Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-24 00:00:00

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що згідно особового рахунку за відповідачем рахується заборгованість за використану теплову енергію в розмірі 2385,19 грн. станом на 01 травня 2010 року. В добровільному порядку відповідач не бажає погасити заборгованість, тому даний борг представник позивача просить стягнути на користь ТОВ «Рівнетеплоенерго» з відповідача. Також просить суд стягнути з відповідача інфляційні збитки, 3% річних та судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання не заявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно судовою повісткою. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює надання послуг з централізованого опалення та підігріву води житлового приміщення за адресою м.Рівне, вул.Київська, ЗО кв.З6 квартиронаймачем якого є відповідач по справі. Відповідно до ст.68 Житлового Кодексу України, п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» квартиронаймач зобовязаний вчасно вносити плату за комунальні послуги. Розрахунковим періодом оплати є один календарний місяць. Термін внесення платежів не пізніше 20-го числа наступного за розрахунковим місяцем. Внаслідок порушення відповідачем своїх договірних зобовязань, станом на 01 травня 2010 року утворилась заборгованість за використану відповідачем теплову енергію в сумі 2385,19 грн. Відповідно до ст.526 Цивільного Кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідності до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки в добровільному порядку відповідач спланувати кошти за утримання будинку та прибудинкової території не бажає, тому дані кошти слід стягнути в судовому порядку. Що стосується позовних вимог позивача в частині стягнення інфляційних збитків та 3% річних, в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки стягнення інфляційних збитків та 3% річних діючим цивільним законодавствам України на дані правовідносини не поширюються, а сам позовні вимоги в цій частині є безпідставними та не обґрунтованими. Крім того, відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні платіжного доручення №1111 від 19 травня 2010 року при подачі позову до суду позивачем було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі ЗО гри. Оскільки рішення прийнято на користь позивача, тому дані витрати слід стягнути на їх користь з відповідача. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Як було встановлено в судовому засіданні ТОВ «Рівнетеплоенерго» відповідно до рішення Рівненської міської Ради звільнено від сплати державного мита при подачі позовних заяв до суду, тому дані витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved