Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

08.06.2010 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] Пенсійного фонду України в наклійському районі Харківської області (далі - УПФУ в Балаклійському районі Харківської області), жому просив зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплатити йому, як дитині війни, [вищення до пенсії в законодавчо установлених розмірах за період з 01 січши 2008 рв>пд> по 31 грудня 99 ржу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що належить до соціальної категорії «Дитина ни» та відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01 січня 2008 року в право на отримання щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального міру пенсії за віком. Проте, в 2008-2009 роках вказана допомога виплачувалась не в належних мірах. Відповідач всупереч Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, ши були визнані неконституційними окремі положення Закону Украйни «Про державний бюджет раїни на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів», в тому числі й щодо зупинення б Закону України «Про соціальний захист дітей війни», здійснив нарахування та виплату відповідної ральної допомоги за 2008-2009 роки частково, в розмірі меншому, ніж передбачено законодавством. Відповідач надав заперечення на позов, в яких просить суд в задоволенні позову відмовити. В руйнування своїх доводів зазначив, що в 2008 році вперше всі пенсіонери зі статусом «Дитина війни» іимали доплату до пенсії. Після прийняття рішення Конституційним Судом України №10-рп/2008 від 05.2008 року, якими були визнані неконституційними окремі положення Закону України «Про жавний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів», в тому ;лі й щодо внесення змін до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Постановою Зінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року було врегульовано дане питання і встановлено, пенсіонерам зі статусом «Дитина війни» з 22.05.2008 року виплачується доплата до пенсії у 'ановлених вказаною постановою розмірах. Крім того, відповідач вважає свої дії щодо невиплати позивачу щомісячної соціальної допомоги, >едбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» правомірними через шзначеність на законодавчому рівні органу, на який покладено обов'язок здійснення таких виплат >бам, які мають статус дитини війни, за рахунок яких коштів повинні здійснюватися ці виплати та їй розмір мінімальної пенсії за віком необхідно застосовувати при обчисленні таких доплат. При )му, відповідач зазначив про необгрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних івовідносин ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ільки розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується аіючно для визначення розмірів пенсії, призначених за цим Законом. Також, відповідач наполягав на відмові в задоволенні позову через відсутність правових підстав і нарахування та виплати доплати до пенсії в розмірах, вищих, ніж встановлено діючим онодавством. Для розгляду позову сторони в судове засідання не прибули, хоча належним чином були іідомлені про дату, час та місце судового розгляду, однак надали заяви про розгляд справи за їх сутності. 2 Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у спразі ів. Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши ини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали и, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з них підстав. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Позивач народився 29 жовтня 1938року. Згідно із ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дитиною війни є особа, яка є адянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше років. Відповідно, позивач є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей ». Даний факт підтверджується копією посвідчення позивача з проставленим в ньому штампом НИ війни». Враховуючи зазначений статус позивача, суд зазначає, що її соціальний захист регулюється сном України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або місячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість сії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Виходячи з того, що позивач є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист й війни», суд вважає, що на неї повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, едбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни», в тому числі й право на підвищення сії на 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону. Згідно зі ст.7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення жавних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів ержавного бюджету України. Що стосується вимог позивача про зобовязання відповідача виплачувати йому у 2008 році омісячну доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, то суд вважає, що зазначені з:-їмоги підлягають частковому задоволенню за таких підстав. Відповідно до п.п. 41 розділу 2 закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про знесення змін до деяких законодавчих актів України» текст статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з сдним із законів.» Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп\\2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України ;хонституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу З Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України » і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України » (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Виходячи з викладеного УПФУ в Балаклійському районі Харківської області з 22.05.2008 року повинно було нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. З І V З січш 2008 року по грудень 2009 р<№щ? позивачу нараховувалось та виплачувалось ене підвищення відповідно до встановленого розміру, що підтверджується інформацією, 'єною в письмових запереченнях УПФУ в Балаклійському районі Харківської області. Таким чином, до ухвалення рішення Конституційним Судом України, тобто до 22.05.2008 року, ідач, здійснював позивачу доплати, передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист війни» в редакції від 01.01.2008 року, тобто діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою чених законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення підвищення до пенсії у розмірі 30% альної пенсії за віком з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року задоволенню не підлягає. Виходячи з приписів ч.2 ст. 152 Конституції України та дати ухвалення Конституційним Судом [ни рішення, відповідач з 22.05.2008 року відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний ст дітей війни» повинен був нараховувати та здійснювати виплату позивачу відповідного ценкя до пенсії у розмірі 30% мінімальних пенсій за віком, яка встановлюється Законом про .вний бюджет на відповідний рік. Тому за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року позивачу єн бути здійснений перерахунок вказаного підвищення до пенсії. 4.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого врядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями ч.4 ст.8 Цивільно-процесуального кодексу України у разі невідповідності мативно-правового акта Конституції України (254к/96-ВР) закону України, міжнародному договору, а на обов'язковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту, суд >вує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Судом встановлено, що пенсію і доплату до неї позивачу [PERSON] Пенсійного Фонду у ійському районі Харківської області в 2008 році нараховано і виплачено відповідно до постанов ГУ №530 від 28.05.2008 року та №654 від 16.07.2008 року «Про підвищення рівня пенсійного печення громадян». Суд не може погодитися з таким розрахунком, проведеним відповідачем, щодо встановлення ищення до пенсії позивача, оскільки відповідно до п.6 ч.І ст.92 Конституції України виключно онами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст.75 Конституції встановлено, що ~им органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Закон України соціальний захист дітей війни» має вищу юридичну силу і, виходячи з загальних засад іоритетності законів над урядовими нормативними актами, саме Закон підлягає застосуванню при ігрішення даного спору. Крім того, згідно ч.З ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Порядок обчислення і встановлення доплати до пенсії визначається Кабінетом Міністрів України. Проте, надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених Законом України «Про соціальний захист дітей війни». Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, жкими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком. Звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого вищевказаним Законом, є безпідставним. Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при вирішенні даного :пору застосуванню підлягає саме розмір мінімальної пенсії за віком, установлений у законі «Про державний бюджет України» на відповідний рік, а не Постанови КМУ, на які посилається відповідач. Стосовно вимог про зобовязання відповідача виплачувати позивачу щомісячну доплату до пенсії з розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за 2009 рік з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, суд вважає їх підлягаючими задоволенню з таких підстав. В ч.І ст.54 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 №835-?І далі Закон №835-УІ/ зазначено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, в розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Законом України «Про Державний бюджет на 2009 рік» ніяких змін до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не вносилось. Тобто, при нарахуванні пенсії позивачу з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року відповідач повинен брати прожитковий мінімум в сумі станом на грудень 2008 року, тобто - 498 гривень, оскільки саме вік береться для визначення мінімальної пенсії за віком при нарахуванні та виплаті щомісячну доплату до пенсії згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст.22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне. 4 і / Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до ст.б Закону України «Про ний захист дітей війни» має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, Гаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого ативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо застосування ення ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, овлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, ачених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального :у пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, овленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 іу України «Про соціальний захист дітей війни». Суд вважає за можливе застосувати саме ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове не пенсійне страхування», оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком истовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як коефіцієнт для визначення :ру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей >, оскільки цей закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до сії, що на думку суду, не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України «Про .тьнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України» і :нює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому ядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове жавне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються "онними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів, ериторіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача - є [PERSON] ¦сійного фонду України в Балаклійському районі. Суд вважає безпідставними заперечення відповідача щодо не визначеності на законодавчому рівні ¦ ~ня відносно органу, на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, мають статус дитини війни. Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що обов'язок по нарахуванню та виплаті ати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» адено на [PERSON] Пенсійного фонду України в Балаклійському районі, за місцем проживання ¦ивача. Крім того, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів щодо -зпечення виплат зазначеної доплати до пенсії. Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються, аким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав. За змістом ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом. Законом України «Про соціальний захист дітей війни» реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус «дитини війни», серед яких їм надано право на отримання 30% доплати до пенсії. Суд звертає увагу сторін на те, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно- правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги. Так, наприклад, у справі «Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання надбавки до пенсії основані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Суду ЄС у справі Ууоішє уап Оиуп у. [PERSON] (Сазе 41/74 уап Оиуп у. [PERSON]) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо так: "язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії.Ч'ака дія еного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При г, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку це надання війни надбавок до пенсії, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного домлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою грганом публічної влади такої політики чи поведінки. Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та -ала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, а діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії нарахування цих коштів та їх виплати, суд вважає, що вони не виконали свої повноваження без ших причин. Крім того, відповідачем не доведено та не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для іпечення виконання покладеного на нього обов'язку щодо нарахування та виплати позивачу доплати пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком. Внаслідок того, що органи Пенсійного Фонду України звільнені від сплати судового збору, то він инен бути стягнутий з Державного бюджету України, а витрати на інформаційно-технічне "печення розгляду справи підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial