Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

В квітні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. У зв'язку з хворобою, пов'язаною з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, йому встановлена ІІ-га група інвалідності. Позивача віднесено до 1-ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, йому при-значена пенсія по інвалідності та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю. У відповідності до ст.ст.50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" розмір пенсії по інвалідності становить 8 мінімальних пенсій за віком, а розмір додаткової пен-сії за шкоду, заподіяну здоров'ю, - 75% мінімальної пенсії за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком згідно з ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Не зважаючи на це, починаючи з 1 січня 2009 року УПФУ у м. Бориспіль щомісячно нараховує та виплачує позивачу пенсію по інвалідності та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у значно нижчих розмірах. У зв'язку з цим, в березні 2010 року [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про добровільне перерахування та виплату недоплаченої пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю. Листом №16/Т-3 від 10 березня 2010 року начальник УПФУ у м. Бориспіль [PERSON] відмовив позивачу у задоволенні цієї заяви. Тому [PERSON] просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати йому пенсії по інваліднос-ті та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, що є нижчими, ніж ті, що передбачені в ст.ст.50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорно-бильської катастрофи". Позивач просить суд зобов'язати УПФУ у м. Бориспіль перерахувати та виплатити пенсію по інвалідності та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну її здоров'ю, що з 1 січня 2009 року не ви-плачуються в повному обсязі і загальний розмір яких становить 61935 гривень. Крім того, [PERSON] про-сить зобов'язати відповідача нараховувати та виплачувати пенсію по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну її здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за ві-ком. У судовому засіданні [PERSON] пред'явлений позов підтримує, на його задоволенні наполягає. Представник відповідача Чемерис І.В. у судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмове за-перечення, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення [PERSON] та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивіль-ної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. У зв'язку з хворобою, пов'язаною з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з 22 черв-ня 1993 року йому встановлена ІІ-га група інвалідності. Положеннями ст.14 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивача віднесено до 1-ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Йому призначена пенсія по інва-лідності та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю. Достовірність цих обставин підтверджується копією посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, серії [NUMBER] від 15 листопада 1993 року, виданого на ім'я [PERSON], ко-пією вкладки до нього [NUMBER] (а.с.4), копією довідки Обласної спеціалізованої МСЕК (а.с.5) та копією по-свідчення пенсіонера [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON] (а.с.13). У відповідності до ст.50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами ІІ-ої групи, при-значається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за ві-ком. Згідно з ст.54 цього ж Закону в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів ІІ-ої групи, щодо яких вста-новлений зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком. За правилом, запровадженим в ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", розмір мінімальної пенсії за віком дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. З листа начальника УПФУ у м. Бориспіль [PERSON] №16/Т-3 від 10 березня 2010 року (а.с.7-9), ко-пії розпорядження [NUMBER] від 11 березня 2010 року (а.с.15) та письмових заперечень представника УПФУ у м. Бориспіль Чемериса І.В. вбачається, що починаючи з 1 січня 2009 року УПФУ у м. Бориспіль щомісяч-но нараховує та виплачує [PERSON] пенсію по інвалідності у розмірі, що є меншим, ніж 8 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмі-рі, що є меншим, ніж 75% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому УПФУ у м. Бориспіль керується постановами Кабінету Міністрів України, якими запроваджені занижені розміри пенсій. Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Кон-ституцією та законами України. Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності норма-тивно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язко-вість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають ст.ст.50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорно-бильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України про занижені розміри пенсій та інших со-ціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування, яких здійснюється за рахунок державного бюджету України, що істотно звужують обсяг встановлених законом прав. Крім того, суд вважає, що надання Кабінету Міністрів України права на встановлення порядку об-числення пенсій по інвалідності та пенсій за шкоду, заподіяну здоров'ю, не означає, що останній, встанов-люючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених наведеним вище Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушу-ючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком. З огляду на це, суд погоджується з доводами позивача про протиправність дій УПФУ у м. Бориспіль щодо нарахування та виплати [PERSON] пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, що є нижчими ніж ті, що передбачені в ст.ст.50, 54 Закону України „Про статус і соці-альний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Суд також вважає, що відповідача належить зобов'язати нарахувати та виплатити [PERSON] пенсію по інвалідності та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, що не виплачувались в повному обсязі починаючи з 1 січня 2009 року до дня ухвалення рішення суду, а саме до 19 травня 2010 року включно. При цьому суд не встановлює розмір цієї суми, адже у відповідності до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" таким повноваженням наділене лише місцеве управління Пенсійного фонду України. Підстави для задоволення позову в частині вимоги про зобов'язання відповідача нараховувати та ви-плачувати позивачу обидва види пенсій в обумовлених вище розмірах з 20 травня 2010 року і на майбутнє, відсутні. Адже станом на час ухвалення рішення, тобто станом на 19 травня 2010 року, [PERSON] не набув право на отримання пенсій, які будуть нараховуватись лише з 20 травня 2010 року і на майбутнє. Це право не може бути порушеним, тому згідно зі ст.3 ЦПК України воно не потребує судового захисту. Суд звертає також увагу на те, що зі змісту ст.ст.50, 54 Закону України „Про статус і соціальний за-хист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, що під час визначення розміру пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визнача-ється лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пен-сійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював ін-ший розмір, немає. Тому суд не бере до уваги положення ч.3 ст.28 Закону України „Про загальнообов'яз-кове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз.1 ч.1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим За-коном, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії не може вважатись підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії по ін-валідності і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пен-сії за віком, як це встановлено ст.ст.50 та 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Outcome: partial