Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-12 00:00:00

Прокурор Оболонського району м. Києва звернувся до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON], 1995 року народження, про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітнього сина, посилаючись на наступні обставини. Під час прокурорської перевірки додержання прав та законних інтересів неповнолітніх в Оболонському районі м. Києва встановлено, що на обліку в Службі у справах дітей Оболонської РДА у м. Києві перебуває неповнолітній [PERSON], [INFO], як дитина, що опинилась в складних життєвих обставинах внаслідок невиконання батьками встановлених законом обов'язків по вихованню та догляду. Мати неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] вироком Оболонського районного суду м. Києва від 07.04.2009 року засуджена за вчинення злочину, передбаченого ст. 166 КК України. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.09.2009 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно сина. Батько неповнолітнього [PERSON] - [PERSON], 1972 року народження, від виконання встановлених законом обов'язків по вихованню та матеріальному утриманню сина самоусунувся. Він залишив родину в 1998 році, на протязі 10 років життям сина не цікавився, не відвідував його, матеріальної допомоги на утримання сина не надавав. Після засудження [PERSON] за вчинення злочину та позбавлення її батьківських прав відносно сина, [PERSON] відмовився забрати сина на виховання в родину, мотивуючи тим, що в нього інша сім'я, маленька квартира, він ніде не працює і тому не може виховувати та матеріально утримувати власну дитину. 29.09.2009 року відповідач написав заяву про влаштування сина до Центру соціальної реабілітації «Ковчег» Всеукраїнського громадського Благодійного фонду «Батьківська турбота», відмовившись таким чином від дитини. Згідно довідки від 11.02.2010 року № 23, виданої ЦСР «Ковчег», [PERSON] сина в Центрі не відвідує, обмежуючись лише формальними телефонними розмовами з адміністрацією центру. В судовому засіданні представник прокуратури Оболонського району м. Києва підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Зазначила, що відповідач [PERSON] умисно самоусунувся від встановлених законом обов"язків по вихованню сина - [PERSON], на протязі тривалого часу про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток не турбувався, знехтував встановленим чинним законодавством обов'язком забезпечити здобуття сином повної загальної середньої освіти і підготовкою його до самостійного життя, матеріально сина не утримував. Представник Органу опіки і піклування Оболонської РДА в м. Києві також підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Надав суду висновок комісії з питань захисту прав дитини виконавчого органу Оболонської районної в м. Києві ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина В [PERSON], 1995 року народження. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували з наступних підстав. [PERSON] одружений з [PERSON], у шлюбі в 1995 році народився їх спільний син [PERSON]. Ще до народження сина стосунки між подружжям погіршились. Дружина разом зі своєю матір'ю створили йому неможливі для спільного проживання умови, в зв'язку з чим він змушений був залишити родину і сина. Через деякий час він почав проживати у громадянському шлюбі з [PERSON] та зареєструвався за адресою: [ADDRESS], отримавши тимчасову посвідку на постійне проживання безстроково. [PERSON] забороняла йому бачитися з сином, створювала перешкоди у спілкуванні з ним, однак час від часу йому все ж таки вдавалось забирати сина, гуляти з ним, водити на вистави, виїжджати на прогулянки в парк, на дитячий майданчик. На сьогодняшній день він є інвалідом III групи загального захворювання та з 05.01.2004 року отримує пенсію. Хворіє цукровим діабетом понад 11 років і знаходиться на інсулінотерапії. Не палить, алкоголю та наркотиків не вживає. Про те, що [PERSON] була позбавлена батьківських прав він дізнався29.09.2009 року від Служби у справах дітей Оболонського району м. Києва. Тоді ж йому стало відомо про висновок амбулаторної комплексної психолого-психіатричної експертизи, яким встановлено відставання психологічного розвитку його сина та педагогічну занедбаність, що проявлялась у відсутності загальноосвітніх знань, несформованості навичок читання, рахування, письма, лексики і т.д. У зв'язку з такими обставинами він вирішив влаштувати сина до реабілітаційного центру, де той за індивідуальною програмою міг би отримати екстерном загальноосвітні знання та пройти психологічну реабілітацію. Після влаштування сина в ЦСР «Ковчег» він неодноразово телефонував до директора та педагогів, однак син відмовлявся від спілкування з ним, оскільки був негативно настроєний матір'ю щодо свого батька. Перша зустріч відбулась07.10.2008 року і після неї ставлення сина кардинально змінилось в кращій бік. На даний час [PERSON] проживає разом зі своїм батьком та його сім'єю, продовжує проходження реабілітаційної програми в ЦСР «Ковчег». [PERSON] піклується про його здоров'я, духовний, фізичний та моральний розвиток, намагається зробити все від нього залежне, щоб дитина здобула повну середню освіту та підготувалася до самостійного життя. Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників прокуратури та Органу опіки і піклування Оболонської РДА в м. Києві, відповідача та його представника, свідків, допитавши в якості свідка неповнолітнього [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд встановив наступне. [PERSON] народився [INFO], відповідно до свідоцтва про народження батьками вказані [PERSON] та [PERSON], (а.с. 5). Вироком Оболонського районного суду від 07 квітня 2009 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 166 КК України, (а.с. 7-8). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.09.2009 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина - [PERSON], 1995 року народження, а дитину передано Органу опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, (а.с. 14-16) Вказаним рішенням суду, а також висновком комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому органі Оболонської районної в м. Києві ради від 22.06.2009 року встановлено, що батько дитини - [PERSON] з сім'єю не проживає, участі у вихованні дитини не приймає, здоров'ям свого сина не цікавиться, (а.с. 17) Відповідно до Акту амбулаторної комплексної судової психолого- психіатричної експертизи № 184 від 24.02.2009 року, у [PERSON] виявлено відставання психологічного розвитку порівняно з нормами його вікового періоду у вигляді вираженої мікросоціальної та педагогічної запущеності, що проявляється у відсутності загальноосвітніх знань, несформованості навиків читання, письма, лічби, лексики, вузькому колі інтересів, низькій пізнавальній активності, несформованості учбової мотивації, що являється наслідком невиконання його матір'ю [PERSON] своїх батьківських обов'язків, (а.с. 9-13) Як встановлено в судовому засіданні, батько дитини - [PERSON], з 1996 року з [PERSON], своєю дружиною, та сином не проживає. На даний час відповідач проживає у громадянському шлюбі з [PERSON], з якою виховує трьох дітей, зареєстрований в її квартирі за адресою: [ADDRESS], має тимчасову посвідку на постійне проживання. Відповідно до заяви [PERSON] від 29.09.2009 року, 18 листопада 2009 року [PERSON] було тимчасово влаштовано до Центру соціальної реабілітації «Ковчег» Всеукраїнського громадського Благодійного фонду «Батьківська турбота» . (а.с. 22) Згідно довідки, виданої директором ЦСР «Ковчег» 11.02.2010 року, з 18.11.2009 рок [PERSON] проходить соціальну реабілітацію, проживає та перебуває на утриманні в центрі. Батько, [PERSON] має намір після реабілітації забрати сина до себе. Він періодично телефонує до Центру, цікавиться життям [PERSON], декілька разів намагався приїхати відвідати сина, але через негативне відношення [PERSON] до батька, вирішив зачекати. [PERSON], дізнавшись про те, що до нього має приїхати батько, став поводити себе агресивно, відмовився від зустрічі. З [PERSON] працює психолог та з ним проводиться індивідуальна робота для вирівнювання його освітнього рівня відповідно до віку, (а.с. 24) (і 03.0j3.2010 року директорм ЦСП «Ковчег» також видана довідка про те, що 12.02.201 d року, за порадою психолога Центру, відбулась перша телефонна розмова [PERSON] з сином, після якої [PERSON] погодився на зустріч. 16.02.2010 року відбулась перша зустріч [PERSON] з батьком, на яку [PERSON] приїхав разом зі своїм братом, дядьком [PERSON]. 20.02.2010 року - друга телефонна розмова [PERSON] з батьком. 23.02.2010 року - друга зустріч, на яку [PERSON] прийшов разом зі своєю співмешканкою. 03.03.2010 року - відбулась третя зустріч, (а.с. 42) Допитані в судовому засіданні свідки - [PERSON] - директор ЦСР «Ковчег» та психолог Центру - [PERSON] пояснили суду наступне. На момент прийняття [PERSON] до Центру в його поведінці спостерігалась енергійність, агресивність, він замикався в собі. Під час бесід [PERSON] неохоче йшов на контакт, не проявляв інтересу до запропонованих завдань, був постійно напруженим. В розмовах про батька проявляв агресивність та небажання бачитись та спілкуватись з ним. В подальшому з [PERSON] була проведена психодіагностична та психокорекційна робота, в результаті якої зменшилась його емоціна напруга, поступово почав формуватись рівень адекватної самооцінки, впевненість в собі та своїх силах. Батько [PERSON] весь час перебування сина у Центрі проявляв свою турботу та занепокоєння станом сина, постійно телефонував, цікавився його успіхами, бажав зустрічі. За рекомендаціями психолога перша зустріч [PERSON] з сином відбулась лише в лютому 2010 року. При цьому, відновлення родинних стосунків з батьком дуже позитивно вплинуло на психоемоційний стан дитини, сприяло підвищенню мотивації до навчання. [PERSON] на даний час проживає з батьком, щоденно приїжджає до Центру, займається з педагогами Школи екстренів, продовжує проходити курс реабілітації за індивідуальною програмою. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] - співмешканка відповідача, пояснила суду наступне. З 1996 року відповідач почав проживати разом з нею, вона дала дозвіл на його реєстрацію в своїй квартирі. Під час спільного проживання у них народилось троє дітей. їй відомо, що [PERSON] має сина [PERSON] від шлюбу з [PERSON], з якою вона знайома. [PERSON] також знає з дитинства, оскільки відповідач час від часу відвідував сина, забирав його до себе, надавав [PERSON] кошти на утримання [PERSON], іноді сам купував для нього одяг та харчі. їх спільні діти знайомі з [PERSON], спілкуються при зустрічах, дружать, їй також відомо, що певний проміжок часу [PERSON] перешкоджала відповідачу у спілкування з сином, не дозволяла їм бачитись. На даний час [PERSON] проживає у них в сім'ї, має своє ліжко, місце для навчання та підготовки домашніх завдань, між ними склались теплі родинні відносини і вона не заперечує проти того, щоб [PERSON] постійно проживав з ними. Свідок [PERSON] - двоюрідний брат відповідача, в судовому засіданні пояснив, що перебуває з [PERSON] в тісних родинних відносинах, вони спілкуються сім'ями. Йому відомо, що [PERSON] на протязі декількох років не дозволяла відповідачу бачитись з сином - [PERSON]. Однак, відповідач завжди проявляв бажання до таких зустрічей, і коли вони були можливі - забирав сина, вони разом ходили на прогулянки в парк, на концерт, всвяткували дні народження. Йому також відомо, що [PERSON] зараз проживає з батьком, для нього забезпечені гарні умови для проживання та відпочинку, батько свій вільний час проводить разом з ним. [PERSON], допитана в судовому засіданні в якості свідка, зазначила, що причиною розірвання відносин з [PERSON] стало негативні відносини між ним та її матір'ю. Підтвердила, що тривалий час вона заперечувала проти зустрічей [PERSON] з сином, не дозволяла їм спілкуватись, оскільки на цьому наполягала її мати. Пояснила також, що відповідач надавав їй кошти на утримання дитини, купляв йому одяг. Не заперечувала того факту, що [PERSON] є гарним батьком та любить свого сина. [PERSON], 1995 року народження, в присутності педагога ЦСР «Ковчег» був допитаний в судовому засіданні в якості свідка та пояснив наступне. З дитинства він проживав разом з матір'ю - [PERSON] та бабусею. Батько з ними не жив, але час від часу вони зустрічались, відмічали день народження, розважались, гуляли. Мама не дуже добре останнім часом відгукувалась про батька. Після того, як його матір позбавили батьківських прав та його було влаштовано до ЦСР «Ковчег», він був дуже злий на обох батьків, вважав їх винними, не бажав бачитися з батьком. Однак потім, після зустрічі з батьком, він радів, що між ними відновлені приязні стосунки. Зараз він дуже задоволений, що проживає з батьком, який про нього піклується. У нього з'явилась мета в житті, бажання вчитися, розвиватися. Висновком комісії з питань захисту прав дитини виколанвчого органу Оболонської районної у м. Києві ради (Оболонської РДА у м. Києві), як органу опіки та піклування, встановлено доцільність позбавлення [PERSON] батьківських, прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що не дивлячись на те, що [PERSON] на протязі тривалого часу неналежним чином виконував свої обов язки по вихованню та догляду за дитиною, фактично залишивши питання виховання, здоров'я, отримання дитиною освіти, на відповідальність матері, яка зі своїми обов язками не справилась та як наслідок була позбавлена батьківських прав, на даний час відповідач піклується про сина, створив умови для його проживання в сім'ї, забезпечує його матеріально, оточив його батьківською турботою, несе відповідальність за отримання сином освіти. Відповідно ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками чи наркоманами, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», визначено, що позбавлення батьківських є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З огляду на викладене, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає їх недостатніми для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно його неповнолітнього сина [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed