Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-16 00:00:00

В позові йдеться про те, що вироком Великоберезнянського районного суду від 24.02.2010 відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.І ст.367 КК України службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотну шкоду інтересам юридичної особи. Внаслідок протиправної бездяльності відповідача, філії "Великоберезнянський Держспецлісгосп" заподіяно матеріальної шкоди на загальну суму 67 376, 29 гривень. На підставі вищезазначеного позивач просить стягнути з відповідача на користь філії "Великоберезнянський Держспецлісгосп" вказану вище суму завданої злочином матеріальної шкоди. Помічник прокурора Великоберезнянського району Ворон М.І. в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити (а.с. 9). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі у зв'язку із зайнятістю в домашньому господарстві, не заперечив проти задоволення позову (а.с. 8), а тому суд, з урахуванням цього, ухвалив рішення в стадії попереднього розгляду - відповідно до ч.4 ст.130, ч.4 ст.174 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. По справі встановлено, що відповідача [PERSON] згідно вироку Великоберезнянського районного суду від 24.02.2010 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.І ст.367 КК України службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотну шкоду інтересам юридичної особи. [PERSON] засуджено за те, що він в порушення посадової інструкції не виявив наявну незаконну порубку лісів, оскільки не проводив необхідний контроль на вказаному обході. Незаконною бездіяльністю [PERSON] філії "Великоберезнянський Держспецлісгосп" завдано матеріальної шкоди на загальну суму 67 376,29 гривень (а.с. 4-6). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівника гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Згідно з п.1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст.135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. З договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного між адміністрацією "Великоберезнянський держспецлісгосп" та [PERSON] від 3 вересня 2007 останній взяв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності довірених йому підприємством матеріальних цінностей (а.с. 9). Отже, з відповідача на користь філії "Великоберезнянський Держспецлісгосп" підлягає стягненню заподіяна бездіяльністю [PERSON] шкода у повному обсязі. Оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат на підставі п.п. 8,30 ч.1 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» № 7-93 від 21 січня 1993 року, та ч.5 ст.81 ЦПК України з відповідача, в силу вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, в дохід держави підлягають стягненню судові витрати, що складаються з державного мита (судового збору) -1 700 грн. (ч.1 ст.3 Декрету) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу - 120 грн. (п. 7 Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 р. № 1258 та визнання такими, що втратили чинність деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 13 квітня 2007 року № 627).

Outcome: approved