Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-13 00:00:00

26 листопада 2009 року АКІБ «УкрСиббанк» (далі Банк), звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 4 вересня 2007 року між Банком та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11208791000 (далі кредитний договір), за умовами якого позивач надав [PERSON] кредит в сумі 40\~983 доларів США з кінцевим терміном повернення до 4 вересня 2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,0% річних. Позивач зазначав, що внаслідок систематичного невиконання [PERSON] умов кредитного договору станом на 13 листопада 2009 року в нього виникла заборгованість перед позивачем 6\~618,27 доларів США, з яких 1839,80 доларів США прострочена заборгованість за кредитом, 4778,47 доларів США прострочена заборгованість по відсоткам. Крім того відповідно до п. 4.1 Кредитного договору відповідачу було нарахована пеня в розмірі 3966 грн. 89 коп. В забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] 4 вересня 2007 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № П/11208791000, за умовами якого останній взяв на себе зобовязання відповідати в повному обсязі перед позивачем за належне виконання [PERSON] своїх зобовязань. Посилаючись на вказані обставини та на вимоги ч. 2 ст. 1050 ЦК України позивач просив стягнути з відповідачів як солідарних боржників 40\~755,02 доларів США, з яких: 32800,15 доларів США заборгованість за кредитом; 1839,80 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; 4778,47 доларів США прострочена заборгованість за відсотками; 1336,60 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом. Крім того відповідачу нарахована 3966,89 грн. пені за несвоєчасність виконання кредитних зобовязань. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив стягнути з відповідачів виниклу заборгованість за договором кредиту у доларах США та пеню, сума якої нарахована у гривнях, а також відшкодувати понесені позивачем витрати по сплаті судового збору та витрат з інформаційно технічного розгляду справи в сумі 1700 грн. та 120 грн. відповідно. Відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі, розрахунок заборгованості не оспорив. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, подав суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, письмових заперечень на позов не подав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що 4 вересня 2007 року між Банком та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11208791000, за умовами якого позивач надав [PERSON] кредит в сумі 40\~983 доларів США з кінцевим терміном повернення до 4 вересня 2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,0% річних (а.с. 5-13). Згідно тарифам Банку, відповідач зобовязався щомісячно, у встановлені строки, здійснювати повернення частини кредиту, а також сплачувати нараховані відсотки за використання кредиту. Відповідач наявність заборгованості та несвоєчасність сплати кредиту та відсотків за його використання підтвердив. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено та не заперечується сторонами, що через неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, станом на 13 листопада 2009 року у [PERSON] виникла заборгованість перед позивачем в сумі 40\~755,02 доларів США, з яких: 32800,15 доларів США заборгованість за кредитом; 1839,80 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; 4778,47 доларів США прострочена заборгованість за відсотками; 1336,60 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом. А також відповідачеві було нараховано пеню в сумі 3966,89 грн. за несвоєчасність виконання кредитних зобовязань. В забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] 4 вересня 2007 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № П/11208791000, за умовами якого останній взяв на себе зобовязання відповідати в повному обсязі перед позивачем за належне виконання [PERSON] своїх зобовязань. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 526, 554, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позивальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти; у разі порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В даному випадку договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя та визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Враховуючи, що [PERSON] взятих на себе кредитних зобовязань в строки передбачені договором належним чином не виконав, суд знаходить позовні вимоги Банку про стягнення з відповідачів як солідарних боржників заборгованості за кредитним договором обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. При цьому суд вважає обґрунтованими вимоги Банку про стягнення суми заборгованості у валюті, в якій було надано кредит доларах США з наступних підстав. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках та порядку, встановлених законом. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 526, 554, 555, 1054 ЦК України,

Outcome: approved