Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Зазначала, що 3 вересня 1999 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання дітей, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 всіх його доходів до досягнення дітьми повноліття. Крім того, посилаючись на те, що вона не працює та у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 всіх його доходів до досягнення [PERSON] трьохрічного віку. У подальшому позивачем неодноразово змінювалися позовні вимоги. В останній редакції позовної заяви позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1 600 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття та 400 грн. аліментів на її утримання. Позивачка в судовому засіданні підтримала позов з викладених в ньому підстав та просила його задовольнити у повному обсязі. Відповідач своє право на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 3 вересня 1999 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], 11 березня 2000 року (а.с. 3) та [PERSON], 25 лютого 2008 року (а.с. 4). Відповідно до довідки форми 3, виданої КП «Введенське» 23 вересня 2009 року, діти проживають разом з позивачкою (а.с. 5). [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною (а.с. 6). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Із встановлених у судовому засіданні обставин справи вбачається, що діти знаходяться на утриманні матері, відповідач допомоги на утримання дітей не надає. Як пояснила у судовому засіданні позивачка місце роботи відповідача їй не відоме. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дітей аліментів у розмірі 1 200 грн. щомісячно, починаючи з 23 вересня 2009 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 400 грн. на утримання позивачки, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя , який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Оскільки позивачка не відноситься до непрацездатних осіб, до того ж, в судовому засіданні вказала на те, що працює неофіційно, то правових підстав для задоволення позову про стягнення аліментів з відповідача на її утримання немає. Ураховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, згідно зі ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 51 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial