Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що він працює в Буринській ЦРЛ на посаді лікаря функціональної діагностики, а за сумісництвом в цій же лікарні працює на 0,25 ставки і на посаді лікаря терапевта приписної дільниці поліклініки. З 19.04.2010 року по 21.05.2010 року він знаходився на курсах підвищенні кваліфікації з терапії в Харківській медичній академії післядипломної освіти в м. Суми. При поверненні з курсів та отриманні заробітної плати за квітень 2010 року він виявив, що за час проходження курсів йому виплатили заробітну плату лише за сумісництвом, тобто за ту посаду, з якої він був направлений на навчання. Однак вважає, що відповідач, порушивши Постанову КМУ «Про гарантії і компенсації для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, підготовки, перепідготовки, навчання інших професій з відривом від виробництва» від 28.06.1997 року №695 не вірно здійснив виплату заробітної плати, так як до сплати підлягала середня заробітна плата саме за основним місцем його роботи, а не за сумісництвом, а тому просив стягнути 2219 грн.25 коп. середньої заробітної плати. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позовній заяві, уточнивши суму середньої заробітної плати в період з 19.04.2010 року по 21.05.2010 року за час проходження навчання, що становить 2164 грн.80 коп., яку просив стягнути з відповідача. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, пояснивши, що позивач дійсно працює в Буринській ЦРЛ на посаді лікаря функціональної діагностики, а за сумісництвом ще й займає посаду і дільничного лікаря-терапевта приписної дільничної поліклініки на 0,25 тарифної ставки. В період з 19.04.2010 року по 21.05.2010року він був направлений на курси підвищення кваліфікації за спеціальністю на якій працює по сумісництву, тобто як лікар терапевт. Після повернення з навчання була виплачена середня заробітна плата саме за цю посаду, так як на основній роботі був відсутній. Це відповідає вимогам п.1.4 Інструкції про службові відрядження вУкраїни та за кордон, затвердженої наказом Мінфіну України від 13.031998 року .V тому вважає вимоги позивача не обґрунтованими. Свідок [PERSON] пояснила, що вона працює головним бухгалтером Бури:-. ЦРЛ і вважає, що виплата середньої заробітної плати позивачу тільки за посаду. к_ він перебував на курсах (лікар-терапевт) і працює за сумісництвом є правил Підтвердила, що [PERSON] займаючи дві посади як за основним місцем р так і за сумісництвом, працює в одній лікарській установі - Буринській ЦРЛ. Дослідивши обставини справи, представлені докази, вислухавши пояснення свідка та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач перебуває з відповідачем. трудових відносинах працюючи на посаді лікаря функціональної діагностики, сумісництвом і на посаді лікаря терапевта дільничного приписної дільниці поліклініки 0,25 тарифної ставки, що підтверджується показами сторін, наказами №5 від 04л . року, №3-к від 06.01.2010 року, копією трудової книжки. Згідно наказу головного лікаря Буринської ЦРЛ від 16.04.2010 року №15- позивача як лікаря терапевта, тобто з посади, на якій він працює за сумісництвом, відряджено на передатестаційний цикл з терапії Харківської медичної академії післядипломної освіти в м. Суми з 19.04.2010 року по 21.05.2010 року терміном календарні дні, що також підтверджується і посвідченням про відрядження із фінансовим звітом, посвідченням про проходження підвищення кваліфікації, свідоцтва про складання іспиту. Як вбачається з показів сторін та довідки Буринської ЦРЛ №1086, за . навчання позивачу було нарахована та виплачена середня заробітна плата за роб посаді за сумісництвом в сумі 365 грн. 64 коп., а не за основним місцем роботи. Згідно ст.122 КЗпП України, при направленні працівників для підвищення кваліфікації з відривом від виробництва за ними зберігається місце роботи провадяться виплати, передбачені законодавством. Пунктом «а» частини першої Постанови КМ України від 28.06.1997 року. встановлені мінімальні державні гарантії, для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, підготовки, перепідготовки і навчання інших профспілок відривом від виробництва, а саме збереження середньої заробітної плати за основним місцем роботи за час навчання. Таким чином посилання представника відповідача на нарахування середньої заробітної плати на посаді де він працює за сумісництвом, за : . перебування на навчанні, відповідно до п.1.4 «Інструкції про службові відряди:- межах України та за кордон», затвердженої наказом Міністерства фінансів У краї - 13.03.1998 року №59 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 31.03.1998за №218/2658, суд вважає необгрунтованим, так як це порушує встановлені зміни державні гарантії про збереження його середньої заробітної плати за основним місцем роботи. При цьому, на думку суду, відповідач не вірно тлумачить положення зазначено Інструкції на які посилається в своїх запереченнях. Відповідно до п.1.4 вищевказаної Інструкції, на час відрядження особи, яка працює ;а сумісництвом, середній заробіток зберігається на тому підприємстві, що його підрядило. У разі направлення працівника у відрядження одночасно з основної роботи та :а сумісництвом середній заробіток зберігається за ним на обох посадах, а видатки для відшкодування витрат на відрядження розподіляються між підприємствами, що направляли працівника у відрядження, за згодою між ними. Судом встановлено і визнано сторонами, що [PERSON] фактично працює і\ одній установі Буринській ЦРЛ, яка і направила його у відрядження для проходження навчання. Згідно ст.117 Конституції України [PERSON] Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання. Статтею 52 Закону України «Про [PERSON] Міністрів України» від 16.05.2008 року №279-У1 встановлено, що [PERSON] Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України видає обов'язкові для виконання акти - постанови і розпорядження. [PERSON] Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов [PERSON] Міністрів України. Таким чином виходячи з пріоритетності Постанов [PERSON] Міністрів України над іншими відомчими нормативними актами, суд вважає, що відповідач при нарахуванні позивачу середньої заробітної плати повинен був керуватися саме Постановою КМ України від 28.06.1997 року №695 «Про гарантії і компенсації для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, підготовки, перепідготовки, навчання інших професій з відривом від виробництва» і виплатити йому середню заробітну плату за основним місцем роботи за час навчання з 19.04.2010 року по 21.05.2010 року. Однак суд не погоджується з розрахунком середньої заробітної плати за вказаний період проведений позивачем, так як він проведений з врахуванням всіх 33 діб відрядження без виключення вихідних та святкових днів, тоді як даний розрахунок повинен проводитися з врахуванням тільки робочих днів та вимог Постанови КМУ„Порядку обчислення середньої заробітної плати від 08.02.1995 року №100. Відповідачем надано довідку №1090 від 09.07.2010 року, щодо визначення вказаної середньої заробітної плати позивача, яку суд визнає вірною і такою, що відповідає вищевказаній Постанові. З даної довідки вбачається, що середньоденна заробітна плата позивача становить 109 грн. 08 коп. , у звязку з чим його середня заробітна плата в період з 19.04.2010 року по 21.05.2010 року становить 2399 грн.76 коп. (109,08 грн.хІО робочих днів у квітні + 109,08 грн.х12 робочих днів у травні). Враховуючи, що відповідачем було виплачено заробітну плати позивачу за період курсів підвищення кваліфікації в сумі 365 грн.64 коп., на користь [PERSON] з Буринської ЦРЛ підлягає стягненню 2034 грн.12 коп. (2399,76-365,64) - середня заробітна плата за основним місцем роботи за час проходження курсів підвищення кваліфікації, задовольнивши частково його позовні вимоги. V відповідності до ст.88 ЦПК України з врахуванням часткового задоволенню позову, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: судовий збір - 48 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 112 грн.. З позивача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: судовий збір - 3 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в „ грн.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial