Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до бюро приватизації житла Бериславської районної ради про визнання розпорядження органу приватизації житла частково недійсним, посилаючись па те, що відповідно розпорядження Фонду комунального майна Бериславського району (з 1995 року Бюро приватизації житла Бериславської районної ради) від 29.12.1994 року №2116 їй та членам її сім"ї (третім особам по справі) видано свідоцтво про право власності на житло від 29.12.1994 року, а саме на квартиру №4, розташовану в м.Бериславі. вул.Леніна, 275. Приватизацію квартири проведено на підставі ст.З Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду". Оскільки на час проведення приватизації квартири вона була неповнолітньою, в її інтересах діяли батьки і квартира була приватизована на всії членів родини, які в ній мешкали. Враховуючи, що в силу свого неповнолітнього віку вона не могла приймати участь в прийнятті рішення про приватизацію, вважає своє право на отримання житлової площі порушеним, оскільки в даний час вона приживає в іншій місцевості і не може приватизувати надане їй житло. В судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні позову з підстав, викладених в позовній заяві. Представник органу приватизації в судове засідання не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про місце та час розгляду справи і суд визнав можливим розглянути справу без участі відповідача відповідно до ст.ст.224-225 ЦПК України. Треті особи у судовому засіданні визнали позовні вимоги у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду", передача займаних квартир /будинків/ здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім"ї, які постійно проживають в дані квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за ними зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири. Судом встановлено, що відповідно розпорядження Фонду комунального майна Бериславського району (з 1995 року Бюро приватизації житла Бериславської районної ради) від 29.12.1994 року №2116 позивачці та членам її сім"ї (третім особам по справі) видано свідоцтво про право власності на житло від 29.12.1994 року, а саме на квартиру №4, розташовану в м.Бериславі, вул.Леніна, 275. При цьому позивачка на момент видачі свідоцтва була неповнолітньою, заяви про приватизацію квартири вона до органу приватизації не подавала. Відповідно до ц.5 ст.5 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості один раз. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду", за громадянами, які не виявили бажання приватизувати займане ними житло, зберігається чинний порядок одержання і користування житлом на умовах найму. За таких обставин, за відсутності волевиявлення позивачки на момент приватизації квартири прийняти участь у її приватизації, розпорядження Фонду комунального майна Бериславського району від 29.12.1994 року №2116 і, як наслідок, свідоцтво про право власності на житло від 29.12.1994 року слід вважати частково недійсними. Суд вважає підлягаючим поновленню строк для звернення позивачки з позовом до суду, як пропущений з поважних причин. І Іа підставі викладеного та

Outcome: approved