overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом де зазначив, що відповідачам, які проживають в кв.64 по бул. Бельфорському, 5 в м.Запоріжжі, в період часу з 01.07.2007 по 01.04.2010 позивачем були надані послуги з газопостачання, на загальну суму 685,10грн., але відповідачами не були сплачені вищезазначені послуги, у звязку з чим позивач змушений звертатися із позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, суду пояснив, що відповідачам надсилались попередження про сплату боргу, однак до теперішнього часу борг не сплачений, у звязку з чим просить стягнути його в судовому порядку, солідарно, з усіх відповідачів, а також судові витрати, які були ними понесені при зверненні із позовом до суду, у вигляді держмита в розмірі 51грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30грн. Відповідачі в судове засідання не з'явилися за невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлялись належним чином, заперечень щодо позову не надали. Суд, за згодою представника позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 169 ч.4 ЦПК України за відсутністю відповідачів. Вислухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності зі ст.ст.66-68 ЖК України наймач зобов'язаний у встановленому розмірі і вчасно робити оплату за займане житло та комунальні послуг, до яких входить послуги з газопостачання. У відповідності зі ст. 64 ЖК України наймач і всі повнолітні члени родини несуть солідарну відповідальність по своїх обов'язках, зв'язаним з найманням житла. В судовому засіданні встановлено, що через несплату послуг позивача та згідно Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09.12.99 за № 2246, нова редакція від 14.04.04, станом на 01.04.10, за період часу з 01.07.07 по 01.04.10, у відповідачів утворилася заборгованість по оплаті послуг з газопостачання в сумі 685,10грн., що встановлено в судовому засіданні письмовими доказами по справі, а тому заборгованість підлягає стягненню з відповідачів, солідарно, в судовому порядку. Також відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судові витрати понесені позивачем у вигляді держмита в розмірі 51грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом де зазначив, що відповідачам, які проживають в [INFO], позивачем були надані послуги з газопостачання, розмір яких станом на 01.03.2010 року склав 1175,72грн., але відповідачами не були сплачені вищезазначені послуги, у звязку з чим позивач змушений звертатися із позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, суду пояснив, що відповідачам надсилались попередження про сплату боргу, однак до теперішнього часу борг не сплачений, у звязку з чим просить стягнути заборгованість в судовому порядку, солідарно, з усіх відповідачів, а також судові витрати, які були ними понесені при зверненні із позовом до суду, у вигляді держмита в розмірі 51грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30грн. Відповідачі в судове засідання не з'явилися за невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлялись належним чином, заперечень щодо позову не надали. Суд, за згодою представника позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 169 ч.4 ЦПК України за відсутністю відповідачів. Вислухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності зі ст.ст.66-68 ЖК України наймач зобов'язаний у встановленому розмірі і вчасно робити оплату за займане житло та комунальні послуг, до яких входить послуги з газопостачання. У відповідності зі ст. 64 ЖК України наймач і всі повнолітні члени родини несуть солідарну відповідальність по своїх обов'язках, зв'язаним з найманням житла. Відповідно до ст.. 257, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В судовому засіданні встановлено, що через несплату послуг позивача та згідно Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09.12.99 за № 2246, нова редакція від 14.04.04, станом на 01.03.10, за період часу з 01.02.06 по 01.03.10, у відповідачів утворилася заборгованість по оплаті послуг з газопостачання на загальну суму 1175,72грн., що встановлено в судовому засіданні письмовими доказами по справі. Оскільки від відповідачів не надійшло заяв щодо застосування строку позовної давності заборгованість за послуги з газопостачання, підлягає стягненню з відповідачів, у повному обсязі, солідарно, в судовому порядку. Також відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судові витрати понесені позивачем у вигляді держмита в розмірі 51грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання та утримання малолітньої дитини, посилаючись на те, що 16 травня 2008 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб в відділі РАЦС по м.Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 176. В шлюбі у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. В даний час шлюбні стосунки між ними фактично припинилися з квітня 2010 року, нею подано позов про розірвання шлюбу з відповідачем. Донька проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка в даний час не працює, зважаючи на свій важке матеріальне становище, вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на її утримання та утримання їх дочки, оскільки відповідач лише інколи надавав матеріальну допомогу, на даний час ухиляється від добровільного її утримання та утримання дитини, ніякої іншої матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину, посилаючись на те, що 25 серпня 2006 року в Уманському міському відділі РАЦС між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 438. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. На даний час вирішується питання про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки шлюбні стосунки між ними носять формальний характер з квітня 2010 року. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, яку позивачці самостійно важко утримувати, тому вона вимушена звернутись в суд з даним позовом. Згідно з ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала та просила суд його задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є всі підстави для задоволення даного позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 26 червня 1999 року вій перебував у шлюбі з відповідачкою, від шлюбу мають неповнолітнього сина, однак зазначає, що сімейне життя з відповідачкою не склалося у зв'язку7 з відсутністю взаємопорозуміння та поваги один до одного, різними поглядами на житгя відсутністю спільних інтересів. Сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть. Вважає, що збереження сім'ї неможливе, проти примирення заперечує. Позивач в судове засідання ке зявився, подав до суду клопотання, відповідно до якої позовну заяву підтримав в повному обсязі, проти примирення з відповідачкою заперечив та просив шлюб розірвати в попередньому засіданні. Відповідачка подала до сулу клопотання, відповідно до якого позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти винесення рішення в попередньому судовому засіданні не заперечувала та просила розглядати справу у її відсутності. Відповідно до ч. 4 єтг. 139 ЦПК України при визнанні позову у попередньому судовому засіданні судове рішення ухвалюється в порядку, всшнозденаму ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та озвкизглн матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, со між позивачем та відповідачкою 26 червня 1999 року було укладено шлюб в Відділі реєстрації актів громадянського етану Залізничного районного управління юстиції в м. Києві, про що в книзі реєстрації актів одруження зроблено актовий запис № 354, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія 1-БК № 364575, актовий запис № 467 від 27 травня 2000 року Відділу реєстрації актів громадянського етану Залізничного районного управління юстиції в м. Києві (а.с.6). Судом також встано&теко. що шлюб сторін існує лише формально, їх сімя розпалась і не може бути поновлена. Сторони не проживають ©джгсю сімєю, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків, проти примирення заперечують та наполягають на розірванні шлюбу. За таких обставин подальше спільне проживання сторін і збереження сімї неможливе, шлюб сторін слід розірвати, витрати по оформленню розгрззякя шлюбу в відділі РАЦС покласти на відповідача.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 18 вересня 1993 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дочку, однак зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з відсутністю взаємопорозуміння та поваги один до одного, різними поглядами на життя відсутністю спільних інтєресіа Сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть. Вважає, що збереження сім'ї неможливе, проти примирення заперечує. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала до суду клопотання, відповідно до якої позовну заяву підтримала, проти примирення з відповідачем заперечила та просила шлюб розірвати. Відповідач в попереднє судове засідання не зявився, подав до суду клопотання, відповідно до якого позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти винесення рішення в попередньому судовому засіданні не заперечував. Відповідно до ч. 4 ат. 130 ЦПК України при визнанні позову у попередньому судовому засіданні судове рішення ухвалюється в порядку, встанааденому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та отінившії матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою 18 вересня 1993 року було укладено шлюб в Відділі реєстрації актів громадянського етану Залізничного району м. Києва, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбів зроблено актовий запис №678. що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія І-БК № 360606, актовий запис № 952 від 01 грудня 1994 року Відділу реєстрації актів громадянського стану Подільської районної держав7ної адміністрації м. Києва (а.с.6). Судом також встановлено, що шлюб сторін існує лише формально, їх сімя розпалась і не може бути поновлена. Сторони не проживають однією сімєю, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків, проти примирення заперечують та наполягають на розірванні шлюбу. За таких обставин подальше спільне проживання сторін і збереження сімї неможливе, шлюб сторін слід розірвати, витрати по оформленню розірвання шлюбу в відділі РАЦС покласти на відповідача.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" №2195-ІV від 18.11.2004 р. є дитиною війни. За постановою Кролевецького районного суду від 17 червня 2009 року, було визнано протиправною бездіяльність управління ПФУ в Кролевецькому районі щодо не нарахування та не виплати їй підвищення до пенсії як дитині війни і зобовязано нарахувати та виплатити їй недоплачене підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком по квітень 2009 року включно. Однак, починаючи з травня 2009 року і до цього часу відповідач продовжує ігнорувати вимогу Закону України «Про соціальний захист дітей війни» про виплату підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком і з 1 травня 2009 року виплачує підвищення до пенсії в розмірі 10 % мінімальної пенсії за віком, чим порушує гарантовані державою права на соціальний захист. Розмір соціальної допомоги відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" становить 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до розрахунку, зазначеного у позові, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", з урахуванням розмірів прожиткових мінімумів, встановлених відповідними законами про Державний бюджет України, сума недоплаченого підвищення до пенсії за 2009 рік з травня до грудня 841 грн. 80 коп., за 2010 рік - з січня до травня 800,10 грн. Відповідно до ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий період без обмеження будь-яким строком. Тому, на підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON]про стягнення заборгованості за використаний природний газ за період з квітня 1998 року по квітень 2010 року, отримані за адресою [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Як встановлено судом, відповідач є споживачем послуг за спожитий природний газ за адресою [ADDRESS]. Також встановлено, що позивачем надавались відповідачу послуги з постачання природного газу. Відповідач послуги по газопостачанню одержала, однак за використаний природний газ в повному обсязі не розрахувалась. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови в позові. Оскільки позивачем предявлені фактично вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за період з квітня 1998 року по квітень 2010 року, суд приходить до висновку, що вимоги заявлені поза межами позовної давності, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" №2195-ІV від 18.11.2004 р. є дитиною війни і згідно зі ст.6 зазначеного Закону йому повинна виплачуватись державна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. У 2007 році зазначене підвищення йому не виплачувалась, а протягом 2008-2009 років йому виплачувалось зазначене підвищення лише в розмірі 10%. Рішенням Конституційного Суду України №6рп/2007 від 09 липня 2007 року визнано неконституційними положення п.12 ст.71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 р., якими зупинялась дія ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". З січня 2008 року щомісячну соціальну допомогу почали виплачувати, але лише у розмірі 10% від мінімальної пенсії за віком замість 30%, встановлених Законом України "Про соціальний захист дітей війни". Розмір соціальної допомоги відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" становить 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до розрахунку, зазначеного у позові, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", з урахуванням розмірів прожиткових мінімумів, встановлених відповідними Законами про Державний бюджет України, сума невиплаченої соціальної допомоги за 2007 рік - з липня по грудень - становить 742 грн. 65 коп., за 2008 рік з травня по грудень - 780 грн. 40 коп., за 2009 рік з січня по грудень 1240 грн. 20 коп., за 2010 рік - з січня по травень 800 грн. 10 коп. Відповідно до ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий період без обмеження будь-яким строком. Тому, на підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

Позивач, свої позовні вимоги мотивує тим, що 8 вересня 2005 року [PERSON] Федорівна- її мати склала заповіт їй усе майно, яке буде належати їй на день смерті . 02 квітня 2009 року [PERSON] померла та після її смерті відкрилась спадщина до складу спадкового майна входить домоволодіння № 87 по вул.Червоних Партизан в м.Суми. Вказану спадщину фактично прийняла, так як ремонтувала будинок, обробляла огород, але в встановлений законом строк вона не звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк для прийняття спадщини, достатній для подання заяви для прийняття спадщини. Позивачка вказує, що строк для прийняття спадщини пропущено з поважних причин, так як виникли проблеми в сім'ї, загинув син, після цього погіршився стан її здоров'я та здоров'я онука. Просить суд визначити їй додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 2 квітня 2009 року. Представник відповідача та 3-ї особи в судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, заслухав позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 8 вересня 2005 року [PERSON] - мати позивача склала заповіт, яким заповіла все майно, яке буде належати її на день смерті своїй дочці [PERSON]. 02 квітня 2009 року [PERSON] померла та після її смерті відкрилась спадщина до складу спадкового майна входить домоволодіння № 87 по вул.Червоних Партизан в м. Суми. Вказану спадщину [PERSON] фактично прийняла, так як ремонтувала будинок, обробляла огород, але в встановлений законом строк вона не звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця який пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини, суд, може визначити додатковий строк для прийняття спадщини, достатній для подання заяви для прийняття спадщини. У судовому засіданні було встановлено, що позивачка з поважних причин пропустила строк звернення до нотаріальної контори, так як виникли проблеми в сім'ї, загинув син, після цього погіршився стан її здоровя та здоров'я онука. Вищезазначені факти підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Таким чином необхідно позов [PERSON] задовольнити. Визначити [PERSON] додатковий строк , достатній для подання заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору до 11.09.2010 р.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за використаний природний газ за період з січня 2001 року по квітень 2010 року, отримані за адресою [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач в судове засідання не з'явилась, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Як встановлено судом, відповідач є споживачем послуг за спожитий природний газ за адресою [ADDRESS]. Також встановлено, що позивачем надавались відповідачу послуги з постачання природного газу. Відповідач послуги по газопостачанню одержала, однак за використаний природний газ в повному обсязі не розрахувалась. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови в позові. Оскільки позивачем предявлені фактично вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за період з січня 2001 року по квітень 2010 року, суд приходить до висновку, що вимоги заявлені поза межами позовної давності, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за використаний природний газ за період з листопада 1997 року по квітень 2010 року, отримані за адресою [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач в судове засідання не з'явилась, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Як встановлено судом, відповідач є споживачем послуг за спожитий природний газ за адресою [ADDRESS]. Також встановлено, що позивачем надавались відповідачу послуги з постачання природного газу. Відповідач послуги по газопостачанню одержала, однак за використаний природний газ в повному обсязі не розрахувалась. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови в позові. Оскільки позивачем предявлені фактично вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за період з листопада 1997 року по квітень 2010 року, суд приходить до висновку, що вимоги заявлені поза межами позовної давності, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed