Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-21 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства Індустріально-експортний банк до [PERSON], в якому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № 162/712162 від 19.12.2006 року. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 19.12.2006 року між АТ Індустріально-експортний банк та [PERSON] був укладений кредитний договір № 162/712162, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 10000 гривень, терміном користування на 36 місяців до 18.12.2009 року зі сплатою процентної винагороди (процентів) за користування кредитом щомісячно в розмірі 19% та зі сплатою комісійної винагороди (комісії) за управління фінансовим кредитом щомісячно в розмірі 1,37% в місяць від суми кредиту. Пунктом 5.1 Кредитного договору передбачено, що у разі прострочення відповідачем строку сплати винагороди згідно з п. 1.2. та погашення кредиту, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення платежу. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору відповідач взяв на себе зобовязання здійснювати погашення кредиту у розмірі 10000 грн. та сплачувати відсотки за його користування щомісячно до 15 числа місяця наступного за розрахунковим згідно з графіком погашення суми кредиту. Однак відповідач порушив умови кредитного договору, в частині своєчасної сплати кредиту, відсотків по ньому та комісії у звязку з чим, станом на 03.06.2009 року за ним виникла заборгованість у розмірі 6730,23 грн. У звязку з цим позивач вимушений звернутися до суду з позовом та просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 6730,23 гривень, а також судові витрати по справі в розмірі 187,30 гривень. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити їх. Відповідачка в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, про час та дату слухання справи була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Ухвалою суду встановлено заочний розгляд справи. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 19.12.2006 року між Акціонерним товариством Індустріально-експортний банк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Індустріально-експортний банк та відповідачем по справі [PERSON] було укладено кредитний договір № 162/712162 (а.с. 7-9). Згідно умов договору АТ «Індустріально-експортний банк» зобовязався надати [PERSON] кредит в розмірі 10000 гривень, а [PERSON], в свою чергу, зобовязалась: повертати кредит щомісячно до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно з додатком № 1 до договору (п. 1.1.); сплачувати відсотки в розмірі 19 % річних за користування кредитом та комісійну винагороду в розмірі 1,37% на місяць від суми кредиту (п. 1.2). Таким чином, між сторонами укладено кредитний договір, правовідносини по якому урегульовані договором та параграфом 2 глави 71 ЦК України, а саме, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем були виконані його зобовязання, передбачені договором та законодавством, а саме, надано кредитні кошти в розмірі 10000 гривень, однак, [PERSON] в односторонньому порядку порушила вимоги як договору так і законодавства. Так, станом на 03.06.2009 року, за відповідачем утворилась заборгованість по кредиту перед банком в розмірі 4279,70 гривень, що підтверджується копією розрахунку заборгованості, (а.с. 10-11). Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача вказана заборгованість на підставі ст. 1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, як вже зазначалось вище, відповідач зобовязався сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 19 % річних від суми кредиту та комісійну винагороду в розмірі 1,37 % на місяць від суми кредиту, однак, знову ж таки, не сплачував. Згідно розрахунку (а.с. 10-11) заборгованість по відсоткам у відповідача перед позивачем склала 719,02 гривень, а заборгованість по комісії склала 1367,3 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. 1048 ЦК України, згідно якої позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких встановлюються договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, в якій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки п. 5.1. договору встановлено, що в разі прострочення строку сплати відсотків, комісії та погашення кредиту, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 25% від суми використаного порушенням кредиту, то згідно розрахунку (а.с. 10-11), з яким суд погоджується, відповідачу нарахована пеня по кредиту в розмірі 364,21 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. 624 ЦК України, згідно якої, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Таким чином, враховуючі викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 6730,23 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦГЖ України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по справі в сумі 187,30 гривень, а саме 67,30 гривень сплачених позивачем у вигляді судового збору (а.с. 1.) та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 2, 3). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved