Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-24 00:00:00

Представник ВАТ «Рівнегаз» [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача 2950 грн 16 коп заборгованості за надані послуги з газопостачання та судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заперечення проти позову не подав. Повідомлення про причини неявки від відповідача не надійшло. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], який проживає в місті Рівне на [ADDRESS], є споживачем природного газу, постачальником якого є позивач ВАТ «Рівнегаз». Судом також встановлено, що між сторонами договір на надання послуг з газопостачання не укладений. Як слідує з наданих позивачем доказів, відповідачу було запропоновано укласти договір про надання послуг з газопостачання, однак від підписання такого договору відповідач відмовився. Статтями 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обовязки відповідача [PERSON], як споживача, та позивача ВАТ «Рівнегаз», як виконавця житлово-комунальних послуг, одним із видів яких є послуги з газопостачання. Зокрема, обовязком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обовязком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обовязок власника чи наймача квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, а саме, послуг з газопостачання, та оплачувати надані послуги передбачено також і „Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09 квітня 2008 року № 346 (далі Правила). Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обовязок, а не право сторін. Враховуючи вказані вимоги чинного законодавства та приймаючи до уваги той факт, що договір на наданні житлово-комунальних послуг послуг з газопостачання між сторонами не укладений, суд прийшов до висновку, що відповідач зобовязаний оплачувати фактичні витрати позивача за послуги з газопостачання. В силу положень ч.2, ч.4 ст.4, ст.11 ЦК України, вказаний обовязок відповідача виникає безпосередньо з актів цивільного законодавства. Та обставина, що між сторонами не було укладено договору на надання послуг з газопостачання, не є і не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати спожитих послуг. Відповідно до вимог п.17, п.29 Правил, відповідач зобовязаний своєчасно, не пізніше 10 числа наступного місяця, вносити плату за надані послуги з газопостачання. У разі несплати наданих послуг з газопостачання, газопостачальна організація має право відключити споживача від газопостачання. При цьому, припинення газопостачання не звільняє споживача від обовязку оплатити заборгованість за фактично отримані послуги з газопостачання. Судом також встановлено, що відповідач, споживаючи природний газ, своєчасно та в необхідних розмірах оплату за газ не проводить, чим порушує умови укладеного з позивачем договору та вимоги Правил. У звязку з цим, позивачем відповідачу за місцем його проживання було направлено письмове попередження про наявність заборгованості за спожитий природний газ з пропозицією добровільно оплатити надані послуги з газопостачання і попереджено, що у протилежному випадку подача газу буде припинена і позивач звернеться до суду з позовом про примусове стягнення суми боргу. 11 грудня 2008 року відповідачу, у звязку з неоплатою боргу, було припинено подачу газу шляхом опломбування. Незважаючи на неодноразові попередження та вжиті заходи, відповідач борг не погасив. Натомість, при перевірці стану відключення від системи газопостачання 13 березня 2009 року позивачем було встановлено, що відповідач продовжує користуватися газом. Відповідач жодних заперечень щодо надання позивачем послуг з газопостачання згідно затверджених тарифів суду не надав. Не надав відповідач і будь-яких доказів того, що ним предявлялися претензії позивачу з приводу ненадання послуг чи надання послуг неналежної якості у порядку, передбаченому законодавством про житлово-комунальні послуги. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню в повному обсязі і понесені ним судові витрати в сумі 81 грн 00 коп, що складаються з оплати судового збору в сумі 51 грн 00 коп та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн 00 коп. На підставі п.1 ч.1 ст.13, п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.17, п.19, п.29 «Правил надання населенню послуг з газопостачання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09 квітня 2008 року № 346, ст.ст.526,530 ЦК України,

Outcome: approved