Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-01 00:00:00

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та пояснили, що 09.07.2008 року відповідач [PERSON] «Кодест» отримало в якості позики 155000 гривень, які зобовязалось повернути за першою вимогою. 04.12.2008 року звернувся до [PERSON] «Кодест» з письмовою вимогою про повернення вказаної суми боргу, проте до даного часу борг позивачу не повернуто, а тому просить суд стягнути із позичальника борг за договором позики з урахуванням індексу інфляції в сумі 177544,06 грн., та 17050 гривень на підставі ст. 625 ЦК України, як 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав з тієї підстави, що в дійсності борг був отриманий спільно [PERSON] та [PERSON], як фізичними особами, а тому в рівних частинах вказані особи і повинні відповідати за невиконаним зобовязанням. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] «Кодест» у судове засідання повторно не зявились, про поважність причин своєї неявки суд не повідомили, хоча про день та час судового засідання повідомлялись належним чином з запереченнями на позов до суду не звертались. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. З оглянутої в судовому засіданні розписки, судом встановлено, що у відповідності до ст. 1047 ЦК України 9 липня 2008 року між позивачем та [PERSON] «Кодест», від імені якого діяли його директор [PERSON] та заступник директора [PERSON] було укладено договір позики на суму 155000 гривень. Вказану суму позичальник у особі відповідача зобовязаний був повернути за першою вимогою позичальника. Як слідує із змісту письмового звернення [PERSON] до [PERSON] «Кодест», 4 грудня 2008 року позивач, як позичальник звернувся до вказаного товариства з письмовою вимогою про повернення позики, проте зобовязання за вказаним договором [PERSON] «Кодест» виконані не були. Будь-яких фактичних даних із досліджених судом доказів про те, що борг було взято у позивача саме [PERSON] та [PERSON], як фізичними особами судом встановлено не було. Навпаки ж, розписка містить чітку вказівку про те, що позика отримана саме вказаним вище товариством й завірено печаткою [PERSON] «Кодест» та підписами посадових осіб товариства. Окрім того, суд не може прийняти до уваги заперечення на позов представника [PERSON] в тій частині, що останньою для позивача було повернуто 44000 гривень, оскільки відповідачем не було надано у підтвердження такого факту жодного доказу, а позивач заперечив таку обставину, вказавши, що вказану суму дійсно отримував, але згідно з іншим договором позики від 11.06.2007 року. За вказаних обставин, суд не вбачає підстав для стягнення боргу за договором позики від 09.07.2008 року з [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи викладене, а також те, що зобовязання за договором позики від 09.07.2008 року [PERSON] «Кодест» , не дивлячись на вимогу про це виконані не були, суд прийшов до висновку, що з урахуванням індексу інфляції з відповідача підлягає стягненню сума боргу, що дорівнює 177544 гривні 6 копійок, про що позивачем наведено відповідний розрахунок, з яким погоджується й суд. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач повинен сплатити позивачу також три відсотки річних від простроченої суми. Враховуючи те, що суд не може вийти за межі позовних вимог, а позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] «Кодест» три відсотки річних від простроченої суми лише за період одного року, суд вважає, що з [PERSON] «Кодест» підлягає стягненню 4650 гривень. Відповідно до поданого позивачем розрахунку, з відповідача на підставі ч. 1 ст. 1048, ст. 536 ЦК України також підлягають стягненню проценти за користування грошовими коштами в розмірі облікової ставки НБУ - 17050 гривень. Отже, загальна сума боргу, який підлягає стягненню з [PERSON] «Кодест» складає 199244 гривні 6 копійок. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.530,625,1046-!050 ЦК України,

Outcome: approved