Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до суду, в якому просила прийняти рішення про усунення відповідача від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 07 квітня 2009 року та судові витрати. В судовому засіданні 02.06.2010 року позивач [PERSON] заявлений позов змінила та разом із позивачем [PERSON] подала позовну заяву про зменшення розміру обовязкової частки у спадщині, в якій просила зменшити [PERSON] розмір обовязкової частки у спадщині, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлої 07 квітня 2009 року з ? до 1/10 частини. В судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали, просили суд позов задоволити. Вказували, що 07.04.2009 року померла їх баба і мати відповідача [PERSON], яка була зареєстрована в своєму домоволодінні в смт.Драбів Черкаської області по вул.Тельмана 45. Фактично [PERSON] проживала [INFO], де проживають позивачі по справі. До складу спадщини, яка відкрилась, входить будинковолодіння, яке їм заповіла бабуся. Вважають, що відповідач має право на обовязкову частку у спадщині, проте її слід зменшити, оскільки він не піклувався про матір, навпаки були негативні стосунки, зокрема відповідач та його дружина виганяли бабу з будинку, створили їй погані умови проживання, зокрема опалення було таке, що вона дихала димом, один раз баба захищаючись від відповідача, який перебував в стані спяніння, втікала до них через вікно. Тому неодноразові були звернення до міліції та селищного голови з боку [PERSON] Представники відповідача позовні вимоги не визнали, просили суд в позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] пояснила суду, що вона с дружиною відповідача. [PERSON] проживала із ними до 2003 року, ніяких конфліктів не було. Раніше, коли її чоловік пив, такі конфлікти були. Проте потім він почав хворіти, переніс кілька інфарктів, стосунки з матірю стали нормальними, він є інвалідом II групи і тому не вживає алкоголь близько 16 років. Тому матір відповідач не кривдив, після ремонту в будинку їй були створені всі необхідні умови для проживання, вона мала окрему кімнату. Але в 2003 році [PERSON] сказала їм з чоловіком, що її запрошує жити внука [PERSON], і вона хоче допомагати внукам, тому перейшла до них жити. Проте постійно до них з чоловіком приходила, переживала за сина, хотіла повернутись назад, але боялась, що внуки цього не зрозуміють і будуть обіжатись. Розповідала, що їй там не дуже добре, по господарству вона працює, але їй не допомагають. Здоровя мала нормальне, практично до 80 років працювала в місцевому колгоспі і до останнього дня ходила, працювала по господарству. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони не оспорюють право відповідача [PERSON] на обовязкову частку у спадщині. Відповідно ч.1 ст.1241 ЦК України, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Розмір обовязкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. За вказаних умов суду надано право на зменшення розміру обовязкової частки лише за обставин, які мають істотне значення. В судовому засіданні не встановлено таких обставин, які б мали істотне значення і які були б підставою для зменшення обовязкової частки відповідача по справі. Позивачами не надано суду доказів, які б підтверджували той факт, що [PERSON] відповідач та його дружина вигнали з будинку, або створили умови неможливості проживання в ньому, тобто вчиняли будь - які неправомірні дії стосовно неї і взагалі мали з нею якісь серйозні конфлікти. Натомість покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які не є родичами та членами сімї сторін і не зацікавлені в результатах розгляду справи, свідчать про те, що [PERSON] добровільно прийшла жити до внуків-позивачів по справі, проте відвідувала сина, спілкувалась з ним, не мала конфліктів, переживала за нього і навіть мала намір повернутись до свого будинку, але не зробила цього, так як переживала і за внуків і боялась їх осуду. З показів свідка [PERSON] вбачається, що однією із причин чому вона не повернулась до сина, як пояснила їй [PERSON] було те, що вона вже має похилий вік і в сина їй нікому буде її лікувати, так як всі там працюють, а тут внука [PERSON] працює в лікарні. При цьому вона вказувала, що відвідує сина і то син, то його дружина запрошували перейти жити в свою хату. Ці пояснення свідчать про те, що [PERSON] сама визначила своє місце проживання добровільно. Підтверджують такий висновок і покази свідка [PERSON], який працює селищним головою смт.Драбів. Він дав покази про те, що [PERSON] часто приходила до нього і спілкувалась з ним., проте ніколи не скаржилась на те, що її обіжають, про якісь серйозні конфлікти в сімї не розповідала. Він не підтвердив доводи про те, що [PERSON] зверталась із скаргами, що син її виганяє з будинку. Навпаки свідок зазначив, що [PERSON] сама була з характером і був конфлікт з приводу того, що вона не давала сину палива, яке отримала. Як вбачається з наданої суду копії заповіту, яким належний їй будинок [PERSON] заповіла [PERSON] та [PERSON], він був оформлений 31 липня 1996 року, тобто задовго до переходу на проживання до своїх внуків. Тому, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності і у взаємозвязку, на підставі повного, всебічного, обєктивного розгляду в судовому засіданні, суд вважає, що [PERSON] до дня смерті в безпорадному або іншому тяжкому стані не перебувала, за умови отримання допомоги від позивачів та отримання пенсії, орендної плати за пай, додаткової сторонньої допомоги не потребувала, неприязних стосунків та конфліктів з сином не мала, навпаки з ним спілкувалась і підтримувала стосунки, тому підстави для зменшення розміру обовязкової частки відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed