Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з [PERSON] праці та соціального захисту населення Новопсковської районної державної адміністрації на його користь 20070 грн., як одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоров»ю особі, яка стала інвалідом третьої групи внаслідок Чорнобильської катастрофи. Стягнути з відповідача на його користь щорічну дноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2009 р; в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, яка складається на момент виплати відповідачем даного виду соціальної допомоги. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоров»ю особі, яка стала інвалідом третьої групи внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі тридцяти мінімальних заробітних плат, виходячи з мінімальної заробітної плати яка склалася на момент встановлення групи інвалідності , та щорічну одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2009 р. в розмірі пяти мінімальних заробітних плат, яка складається на момент виплати відповідачем даного виду соціальної допомоги . В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС , з 02.12.2009 року визнаний інвалідом 3 групи по захворюванню повязаному з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС , перебуває на обліку в [PERSON] праці та соціального захисту населення Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області, у звзку з чим користується правами та пільгами передбаченими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивачу відповідачем були виплачені вищезазначені грошові допомоги, але в розмірі меншому ніж передбачено ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Представник відповідача [PERSON] праці та соціального захисту населення Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області позов не визнала, та пояснила, що [PERSON] праці та соціального захисту населення відповідно до ст. 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення за 2009 рік розмірі 100 грн. Одноразова компенсація позивачу за шкоду заподіяну здоров»ю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС , який став інвалідом 3 групи виплачена 10.02.2010 року у розмірі 189,60 грн. відповідно до ст. 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Постанови № 836 КМУ від 26.07.1996 р. « Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Підстав для виплати інших сум позивачеві немає. Також представник відповідача зазначила, що здійснення нарахування допомоги провадиться на програмному комплексі, розробленому інформаційно-обчислювальним центром Міністерства праці та соціальної політики України, і який готує версії під нові постанови КМУ та Закони України. Призначати допомогу в іншому розмірі, ніж визначено Постановами Кабінету Міністрів та Законами України на програмному комплексі неможливо. Відомості на виплату вказаних компенсацій готуються в комп»ютерно - інформаційному обчислювальному центрі м. Луганська Головного [PERSON] праці та соціального захисту населення. Іншого способу формування та в іншому розмірі вказаних видів виплат в управлінні не має, як і не затверджено порядку проведення перерахунку із зміною розміру виплат за заявами громадян. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заперечує проти вимог позивача, просить відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] знаходиться на обліку в УПСЗН Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області, як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 121991 С від 25.12.2009 року (а.с.5). Із довідки МСЕК № 110200 (а.с.6) вбачається , що позивачу 02.12.2009 року була встановлена 3 група інвалідності, яка повязана з виконанням військових обовязків, у зв»язку з чим він користується правами та пільгами, передбаченими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали, внаслідок Чорнобильської катастрофи». До цього часу він перебував на обліку у відповідача, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії. Відповідно до ч.4 ст. 48 Закон/ України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - щорічна допомога на оздоровлення виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії в розмірі п»ять мінімальних заробітних плат . Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. З матеріалів справи вбачається, що одноразова щорічна допомога на оздоровлення позивачу за 2009 рік виплачена 29.10.2009 року у розмірі 100 грн. При виплаті щорічної допомоги на оздоровлення відповідач керувався Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата одноразової компенсації, учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС який став інвалідом 3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлена у розмірі 30 мінімальних заробітних плат, виходячи з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності. З матеріалів справи вбачається , що одноразова компенсація позивачу нарахована та виплачена 10.02.2010 року у розмірі 189,60 грн. При виплаті компенсації відповідач керувався ст. 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Постановою № 836 КМУ від 26.07.1996 р. «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 року всупереч Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (який встановив розмір щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати) установлено конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі й зокрема, для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, 2 категорії за 2009 рік встановлено в розмірі 100 грн. Постановою КМУ № 836 від 26.07.1996 р. «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» всупереч ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (який встановив розмір одноразової компенсації як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на момент встановлення інвалідності) установлено конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі й зокрема, для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, 1 категорії 3 групи інвалідності встановлено в розмірі 189,60 грн. З моменту прийняття постанов встановлені нею розміри щорічної допомоги на оздоровлення залишалися незмінними на 2009 рік, у той час як Верховною Радою України змінювався розмір мінімальної заробітної плати, затверджувався Державний бюджет. Тому оскільки ні Верховна рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка на момент виникнення спору є діючою, та Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати у 2009-2010 р.р., а не Постанови КМУ № 836 від 26.07.1996 року, № 562 від 12.07.2005 року.. Крім того, рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 28 розділу II „Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України „Про Державний бюджет на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року щодо внесення змін до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані такими, що не відповідають Конституції. Частинами 2 та 3 ст. 152 Конституції України визначено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Згідно рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з обєктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставу своїх вимог або заперечень. Суд вважає, що відповідач не довів у судовому засіданні правомірність своїх рішень відносно розміру призначених допоміг позивачеві. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідачем порушено право позивача на отримання одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю та одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2009 р. у розмірах, передбачених ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ст. 16 ЦК України порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача за рахунок коштів Державного бюджету України на користь позивача вищезазначених допоміг у розмірі, визначеному ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням фактично здійснених виплат. Суд не приймає до уваги доводи, заперечення відповідача про те, що відсутнє належне фінансування для здійснення соціальних виплат. З огляду на те, що судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства незалежно від причин ненадходження коштів з державного бюджету України на виплату допомоги та згідно ч.2 ст. З Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямовують діяльність держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року № 256, якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів рад до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення (далі головні розпорядники коштів). Таким чином, УПСЗН Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з Державного бюджету. Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та приписів п.п.1-3 Порядку використання коштів Держаного бюджету для виконання програм, пов»язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 936 від 20.09.2005 року в управління праці та соціального захисту населення з»явився обов»язок щодо реалізації механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо, зокрема, пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Статтею 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, пов»язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету України. Відповідно до ч.І ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі.

Outcome: approved