overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту втрати джерела засобів до існування внаслідок смерті свого чоловіка, посилаючись на те, що чоловік заявниці 14 березня 1984 року помер. Дохід чоловіка був для неї основним та постійним джерелом засобів до існування і внаслідок його смерті вона втратила джерело засобів до існування. Встановлення даного факту заявниці необхідно для отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника в органах Пенсійного Фонду України. В судовому засідання заявник свої вимоги підтримала, а представник заінтересованої особи проти задоволення заяви не заперечував. Вислухавши пояснення заявника, та дослідивши матеріали справи суд встановив, що [PERSON] з [PERSON] перебувала у шлюбі зареєстрованому Білозерською селищною радою Добропільського району Сталінської області, 25 жовтня 1960 року, актовий запис №151. Вони проживали однією сім'єю та вели спільне господарство за адресою: м. Білозерське, вул. Пушкіна, буд. З, кв. 33 Вказана обставина підтверджується довідкою виданою ПП Білозерська ремонтно-експлуатаційна служба «Промінь» від 25 березня 2010 року. 14 березня 1984 року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане Білозерською міською радою міста Добропілля Донецької області. Актовий запис № 26. Дохід її чоловіка складався з заробітку у розмірі 0,00531 грн. (в середньому за 6 місяців) . Заявниця на момент смерті чоловіка працювала на шахті «Білозерська» її дохід за 6 місяців складає 0,00916 грн., що в середньому по 0,00152 грн. щомісяця. На даний час вона досягла пенсійного віку. Після смерті чоловіка її доходів не вистачає для нормального проживання, харчування та купівлі речей першої необхідності. В зв'язку з тим, що на доходи померлого чоловіка утримувалася їхня сім'я, то у зв'язку з його смертю заявниця втратила джерело засобів до існування. Судом встановлено, що доходи померлого чоловіка перевищували доходи дружини і у зв'язку з його смертю дружина втратила джерело засобів до існування. Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера - незалежно від тривалості страхового стажу. Дружина померлого, яка не була на його утриманні, має право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Встановлення факту втрати джерела засобів для існування внаслідок смерті [PERSON] необхідне заявниці для отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника в органах Пенсійного Фонду України. На підставі викладеного суд вважає за можливе заяву задовольнити в повному обсязі та встановити факт втрати [PERSON], [INFO] джерела засобів до існування, у зв'язку зі смертю її чоловіка [PERSON]. На підставі ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту втрати джерела засобів до існування внаслідок смерті свого чоловіка, посилаючись на те, що чоловік заявниці 20 квітня 2002 року помер. Дохід чоловіка був для неї основним та постійним джерелом засобів до існування і внаслідок його смерті вона втратила джерело засобів до існування. Встановлення даного факту заявниці необхідно для отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника в органах Пенсійного Фонду України. В судовому засідання заявник свої вимоги підтримала, а представник заінтересованої особи проти задоволення заяви не заперечував. Вислухавши пояснення заявника, та дослідивши матеріали справи суд встановив, що [PERSON] з [PERSON] перебувала у шлюбі зареєстрованому відділом ЗАЦС виконкому Донецької міської ради м. Донецька Донецької області, 30 квітня 1971 року, актовий запис № 1564 . Вони проживали однією сім'єю та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS]. Вказана обставина підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Білозерської міської ради від 09 лютого 2006 року. 20 квітня 2002 року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області. Актовий запис № 80. Дохід чоловіка складався з заробітку у розмірі 319,13 грн. (в середньому за 12 місяців) та пенсії за віком у розмірі 680 грн. Заявниця на момент смерті чоловіка працювала на шахті «Білозерська» її дохід за 6 місяців складає 1970,43грн., що в середньому по 328,41 грн. щомісяця. На даний час вона досягла пенсійного віку. Після смерті чоловіка її доходів не вистачає для нормального проживання, харчування та купівлі речей першої необхідності. В зв'язку з тим, що на доходи померлого чоловіка утримувалася їхня сім'я, то у зв'язку з його смертю заявниця втратила джерело засобів до існування. Судом встановлено, що доходи померлого чоловіка перевищували доходи дружини і у зв'язку з його смертю дружина втратила джерело засобів до існування. Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера - незалежно від тривалості страхового стажу. Дружина померлого, яка не була на його утриманні, має право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Встановлення факту втрати джерела засобів для існування внаслідок смерті [PERSON] необхідне заявниці для отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника в органах Пенсійного Фонду України. На підставі викладеного суд вважає за можливе заяву задовольнити в повному обсязі та встановити факт втрати [PERSON], [INFO] джерела засобів до існування, у зв'язку зі смертю її чоловіка [PERSON]. На підставі ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

27.05.2010 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, вказуючи на те, що від шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 20.09.1997 року, вони мають неповнолітніх дітей синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На теперішній час строни разом не проживають, діти мешкають з позивачем і знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. В судове засідання позивач надала заяву про уточнення позовних вимог: просила стягнути аліменти в розмірі 1/8 частини і розглянути справу у її відсутність. Відповідач також надав письмову заяву, в якій вказав про визнання уточненого позову, просив розглянути справу без його участі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати, повязані зі сплатою судового збору та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1\\4 частини від усіх видів заробітку щомісяця , але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму громадян для дитини відповідного віку , до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що сторони з 2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі , шлюб між сторонами розірвано, від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO]. Відповідач вихованням дитини не займається та не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, угоди на добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. У судове засідання сторони не з,вилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивачка підтримала позовні вимоги, відповідача позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню . Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO]. Відповідно до довідки, виданої Комунальним підприємством «Жилкомсервіс» дільниця № 20, [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] , мешкають та зареєстровані за адресою: [INFO] , неповнолітній [PERSON] знаходиться на утриманні позивачки. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня подачі позовної заяви. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. З відповідача також підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 51 грн., а також витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи 120 грн. Таким чином, визнання відповідачем пред?явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

11 травня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 15 грудня 1999 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 4, розташованого по вул. Новій в с.Рівне Очаківського району Миколаївської області. Вказаний договір посвідчено Очаківською філією Південної товарної біржі та 23 грудня 1999 року зареєстровано Очаківською районною філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації за № 17. Посилаючись на те, що ним та відповідачем виконані умови договору, однак він не може розпоряджатися належним йому майном у зв'язку з тим, що угода укладена з порушенням закону, просив визнати її дійсною. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, з позовом згоден. У попередньому судовому засіданні позов визнав. Представник третьої особи - Південної товарної біржі в судове засідання не зявився. Про час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 15 грудня 1999 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу №0395 житлового будинку № 4, по вул. Новій в с.Рівне Очаківського району Миколаївської області. Вказаний договір, в порушення ст. 227 ЦК України (1963р.), яка передбачає його обов'язкове нотаріальне посвідчення, посвідчено Очаківською філією Південної товарної біржі. За умовами договору [PERSON] купив у відповідача вищезазначений житловий будинок, сплативши продавцю його вартість в сумі 1500грн., а останній передав йому у власність і користування житловий будинок, який позивач приняв та зареєстрував на своє імя 23 грудня 1999 року в Очаківській районній філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 17, яким володіє та користується по теперішній час. Згідно довідки Миколаївської філії ДП Інформаційний центр Міністерства юстиції України № 27430448 від 10.06.2010р., заборони на відчуження вказаного будинку на момент укладення угоди - немає. Таким чином, сторонами виконані всі умови договору, а тому згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК України (1963р.) позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (дошлюбне Стронська) Ю.В. про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01.02.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 34, мотивуючи тим, що з квітня 2009 року вони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що вони втратили почуття любові один до одного та не мають спільних інтересів. Вважає примирення неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, просив справу розглянути в його відсутність. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги та обставини позову визнала, просила розглянути справу у попередньому судовому засіданні. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можна постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Вислухавши відповідачку, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 01.02.2008 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони з квітня 2009 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що вони втратили почуття любові один до одного та не мають спільних інтересів. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Син [PERSON] залишається проживати з матірю. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також відповідачка позов визнала, наслідки визнання позову відповідачці розяснено відповідно до вимог ч.2 ст. 174 ЦПК України, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

[PERSON] (дошлюбне Маринеску) М.О. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16.05.2005 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 08, мотивуючи тим, що з лютого 2009 року вони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що відповідач не бажав підтримувати нормальні сімейні відносини, зловживав спиртними напоями, наносив їй та дитині тілесні пошкодження, вчинював сварки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] обставини позову не визнав. Позовні вимоги визнав, просив розглянути справу у попередньому судовому засіданні. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можна постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Вислухавши сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 16.05.2005 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони з лютого 2009 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Син [PERSON] залишається проживати з матірю. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, а також відповідач позов визнав, наслідки визнання позову відповідачу розяснено відповідно до вимог ч.2 ст.174 ЦПК України, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

[PERSON] (дошлюбне Богоєва) О.І. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12.06.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 155, мотивуючи тим, що з червня 2010 року вони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що через деякий час після реєстрації шлюбу між ними стали виникати протиріччя з різних питань, зясувалось, що вони мають несумісні характери та різні погляди на сімейне життя, в результаті чого часто стали виникати сварки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги та обставини позову визнав, просив розглянути справу у попередньому судовому засіданні. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можна постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Вислухавши сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 12.06.2004 року, шлюб у обох перший, від шлюбу мають доньку Віолетту, [INFO]. Сторони з червня 2010 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що через деякий час після реєстрації шлюбу між ними стали виникати протиріччя з різних питань, зясувалось, що вони мають несумісні характери та різні погляди на сімейне життя, в результаті чого часто стали виникати сварки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спору щодо розподілу спільного майна та місця проживання дитини немає. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, а також відповідач позов визнав, наслідки визнання позову відповідачу розяснено відповідно до вимог ч.2 ст.174 ЦПК України, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги, мотивуючи, що відповідач проживає в [INFO] на протязі тривалого часу ухиляється від сплати за водопостачання та водовідведення, в результаті чого, виникла заборгованість, яка станом на 01.11.2009 р. складає 1042,85 грн. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та витрати по сплаті інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Представник позивача за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома, заяв про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив, що відповідач являється абонентом МКП «ВУВКГ м. Херсона по водопостачанню та водовідведенню, своєчасно не вніс оплату за надані послуги, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 01.11.2009 р. складає 1042,85 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00грн. сплачені позивачем. Відповідно до ст. 67 ЖК України - плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Відповідно ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 527 ЦК України - боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved