Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-08 00:00:00

До Зачепилівського районного суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за договором позики, в якому позивачка зазначила, що 3 червня 2007 року вона надала в позику відповідачу грошові кошти в сумі 20\~000 грн., які відповідач повинен був повернути частинами до 30.05.2008 року, але на момент предявлення позову [PERSON] не повернув борг. Тому [PERSON] звернулася до суду з вимогою стягнути на користь позивачки з відповідача матеріальну шкоду в сумі 20\~000 грн. та моральну шкоду в розмірі 10\~000 грн., а також витрати по справі віднести на відповідача. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] наполягав на стягненні з відповідача боргу в сумі 20000 грн., який виник за письмовим договором позики від 03.06.2007 року та підтверджений розпискою про одержання грошових коштів відповідачем. Разом з тим [PERSON] наполягав на стягненні компенсації моральної шкоди в сумі 10\~000,00 грн., яка полягала в моральних стражданнях позивачки внаслідок тривалого неповернення боргу на значну суму, яка їй була необхідна для здійснення підприємницької діяльності. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] фактично визнали, подавши суду заяву, в якій одночасно з визнанням цієї вимоги позивач зобовязується повернути борг в сумі 20\~000,00 грн. за умови повернення йому майна, яке належить йому на праві власності. Висловлені [PERSON] в тексті заяви вимоги виходять за межі даного спору і являються предметом іншого судового спору, який є в провадженні суду, а тому суд вважає позицію, висловлену позивачем в цій заяві, як фактичне визнання позовних вимог щодо повернення боргу, підтвердженого розпискою від 03.06.2007 року. Проти компенсації моральної шкоди заперечували. Суд, вислухавши сторони, дослідив інші матеріали справи : -паспортні дані та ідентифікаційний код [PERSON]; -договір від 03.06.2007 р.; -розписка [PERSON] від 03.06.2007 р. -адвокатське посвідчення № 1400 від 11.09.2007 р. -довіреність серія ВМХ № 015748 від 22.06.2010 р. Суд вважає, що спірні правовідносини повинні регулюватись згідно вимог: -ст..15 ЦК України «Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…» -ст..16 ч.2 ЦК України «Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути …визнання права…Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом…»; -ст.. 23 ч.2 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. -ст.. 1046 ЦК України «За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості»; -ст.. 1047 ч.2 ЦК України «На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцеві визначеної грошової суми або визначеної кількості речей»; -ст. 1049 ЦК України „Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами [PERSON] та [PERSON] 03.06.2007 р. було укладено догорів позики, відповідно до умов якого [PERSON] передала відповідачу грошові кошти в сумі 20\~000,00 грн., а [PERSON] зобовязався повернути вказану суму грошових коштів в строк до 30 травня 2008 р. частками, а саме: 6\~000,00 грн. 30.12.2007 р., а 14\~000,00 грн. 30.05.2008 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов в матеріалах справи представлена розписка [PERSON] від 03.06.2007 р. В судовому засіданні встановлено також що відповідач суму боргу [PERSON] не повернув до цього часу, про що [PERSON] не заперечує, погодившись вернути позивачці 20\~000, 00 грн. В частині позовних вимог, щодо стягнення моральної шкоди з відповідача, суд приходить до висновку про неможливість задоволення позовних вимог [PERSON]. К. М. в цій частині, так як вони не підтвердженні жодними доказами в матеріалах справи, крім того в судовому засіданні представник позивачки [PERSON] пояснив, що хоча його довірителька немає критерію оцінки моральної шкоди, але вона вважає 10\~000,00 грн. достатньою компенсацією своїх моральних страждань. Таким чином в суді не доведена наявність заподіяння моральної шкоди і відповідно підстав для її відшкодування визначених ст. 23 ЦК України. За правилами ст.. 88 ЦПК судові витрати понесених позивачкою при зверненні до суду необхідно стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial