Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просив суд зобов*язати Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова провести йому згідно встановленої групи інвалідності перерахунок та виплату пенсій в розмірах, встановлених ч.І ст.50, ч.4 ст.54, ч.З ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи виключно із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ст.. 28 ЗУ «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» , призначивши з 01.11.2009 року основну пенсію у розмірі 3438,00 грн. та додаткову пенсію у розмірі 85,95 грн.; зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова виплатити на його користь недоплачену різницю між фактично сплаченою та призначеною пенсією з 01.11.2009 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, учасником ліквідації аварії на ЧАЕС та інвалідом 3 групи, що підтверджується доданими документами та фактом призначення пенсії. В судове засідання позивач не з 'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача - Управління Пенсійного Фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова, в судове засідання не з явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи судовими повістками. В наданих суду запереченнях відповідач просив слухати справи без присутності їх представника та вказав, що з позовними вимогами не згоден з наступних причин. Позивач перебуває на обліку в управлінні, отримує пенсію по інвалідності 3 групи та віднесений до 1-ої категорії. Пенсійне забезпечення осіб, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС здійснюється згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 від 28.02.1991 року, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року та на підставі Постанов Кабінету Міністрів України. Частина 5 (в редакції Закону станом на 01.01.2007 року) та частина 7 (в редакції Закону станом на 01.01.2008 року) статті 54 Закону 796 встановлює, що Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. На підставі цієї норми при нарахуванні основної та додаткової пенсії позивачу, управління керувалося нормами Постанови КМУ «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03 01.2002 року № 1, п.п. а, б ч. І якої встановлюють, що виходячи з розміру 19 гривень 91 копійка провадиться розрахунок пенсій, призначених відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону № 796 та додаткової пенсії відповідно до ст. 50. передбаченої цим же Законом. Розмір пенсій, встановлений частиною 4 статті 54 Закону 796, був визначений, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком., який для цієї категорії пенсіонерів законодавчо встановлено не був. Таким чином Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова, вважає, що неможливо зобов*язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки відсутні факти порушення прав позивача в майбутньому. Суд, дослідивши в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] належить до 1-ї категорії, є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом 3 групи, інвалідність повязана з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, одержує пенсію по інвалідності на підставі ст. 54 Закону № 796-ХП та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров ю, на підставі ст. 50 цього Закону. Відповідно до ст. 54 ч. 4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» інвалідам 3 групи повинна нараховуватися державна пенсія, в розмірі не менше 6 мінімальних пенсій за віком, а згідно зі ст. 50 цього ж Закону - додаткова пенсія в розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком встановлюється законом про державний бюджет України на певний рік. Так, Законом України «Про державний бюджет України на 2005 мінімальна пенсія за віком була встановлена в розмірі 332 грн.; Законом України «Про державний бюджет України на 2006рік»: з 01 січня по 01 квітня - 350 грн., з 01 квітня по 01 жовтня - 359 грн., з 01 жовтня по 01 січня 2007 року - 366 грн.; Законом України « Про державний бюджет України на 2007 рік»: з 01 січня по 01 квітня - 380 грн., з 01 квітня по 01 жовтня - 406 грн., з 01 жовтня по 01 січня 2008 року -411 грн.; Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів»: з 01 січня по 01 квітня -471 грн., з 01 квітня по 01 липня 481 грн., з 01 липня по 01 жовтня 481 грн., з 01 жовтня - 498 гри.; Законом України «Про державний бюджет України на 2009 рік»: з 01 січня - 498 грн. При проведенні розрахунку пенсії позивача відповідачем застосовано положення Постанови КМ України № 1 від 03.01.2002 року, згідно якої розрахунок пенсій, призначених відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» проводиться виходячи з розміру 19,91 грн., а також застосовано положення постанов КМ України № 894 від 13.07.2004 року «Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», № 1293 від 27.12.2005 року «Про збільшення розмірів пенсій деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», № 530 від 28.05.2008 року «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Однак, суд не може погодитися з правильністю нарахування позивачу пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв язок з Чорнобильською катастрофою. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України в разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Отже, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи . Зі змісту ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждапи внаслідок Чорнобильської катастрофи випливає, що за основу нарахування пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров ю, береться мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно чинного законодавства визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов язкове державне пенсійне страхування . Частиною першою статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Відповідно до ч. З ст. 67 зазначеного Закону, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Оскільки позивачеві слід визначати пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком. Таким чином, суд вважає за необхідне при вирішенні даного спору застосувати ч. З ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як нормативний акт, який має вищу юридичну силу над підзаконними нормативними актами. Отже проведення відповідачем розрахунку пенсії позивачу згідно положень постанов Кабінету Міністрів України є безпідставним і такім, що звужує обсяг передбачених законом прав позивача. Також, суд вважає за можливе відповідно до вимог ст.67 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не вказувати кінцеву дату перерахунку пенсії. Також суд вважає, що позовні вимоги в частині нарахування та виплати основаної та додаткової пенсій у у визначеній позивачем грошовій сумі задоволенню не підлягають, оскільки, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження. На підставі викладеного, ст.ст. 49, 50, 53, 54, 67, 71 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", ст. 87 ч. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про Державний бюдж:ет України на 2005 рік», ст. 65 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», ст. 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», ст.ст. 5, б ч.2 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № Ю-рп/2008,

Outcome: partial