Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-26 00:00:00

В липні 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], 22.01.2010р.н. У зв'язку з тим, що [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, а [PERSON] добровільно матеріальної допомоги не надає, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку, аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку до досягнення дитиною трирічного віку та додаткові витрати на дитину у розмірі 500 грн. щомісяця до повноліття сина. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала Відповідач позов визнав частково, не заперечував проти виплати аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини та утримання дружини у розмірі 1/6 від усіх видів заробітку. В частині стягнення додаткових витрат на дитину позов не визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.09.2009 рр.н., від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], 22.01,2010р.н. В свідоцтві про народження батьком дитини зазначений [PERSON]. Син [PERSON] постійно мешкає з позивачем і знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Згідно ст 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На даний час позивач не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини не надає. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Зі слів відповідача вбачається, що він проживає з батьками та надає їм матеріальну допомогу, оскільки батько не працює. Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). До вимог позивача про стягнення з відповідача суми додаткових затрат у розмірі 500 грн. щомісяця суд відноситься критично, оскільки зазначена сума витрат нічим не обґрунтована Таким чином, враховуючи матеріальне становище відповідача та наявність у нього постійного регулярного заробітку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача, аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та на утримання дружини аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісяця Розмір аліментів визначено судом з врахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам неповнолітньої дитини. Згідно ст 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: судовий збір у розмірі - 51,00 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі - 120,00 грн.

Outcome: partial