Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

02.07.2010 р. позивач звернулась з позовом до суду про визнання бездіяльності відповідача неправомірною з невиплати їй щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та зобовязання здійснити перерахунок та виплату доплати до пенсії, як дитині війни. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона у відповідності до ст. 1 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни і згідно ст. 6 зазначеного Закону повинна отримувати щомісячну соціальну допомогу у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Така допомога їй за 2007-2008 роки та з 25.05.2010 р. не виплачувалась. Її звернення до відповідача з вимогою здійснення належних нарахувань та сплати підвищення до пенсії, залишено без задоволення. Тому позивач і просить визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо нездійснення належних виплат та зобов'язати його здійснити нарахування та виплату доплати до пенсії, як дитині війни, з 09.07.2007р. по 31.12.2007 р. ; з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. та з 25.05.2010 р. до теперішнього часу. Позивач в судове засідання не зявилась, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності у попередньому судовому засіданні. Відповідач надав суду письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнає, вважаючи, що ним сплачена надбавка в повному обсязі у розмірі, передбаченому постановою КМУ і просить справу розглянути за відсутності його представника у попередньому засіданні. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у попередньому судовому засіданні без участі сторін на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, правову позицію сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково за наступних підстав. Згідно пенсійного посвідчення [PERSON], [INFO] є пенсіонером, стоїть на обліку у відповідача і отримує пенсію за віком. Відповідно до ст.1 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» від 18.1 1.2004 року № 2195-4. вона має статус дитини війни. Статтею 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» передбачена соціальна підтримка дітям війни. Статтею 71 Закону України « Про Державний бюджет України на 2007 рік» дія статті 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» зупинена, внаслідок чого недоплачені суми за 2006 рік стягненню не підлягають. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп /2007 положення статті 71 Закону України « Про Державний бюджет України на 2007 рік»,якими була зупинена дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», визнані такими, що не відповідають Конституції. Тому позовні вимоги за зазначений період, починаючи з 01.01.2006 року є чинними лише з 09.07.2007 року(дня ухвалення рішення Конституційним Судом України) до 31.12.2007 року. Законом України « Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і зокрема статтею 6 цього Закону, після внесення змін, передбачалось, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання, державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України(далі КСУ)№10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 28 розділу II « Внесення змін до деяких законодавчих актів У країни»,Закону України « Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року щодо внесення змін до Закону України « Про соціальний захист дітей війни» визнані такими, що не відповідають Конституції України». Таким чином, вимоги позивача щодо зобовязання відповідача здійснити перерахунок підвищення до пенсії, як дитині війни у 2008 році, підлягають задоволенню також з 22.05.2008 року (для ухвалення рішення КСУ) до 31.12.2008 року. Слід також зауважити, що рішення КСУ є обовязковими до виконання на території України, остаточними, не можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Статтею 71 Закону України « Про Державний бюджет України на 2009 рік» № 835-УІ від 26.12.2008 року надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених бюджетними програмами. Вказана стаття передбачає встановленні в абсолютних сумах розмірів тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Таким чином, її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат відповідно до Закону України « Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. На виконання вищезазначеної норми КМУ не приймалося окремої постанови щодо встановлення у 2009 році розміру підвищення до пенсії особам, віднесеним до категорії« дитина війни». Пунктом 8 постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 року « Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» передбачено, що дітям війни(крім тих, на яких поширюється дія Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та « Про жертви нацистських переслідувань» до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення до пенсії з 01.01.2009 року цією постановою не визначений і змін стосовно цього питання у 2009 році у вказану постанову не вносилося. Отже, нарахування та виплата підвищення до пенсії дітям війни, з 01.01.2009 року до теперішнього часу, повинні здійснюватися у відповідності до редакції статті 6 цього Закону, згідно якої дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, а не 10 %, як це зробив відповідач. Ст.257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або могла довідатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивач звернулась до суду 02.07.2010 року, тому вона не пропустила строк звернення до суду щодо позовних вимог. Тому суд не має підстав для поновлення строку звернення до суду щодо позовних вимог. Тому у суду не має підстав для поновлення строку звернення до суду. Статтею 7 ЗУ « Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства в незалежності від причин ненадходження коштів з Державного бюджету України на виплату допомоги, відповідно до вимог частини 2 статті 3 Конституції України, за якою права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Таким чином, суд вважає за необхідне зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплату підвищення доплати у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком до пенсії позивача, як дитині війни за період з 09.07.2007р. до 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. до 31.12.2008р. і з 25.05.2010 року до теперішнього часу, тобто до 30.07.2010 року - дня прийняття рішення по справі, з урахуванням фактично виплачених сум . На підставі викладеного,

Outcome: approved