Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-07 00:00:00

28.04.2010 року позивач [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду з даним позовом, в якому просить визнати протиправною відмову [PERSON] пенсійного фонду України у м. Бориспіль, Київської області, зробити перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю; зобов»язати [PERSON] пенсійного фонду України у м. Бориспіль, Київської області починаючи з 01.04.2009 року провести перерахунок належної їй державної пенсії у розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, з дотриманням вимог ч. 3 ст. 67 Закону України від 38.02.1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; стягнути на її користь з [PERSON] пенсійного фонду України у м. Бориспіль, Київської області недоплачену їй державну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну за період з 01.04.2009 року по 01.04.2010 року у розмірі 28\~313, 8 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. Вона у звязку із захворюванням, повязаним з роботою по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є інвалідом 3 групи та має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії. Розмір пенсії, яку вона отримує фактично, разом з доплатою складає 1\~105,6 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пункту 4 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.1997 року № 523, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІІ групи інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком. Крім того, відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 3 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Частиною 3 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено підвищення розміру пенсії, визначеного відповідно до статті 54 цього Закону, а також розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, віднесеним до категорії 1 у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Позивач стверджує, що посадові особи [PERSON] Пенсійного фонду України у м. Бориспіль Київської області не виконують вказаних вимог закону. Вона звернулась до [PERSON] Пенсійного фонду України у м. Бориспіль Київської області з проханням провести нарахування та виплату державних пенсій та додаткових пенсій особам, які перебувають на обліку в [PERSON], проте відповідач не задовольнив зазначених вимог та відмовив в задоволені заяви, посилаючись не на закони, а на підзаконні нормативно-правові акти. Розмір недоплаченої їй пенсії за період з 01.04.2009 року по 01.04.2010 року складає 28\~313,80 гривень. В судове засідання позивач та його представник не з»явились. Представник позивача (договір про надання правової допомоги а.с. 12) надав заяву згідно якої просив слухати справу без його участі, позовні вимоги повністю підтримав. Представник відповідача [PERSON] Пенсійного фонду України у м. Бориспіль Київської області (довіреність а.с. 19) не зявився, подав письмову заяву та заперечення (а.с.15-18), згідно яких просив справу розглянути без його присутності, позовні вимоги не визнав та просив відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши заяву представника позивача, письмові заперечення відповідача, матеріали даної адміністративної справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи Категорії 1, що підтверджується посвідченням Серії А № 427573 виданого 22.06.2005 року Київською обласною державною адміністрацією та має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та інвалідом 3 групи захворювання, пов»язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, довічно, що підтверджується посвідченням Серії АГ № 873371 виданого 29.07.2005 року (а.с.5), довідкою МСЕК Серії КИО-І № 233901 (а.с. 11), а також висновком Київської регіональної міжвідомчої експертної комісії № 168 (а.с. 9). Згідно ст. 49 ЗУ України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорий 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Як вбачається з довідки від 29 березня 2010 року виданої [PERSON] Пенсійного фонду України у м. Бориспіль Київської облсті [PERSON] знаходиться у них на обліку та отримує пенсію по інвалідності (3 група інвалідності) внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.10). Згідно зі ст. 50 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам 3 групи 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції закону, що діяла до 1.01.2008року, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 3 групи інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком. Згідно зі змінами, внесеними до вказаної статті, введені в дію Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, ч. 3 ст. 54 було передбачено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році по 3 групі інвалідності 180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідні положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими були внесені зміни до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції закону, що діяла до 1.01.2008року, передбачено, що має здійснюватись підвищення розміру пенсії, визначеного відповідно до статті 54 цього Закону, а також розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, віднесеним до категорії 1 у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Зміни, внесені до вказаної статті відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007року рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Відповідно до вимог ст. 71 ЗУ України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги позивача щодо його права на отримання державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до ст. ст. 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є обґрунтованими та повністю доведеними в судовому засіданні. Зі змісту ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" слідує, що за основу нарахування розмірів державної пенсії та додаткової пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, береться мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно чинного законодавства визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Так, в ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» зазначено, що при наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімум для осіб, які втратили працездатність. Суд не бере до уваги положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання державної пенсії та додаткової пенсії у розмірі, визначеному Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, то новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Оскільки позивач має право на державну пенсію та додаткову пенсію, яку слід визначати з мінімальної пенсії за віком та яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд прийшов до висновку, що при визначенні розміру державної соціальної допомоги позивачеві застосуванню підлягають ст. ст. 49, 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ч. 1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також Закон України „Про Державний бюджет України на відповідний рік в частині встановленого розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Посилання відповідача на те, що позивачу виплачувалась щорічна допомога в розмірі, визначеному постановами Кабінету Міністрів України, а також відповідно ст.50,54,67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки Верховною Радою України до 1.01.2008року включно не вносились зміни щодо розміру державної та додаткової пенсії, а зазначені відповідачем зміни, внесені Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» є неконституційними. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що дії відповідача по нарахуванню та виплаті державної пенсії та додаткової пенсії позивачу не відповідали вищенаведеним вимогам ст.ст. 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в звязку з чим позовні вимоги в частині зобовязання [PERSON] Пенсійного фонду України у м. Бориспіль Київської області зробити перерахунок та сплачувати позивачу пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком з дотриманням вимог частини 3 статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому, суд не встановлює розмір цієї суми, адже у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» таким повноваженням наділене лище місцеве управління Пенсійного фонду України. На підставі викладеного,

Outcome: partial