Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-20 00:00:00

У червні 2010 року [PERSON], звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 20 жовтня 2008 року померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді: житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Саф`яни, вул. Лиманська №215. Ще 12 травня 1998 року [PERSON] склала посвідчений державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідала вищезазначений житловий будинок [PERSON], позивачу по справі, який у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. В цей час позивач звернувся до [PERSON] державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця, але нотаріус відмовив йому у цьому, у звязку з тим, що договір купівлі-продажу житлового будинку, який належав померлому був зареєстрований в Одеській товарній біржі, а не у нотаріальному порядку. Також позивач зазначив, що крім нього, спадкоємців за заповітом або на обовязкову частку у зазначеному спадковому майні не має. З наведених підстав позивач просить визнати за ним право власності, на зазначене вище спадкове майно. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач позов визнав. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON], померла 20 жовтня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області 21.10.2008 року, серія І-ЖД №170066. 12 травня 1998 року [PERSON] склала посвідчений державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 30, яким на випадок своєї смерті заповідала вищезазначений житловий будинок [PERSON], позивачу по справі, який у встановлений законом строк звернулася до [PERSON] державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але відповідно до листа № 3558/01-14 від 14 грудня 2009 року йому було відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину, оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку, який належав померлому був зареєстрований в Одеській товарній біржі, а не у нотаріальному порядку. Згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала умови угоди, що потребує нотаріального оформлення угоди, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1269 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Право власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Саф`яни, вул. Лиманська №215, підтверджується угодою купівлі продажу нерухомого майна від 04.05.1998 року № 3172, яка зареєстрована [PERSON] МБТІ. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved