Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-07 00:00:00

[PERSON] 25.09.2009 року звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Київблагоустрій», 3 особа - [PERSON] про визнання укладеним трудового договору, визнання договорів недійсними, про припинення трудового договору, стягнення заробітної плати, розрахунку при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Позивач [PERSON] зазначав, що з 24.03.2009 року між ним та відповідачем було фактично укладено трудовий договір на невизначений строк в усній формі, відповідно до якого він з 24.03.2009 року приступив до виконання своїх трудових обов»язків за посадою юрисконсульта підприємства відповідача, сторонами було узгоджено питання розміру заробітної плати - 4500,00 грн. на місяць, а в період двотижневого випробувального терміну заробітна плата мала обраховуватися з розміру місячної заробітної плати 3500,00 грн. Він (позивач) в перший день роботи був ознайомлений з колективним договором, йому було визначено робоче місце з комп»ютером; також він в порушення положень ст.25 КЗпП України був направлений на обстеження на поліграфі («детекторі брехні»), за що вимушений був ще заплатити 200,00 грн. Згодом він (позивач) дізнався, що наказ по підприємству про його працевлаштування не видавався; оскільки до цього він проходив військову службу і не мав трудової книжки, трудова книжка на нього відповідачем не заводилась. Через тиждень після початку роботи йому було запропоновано підписати договір на виконання робіт (цивільно-правовий договір), пояснюючи це формальними та тимчасовими заходами; він (позивач) підписував два таких договори - з 24.03.2009 р. по 30.04.2009 року №16-09/КБ та з 01.05.2009 р. по 20.05.2009 року №052-09/КБ; дані договори він підписував як фіктивні і такі, що не матимуть юридичного значення в подальшому. 19.05.2009року його (позивача) було повідомлено про звільнення, з мотивів, що на підприємстві багато юристів; за період роботи у відповідача він (позивач) отримував заробітну плату (за двома договорами) - відповідно 3394,29 грн. та 1615,00 грн.; його прохання видати трудову книжку було відхилено, наказ про його звільнення не видавався, будь-яких довідок щодо заробітної плати та інших документів йому не видавалось. Вважаючи дії адміністрації КП «Київблагоустрій» незаконними, позивач [PERSON] згідно уточнених позовних вимог просив постановити судове рішення, яким: визнати укладеним 24 березня 2009 року трудовий договір між ним та КП «Київблагоустрій» на невизначений строк, за посадою юрисконсульта та домовленостей щодо заробітної плати; визнати недійсними договори №16-09/КБ від 24.03.2009 року та №052-09/КБ від 01.05.2009 року на виконання робіт; встановити розмір заробітної плати відповідно до усного договору - 4500,00 грн. на місяць, а в період двотижневого випробувального терміну - з розміру місячної заробітної плати 3500,00 грн.; зобов»язати відповідача завести на його ім»я трудову книжку, видати наказ про його звільнення за скороченням штату працівників та видати трудову книжку; стягнути з відповідача на його користь заробітну плату, розрахунок при звільненні та середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.05.2009 року до моменту повного розрахунку та видачі трудової книжки. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі заявлених вимог; представник відповідача КП «Київблагоустрій» - [PERSON] позов не визнала, вважаючи позовні вимоги позивача безпідставними, просила в задоволенні позову відмовити повністю; 3 особа - [PERSON] в судове засідання не з»явився, надавши до матеріалів справи заяву від 27.01.2010 року про розгляд справи за його відсутності (а.с.65). Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.З ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено: між [PERSON] та КП «Київблагоустрій» в особі директора [PERSON] було підписано договори на виконання робіт, як цивільно- правові угоди, відповідно - з 24.03.2009* р. по 30.04.2009 року №16-09/КБ (а.с.22-24) та з 01.05.2009р. по 20.05.2009 року №052-09/КБ (а.с.25-27); відповідно до цих договорів виконавець (позивач) брав на себе зобов»язання по виконанню робіт згідно умов договору, а замовник (відповідач) був зобов»язаний сплатити за виконану роботу відповідно 3394,29 грн. та 1615,00 грн. Обумовлені договорами суми 3394,29 грн. та 1615,00 грн., а всього - 5009,29 грн. позивачем були отримані, як оплата за виконану роботу, що підтверджується довідкою КП «Київблагоустрій» (а.с.79). Ствердження представника відповідача про те, що між сторонами були укладені саме цивільно-правові угоди, що з позивачем не було укладено трудового договору ані в усній, ані в письмовій формі; відповідно - сторони не мали підстав для визначення розміру заробітної плати позивача, підтверджуються поясненнями самого позивача, який не заперечує факт підписання ним двох договорів, як цивільно-правових угод; факт отримання суми винагороди, визначеної умовами цивільно-правових угод; факт відсутності його звернень до відповідача з будь-якими письмовими заявами з питань працевлаштування, тощо. Як вбачається з наданого відповідачем копії колективного договору із додатками, згідно штатного розкладу станом на 2009 рік (як і у попередні роки) у КП «Київблагоустрій» була одна ставка старшого юрисконсульта, яка станом на 24.03.2009 року була зайнята іншим працівником, що не заперечується самим позивачем (а.с.80-186, 214-223). Таким чином, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи та надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено фактичного виникнення та існування між сторонами трудових правовідносин, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] має бути відмовлено у повному обсязі заявлених вимог.

Outcome: dismissed