Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-30 00:00:00

В травні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнаная договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним. В позовній заяві зазначено, що 07 вересня 2001 р. позивач [PERSON] придбав за 1 700 (одна тисяча сімсот) грн, 00 коп. у продавців [PERSON]., [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] зареєструвавши цей догов р в той же день на Універсальній Товарно - Сировинній Біржі, за реєстровим номером 812, Умови договору сторонами повністю виконанні, договір зареєстрований у Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації, і лише в поточному році, позивач дізнався, що вказаний договір потребує нотаріальної форми посвідчення але продавці за угодою ухиляються від її нотаріального посвідчення. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на підстави звернення до суду, викладенні в розобній заяє та просила визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна дійсним Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні позсечі вимоги визнали, проти задоволення позову не заперечували. Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Ухвалою суду справа розглянута у відсутність позивача, оскільки в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Так, як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом 07 вересня 2001 р. позивач [PERSON] уклав письмовий договір купівлі - продажу нерухомого майна №812 з відповідачами [PERSON] і [PERSON] Заданим договором позивач придбав у власність житловий будинок [ADDRESS] з вбиральнею - літ. Б-1, спорудами - літ, №1, огорожею - літ. №2-6, передавши в рахунок покупки продавцям грошову суму в розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. Вищевказаний житловий будинок раніше належав відповідачам на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Вознесенською державною нотаріальною конторою 27 липня 1998 р. за р. N62072, Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, виданого Другою Вознесенською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 27 липня 1998 р., за р. №2071, та зареєстрованого в Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації 06 вересня 2001 р. за реєстровим номером 5532. Даний договір укладений на Універсальній Товарно - Сировинній Біржі, яка з 16 травня 2005 року припинила свою діяльність. Придбаний за договором житловий будинок, позивач зареєстрував на праві власності в Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що між позивачем [PERSON], як покупцем, та відповідачами [PERSON] і [PERSON], як продавцями, 07 вересня 2001 р. був укладений письмовий договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме: житлового будинку [ADDRESS] який зареєстрований Універсальною Товарно-Сировинною Біржею. Враховуючи, що права і обов'язки сторін за вищевказаним договором купівлі - продажу нерухомого майна виникли і закінчилися до набрання чинності ЦК України, а суть позову складає недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, тому при вирішенні питання про визнання угоди дійсною, слід застосовувати правила кодексу, який діяв на момент укладення такого договору. Так, згідно ст.224 ЦК Української РСР (в редакції від 18 липня 1963 р.) за договором купівлі - продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплати за нього певну грошову суму. За правилами ст.47 ЦК України Української РСР від 18 липня 1963 р., нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в них випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу. У відповідності зі ст.227 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 р. договір купівлі - продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений. Проте, в порушення вимог ст.227 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 р., що діяв на час укладення угоди, оформлення вищевказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося. Разом з тим, згідно ч.2 ст.47 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 р., якщо одна із сторін повністю виконала договір, а інша ухиляється від його оформлення нотаріально, то суд може визнати такий договір дійсним за заявою сторони, яка виконала договір. Рішення про визнання договору дійсним може бути прийняте судом на вимогу добросовісної сторони, яка виконала повністю або частково договір. Ст.6 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу, а тому обраний позивачем спосіб захисту цивільного права шляхом визнання угоди дійсною є вірним і може бути застосований судом, оскільки від цього залежить виникнення у нього права в подальшому розпорядитися нерухомим майном. Враховуючи, що сторони за угодою повністю виконали істотні умови договору, за яким відповідачі передали позивачу житловий будинок, а позивач передав останнім визначену грошову суму, але в наступному відповідачі, які виконали угоду, ухилилися від її нотаріального посвідчення, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що на підставі ст.47 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 р. позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.88 ЦГЖ України судовий збір та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи сплачено при подачі позову.

Outcome: approved