Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

12.07.2010 року позивач звернулася до суду з даним позовом та на підтвердження своїх вимог вона пояснила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19.07.2008 року, який зареєстрований відділом РАЦС Ірпінського міського управління юстиції Київської області, актова запис №199. Від даного шлюбу у них народилася дитина, донька [PERSON], [INFO]. Позивач у своїй заяві просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу до досягнення нею повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись у своїх вимогах на те, що з відповідачем спільне життя не склалося через те, що він не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, не дбає про взаємоповагу один до одного. Навпаки його ставлення до неї привели до розпаду і фактичного припинення шлюбних відносин. Протягом часу не можуть знайти спільну мову з питань сімейного життя. Дитина проживає з нею, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала заяву, в котрій просить розглянути справу без її присутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в котрій просить розглянути справу без його присутності та позовні вимоги визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, згідно ч.4 якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд досліджуючи матеріали справи, вислухавши пояснення сторін вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб /а.с.5/ [PERSON] та [PERSON] /Шило/А. М. перебувають у шлюбі з 19.07.2008 року, який зареєстрований відділом РАЦС Ірпінського міського управління юстиції Київської області, актова запис №199. Згідно ст. ст. 104, 112 СК України шлюб розривається шляхом розводу за заявою одного з подружжя або обох. Шлюб розривається тоді, коли буде встановлено, що спільне життя подружжя та збереження сімї стало неможливе. Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін припинені і не відновлювались до цього часу, спільне господарство не ведеться. Суд вважає, що сімя розпалася остаточно і її збереження неможливе. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] /а.с.6/ в графі відомості про батька значить відповідач [PERSON] Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Ч. 2 ст. 181 СК України передбачає, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) в натуральній формі. Як вбачається із матеріалів справи та з пояснень сторін, відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини. При недосягненні угоди про сплату аліментів, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку в частці від заробітку або доходу з урахуванням стану здоровя і матеріального становища дітей та платника аліментів та інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу. Отже відповідач зобовязаний сплачувати кошти на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття і відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину слід стягувати від дня предявлення позову. Тому на підставі викладеного,

Outcome: approved