Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-13 00:00:00

В березні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків, посилаючись на те, що працюючи на шахті Родіна ВАТ '"Кривбасзалізрудком" з 07.03.1996р. по 27.05.1996р. підземним гірником, з 27.05.1996 р. по теперішній час підземним крипільником. Згідно з професійними обов'язками, виконував роботи в шкідливих підземних умовах шахти. З 2006 року спостерігається в клініці при Міністерстві охорони здоров'я Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини в м. Кривому Розі. На підставі рішення ЛЕК УкрНДІ від 31.03.2009 року. Протокол № 832. був встановлений діагноз: радикулопатія шийна І п/крижова з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м'язово-тонічним с-м, виражений периферичний нейросудинний, з нейродистрофічними проявами у вигляді: двост. плечолопаткового періартрозу ПФС 2ст., деф. артрозу колінних суглобів ПФС 1ст. Захворювання професійні від 31,03,2009 року. Розвиток професійних захворювань обумовлений роботою з 1996-2009 рр. на ш «Родіна» ШСУ ВАТ «КЗРК» підземним гірником та підземним кріпильником. Згідно виписки з акту огляду МСЕК від 10.06.2009 року йому була встановлена і втрата працездатності в звязку з професійним захворюванням на 45% та 3 група інвалідності. Кожного року він знаходиться на амбулаторному лікування в 4-й міській лікарні м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, що підтверджується медичними виписками.Професійне захворювання унеможливило його повноцінне життя, його життя перетворилось в суцільне фізичне і моральне страждання в наслідок інвалідності і професійного захворювання, вважає що йому заподіяна моральна шкода. Винним у заподіянні шкоди є підприємство, що у порушення діючого законодавства не забезпечило безпечну організацію при виконання робіт, не виконувало норм і правил охорони праці. Вважає, що сума компенсації за заподіяну моральну шкоду в розмірі 133800 гривень дасть йому можливість пройти необхідні курси лікування, матеріально допомогти родині, що у свою чергу зменшить його фізичні і моральні страждання, зменшить душевну біль. Вважає, що при ухваленні рішення по позовній заяві суд зобов'язаний врахувати ступінь ушкодження здоров'я, а також те, що його фізичні і моральні страждання і переживання носять тривалий і незворотний характер. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, просив стягнути з відповідача на його користь в відшкодування моральної шкоди 133800 гр. Представник відповідача відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» в особі [PERSON] позов не визнав. Вислухавши сторони, дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за такими підставами. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] працюючи на шахті Родіна ВАТ '"Кривбасзалізрудком" з 07.03.1996р. по 27.05.1996р. підземним гірником, з 27.05.1996 р. по теперішній час підземним крипільником. Згідно з професійними обов'язками, виконував роботи в шкідливих підземних умовах шахти. З 2006 року спостерігається в клініці при Міністерстві охорони здоров'я Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини в м. Кривому Розі. На підставі рішення ЛЕК УкрНДІ від 31.03.2009 року. Протокол № 832. був встановлений діагноз: радикулопатія шийна І п/крижова з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м'язово-тонічним с-м, виражений периферичний нейросудинний, з нейродистрофічними проявами у вигляді: двост. плечолопаткового періартрозу ПФС 2ст., деф. артрозу колінних суглобів ПФС 1ст. Захворювання професійні від 31,03,2009 року.Розвиток професійних захворювань обумовлений роботою з 1996-2009 рр. на ш «Родіна» ШСУ ВАТ «КЗРК» підземним гірником та підземним кріпильником. Згідно виписки з акту огляду МСЕК від 10.06.2009 року йому була встановлена втрата працездатності в звязку з професійним захворюванням на 45% та 3 група інвалідності. Кожного року він знаходиться на амбулаторному лікування в 4-й міській лікарні м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, що підтверджується медичними виписками. Згідно акту №50 від 08 травня 2009 року розслідування хронічного професійного захворювання умови та характер праці підземного кріпильника належать до III класу шкідливості (атестація робочого місця у 2005 р.). На момент розслідування профзахворювання [PERSON] протипоказана важка праця, робота в умовах несприятливого мікроклімату, підземне. Згідно п. 16 зазначеного акту професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи на шахті "Родіна" ВАТ "Кривбасзалізрудком" з 07.03.1996р. 27.05.1996р. (2міс.) підземним гірником, з 27.05.1996р. по час складання акту (12р. 11м підземним кріпильником, [PERSON], згідно з професійними обов'язками, виконував роботи в підземних умовах шахти, які характеризувалися важкою фізичною працею з причин того, що не завжди була можливість застосувати засоби малої механізації внаслідок обмеженості робочого простору. Посилюючим шкідливим виробничим фактором був несприятливий мікроклімат характерний для підземних робіт. Згідно з п.17. Причина професійного захворювання полягає в тривалому стажі роботи (13р. І міс.) в умовах важкої фізичної праці, як перевищувала гранично-допустимі норми та в умовах несприятливого мікроклімату: маса вантажу, що підіймалася та переміщувалася вручну - 45кг при ГДН -30 кг; робоча поза у похилому положенні до 30°-62.4% робочої зміни при нормі-25%часузміни; робоча поза у похилому положенні понад 30- 12.6% робочої зміни при нормі - не передбачається; робоча поза: вимушена - 25%; нахили корпуса: вимушені більше 30° - 398 разів за зміну при допустимих 51- 100 разів. Важкість праці відноситься до ПІ класу 3-го ступеню шкідливості. Мікрокліматичні умови: температура повітря +15 С - при нормі +16 - +19°С; відносна вологість повітря 97% " при нормі 80-30% . В п.19 акту зазначені посади осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, а саме адміністрація шахти «Родіна» ВАТ «Кривбасзалізрудком» порушила с.153 КЗпП та ст.13 Закону України «Про охорону праці». Факт вини підприємства підтверджується санітарно-гігієничною характеристикою умов праці від 03.01.2007 року, висновкам МСЕК від 10.06.2009 року, виписками з історій хвороби позивача. У позивача на підставі висновку МСЕК від 10.06.09 р., виникло право на відшкодування моральної шкоди. Нормою ст. 1167 ЦК України, що набрав чинності з 2004 року встановлено, що моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою яка її завдала. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що з вини підприємства він переносить як фізичні так і моральні страждання викликані ушкодженням здоров'я в наслідок професійного захворювання, одержання тимчасової, а потім стійкої втрати працездатності при виконанні трудових обов'язків. Таким чином, заподіяне позивачу з вини підприємства професійне захворювання викликає в нього фізичні і моральні страждання, порушило звичний для нього спосіб життя, вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, для підтримки здоров'я, порушило нормальні життєві зв'язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного життя, унаслідок порушення відносин з оточуючими людьми. Відповідно до розяснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоровя умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. 3 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Одним із завдань цього Закону та обов'язку Фонду соціального страхування було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим та членам їх сімей від нещасних випадків. Законами України про Державний бюджет на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія, в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, абзацу 4 ст. 1, підпункту «є» ч, 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п. З Прикінцевих положень виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної (немайнової) шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт таким абзацом: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року». 23.02.2007 року був ухвалений Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату працездатності". Зокрема даним законом про зміни до базового Закону передбачено вилучення з Закону ст.ст. 1, 21, 28, 34, 35 норми, щодо обовязку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професіональних захворювань України виплачувати грошову суму за моральну шкоду потерпілому, внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п. 1, абзацу 3 п. 5, п. 9, абзацу 3 п. 10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що спірні правовідносини виникають із трудових правовідносин. Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, безпідставні, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 268 ЦПК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Інші доводи відповідача спростовуються матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача - відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку праця в умовах важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, стала причиною профзахворювання позивача, і причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії \~при \~розслідуванні профзахворювання, і які не оскаржило підприємство-відповідач. \~ Отже, в судовому засіданні встановлено, \~що при \~виконанні \~трудових \~обовязків здоровю позивача була заподіяна шкода в наслідок професійного захворювання, \~винним в отриманні позивачем професійного захворювання є відповідач відкрите акціонерне товариства «Криворізький залізорудний комбінат». При вказаних \~обставинах \~суд \~вважає, що в наслідок професійного захворюванням порушено звичайний \~для \~позивача спосіб життя, він \~ вимушений \~витрачати \~додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання. Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України, акту розлідування хронічного професійного захворювання форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання від 08.05.09 року, виписки із історії хвороби [PERSON] Українського НДІ промислової медицини, суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність виконання робіт позивачем у небезпечних для життя і здоров'я умовах, не забезпечення відповідачем - відкритим акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат» якісних та безпечних умов праці. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. У звязку з професійним захворюванням змінився спосіб та якість життя позивача, що завдає йому моральних страждань. Він постійно відчуває біль в різних частинах тіла, такий стан не дає йому можливості спокійно спати ночами, займатися фізичною роботою. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що вперше позивачу 10.06.2009 року встановлено 45% втрати професійної працездатності в наслідок професійного захворювання і 3 група інвалідності, а також характер захворювання, пов'язаних з заподіянням ушкодження здоровю фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги позивача задовольнити частково та стягнути з відповідача ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат" на його користь 45000 грн у відшкодування моральної шкоди. На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: approved