Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області про зобов'язання відповідача нарахувати і здійснити виплати недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни», посилаючись на те, що вона відноситься до категорії «Діти війни» та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-ІУ /далі - Закон № 2195-ІУ/ має право на отримання соціальної допомоги у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком з 01 січня 2008 року по З І грудня 2009 року, яка їй в порушення вимог закону в зазначеному розмірі відповідачем не виплачувалася. Відповідач в письмовій заяві до суду просив відмовити в позові, посилаючись на те, що органи Пенсійного фонду мають використовувати кошти тільки на виплати, вичерпаний перелік яких визначений діючим законодавством, до яких виплати підвищення пенсії відповідно до ст. 6 Закону № 2195-ІУ не відносяться. Вказав, що мінімальний розмір пенсії за віком, який визначається Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у випадку підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону № 2195-ІУ застосовуватися не може. Також надав суду довідку про фактично виплачені позивачу суми щомісячного підвищення до пенсії згідно Закону № 2195-ІУ / у 2008 році: з 01 січня гю 31 березня - у розмірі 47.00 грн., ; >01 квітня по 30 червня - у розмірі 48.10 грн., з 01 липня по 30 вересня - у розмірі 48.20 грн., з 01 жовтня по *31 грудня - у розмірі 49,80 грн; у 2009 році: з 01 січня по 31 грудня у розмірі 49,80 грн. на місяць/. В судове засідання позивач та відповідач не з'явилися, про місце, день і час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наведені доводи сторін та перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 6 Закону № 2195-ІУ дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] народилася в 19^9 році і в розумінні ст. 1 Закону № 2195-ІУ набула статусу «Дитина війни», що відповідно до ст. 6 цього ж Закону надає їй право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком. У 2008 році відповідно до п.п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст статті 6 Закону № 2195-1V було викладено в наступній редакції. Дітям війни (крім тих. на яких поширюється дія Закону України «Про статус 'ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового гримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп\\2008 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Рішення Конституційного суду є обов'язковим для виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим, і таким, що має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при ,розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За даними довідки управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області „позивачу, у 2008 році було виплачено підвищення до пенсії як «Дитині війни» в наступних розмірах: з січня по березень - по 47,00 грн., з квітня по червень - по 48,10 гри., липня по вересень - по 48,20 грн., з жовтня по грудень - по 49.80 грн. на місяць. В період з 1 січня по 21 травня 2008 року відповідач, здійснюючи позивачу доплати, передбачені ст.6 Закону № 2195-ІУ в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.гі.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», діяв на [підставі та у відповідності з діючою нормою цих законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в цей період задоволенню не підлягають. Між тим, з 22 травня по 31 грудня 2008 року позивач мав право на перерахунок та виплату підвищення до пенсії, і відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, 'передбачену ст.6 Закону № 2195-ІУ в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп\\2008 року норма пп..41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, суд вважає, що необхідно зобов'язати відповідача 'щомісячно підвищувати пенсію з 22 травня по 31 грудня 2008 року. Статтею 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 і ривня, з 1 липня - 482 гривні, з 1 жовтня - 498 гривень. Вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача виплачувати в 2009 році щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком суд вважає обґрунтованими. За даними довідки управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області позивачу у 2009 році було виплачено підвищення до пенсії як «Дитині війни» в розмірі по 49,80 грн. на чісяць. Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» дія етапі 6 Закону № 2195-ІУ не була зупинена і, відповідно, у 2009 році продовжує діяти норма, згідно якої дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком. Статтею 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26 грудня 2008 року № 835-УІ, що набрав чинності з 1 січня 2009 року прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, встановлений в розмірах, що діяли у грудні 2008 року - тобто 498 гривень. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого «ормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював тнший розмір, немає. Доводи відповідача щодо застосування положень статті 28 Законом України «Про атальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів іенсії, призначених згідно з цим Законом, суд вважає необгрунтованими, оскільки наявність такої норми та ідсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії права на соціальний захист, права на отримання доплати до пенсії, передбаченої т.6 Закону № 2195-ІУ. Також не впливають на висновок суду доводи відповідача про відсутність бюджетного фінансування іередбачених Законом № 2195-ІУ доплат до пенсії і не можуть бути причиною невиконання покладених на правління Пенсійного фонду України зобов'язань, оскільки реалізація позивачем права на підвищення енсії. яке базується на Законі України, не може бути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань. Пенсійний фонд України діє у відповідності Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює вої повноваження на підставі п. 15 цього положення через створені в установленому порядку його гриторіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне трахування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Іенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 акону № 2195-ІУ покладено на управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської власті, за місцем проживання позивача. Згідно вимог ст. 6 Зако.ну № 2195-ІУ відповідач повинен нарахувати позивачу підвищення до пенсії розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, а при виплаті такого нарахування врахувати вже виплачену суму «провести виплату недоплаченої суми підвищення до пенсії. Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial