередньої сторони, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, постійного місця проживання не має. Згідно характеристики на [PERSON] (а.с. 17), то остання по місцю проживання характеризується посередньо. В даний час ніде не працює, систематично не проживає з дітьми, залишає їх одних дома без стороннього догляду, не приділяє їм достатньої уваги. Крім того, вона зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він є сільським головою с.Василів і неодноразово викликав відповідача [PERSON] для проведення бесіди на предмет належного забезпечення дітей та способу її поведінки і життя. Всі намагання не дали жодного результату. Умови проживання в будинку відсутні, повна антисанітарія. Діти постійно проживають самі, харчуються нерегулярно. Свідок [PERSON], який був класним керівником неповнолітнього [PERSON] в судовому засіданні показав, що протягом пяти років мати [PERSON] лише одного разу зявилася до школи, хоча він неодноразово викликав батьків до школи з приводу пропусків занять. Батька не було взагалі. Протягом весни 2010 року [PERSON] було пропущено багато днів занять, він неодноразово відвідував його вдома, однак батьків не було і проведення розмов результатів не давали. Він офіційно звертався до різних інстанцій з приводу надання допомоги. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є класним керівником [PERSON] Його мати протягом двох років лише одного разу відвідувала школу, хоча викликалася неодноразово. Її син протягом останнього навчального року пропустив багато навчального часу. Вона зверталася до директора школи, голови сільської ради по місцю проживання дітей, однак це не дало належного результату. Свідок [PERSON], який є директором Василівського навчально-виховного комплексу в якому навчалися діти підтвердив покази дані свідками [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є сусідкою відповідача [PERSON] і що діти дійсно тривалий час залишаються без стороннього нагляду, не харчуються належним чином. Мати не надає належного догляду та виховання. Батько взагалі відсутній і тривалий час не проживає з ними. Вказала, що [PERSON] протягом зими проживав у неї, постійно харчувався у неї, оскільки вдома відсутня електроенергія, опалення та погані умови проживання. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обовязки матері і батька дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Статтею 150 СК України визначені обовязки батьків по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про освіту» від 23.03.1996 року та ст. 155 СК України батьки мають право і зобовязані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Згідно ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, підтримувати стосунки, виявляти турботу щодо них, але відповідач [PERSON] свідомо не бажає брати участь у вихованні дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, при ухиленні батьків від виконання своїх обовязків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав. У звязку з тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] життям своїх синів [PERSON] та [PERSON] не цікавляться, батьківського піклування щодо них не виявляють та повністю самоусунулися від виконання батьківського обовязку, з метою соціального захисту дітей є підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав щодо їх дітей. Все викладене дає можливість зробити висновок про те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків щодо своїх дітей, про це свідчить їх свідома поведінка, оскільки вони мають реальну можливість виконувати свій юридичний обовязок, але не вчиняють відповідних дій, що відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України є підставою для позбавлення їх батьківських прав. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню і відповідачів необхідно позбавити батьківських прав по відношенню до їх синів [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд присуджує кошти на утримання дитини у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, вимога позивача про стягнення аліментів з відповідачів на користь їх дітей підлягає задоволенню.

Outcome: approved