Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд 13 квітня 2010 року з позовом до управління Пенсійного фонду України у [PERSON] (далі - Управління) про стягнення з Управління суми невиплаченої 20% заборгованості соціальної щомісячної доплати до пенсії . як дитині війни в сумі 2449.4 грн. за період з 1.01.2008 року по 31.12.2009 року.; зобов'язання Управління в подальшому здійснювати щомісячну виплату підвищень до пенсії за віком, як дитині війни, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що має статус «дитина війни» і відповідно до ст. 6 Закону України дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна грошова допомога підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Згідно ст. З цього Закону правові органи державних установ не можуть обмежувати або скасовувати соціальні гарантії дітям війни. Посадові особи, органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України, винні в порушенні законодавства про соціальний захист дітей війни несуть відповідальність згідно із Законом України (ст. 11).0днак, всупереч вимогам ст. З, ст.6 цього Закону, доплата дітям війни у 2008 році та 2009 році здійснювалась не в повному обсязі, тобто не 30%. а лише 10%), через що не були дотриманні принципи соціальної правової держави, верховенства права, збереження пільг, компенсацій та для забезпечення права кожного громадянина України на достатній життєвий рівень. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась. Позов підтримала повністю в сумі 2449.4 грн. Просила стягнути з відповідача суму невиплаченої заборгованості соціальної щомісячної доплати до пенсії, як дитині війни за період з 01.01.2008 року по 31.12.2009 року: зобов'язати Управління в подальшому здійснювати щомісячну виплату підвищень до пенсії за віком, як дитині війни, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»: розгляд справи розглядати за її відсутності. Представник Управління в судове засідання не з'явився, надав суду заяву відповідно до якої позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні, а справу слухати у її відсутність. При цьому, в письмовому запереченні на позов, представник Управління, вважає, що законні підстави для його задоволення відсутні, оскільки фінансування витрат на виплату надбавки до пенсії «дітям війни» здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, в зв'язку з чим в Управління відсутні кошти на вказані виплати і останнє не може відповідно до чинного законодавства виходити за межі наданих повноважень, оскільки не являється розпорядником коштів. Стверджує, що чинним законодавством не визначений механізм виплати надбавки до пенсії «дітям війни», не встановлено розміру мінімальної пенсії за віком, з якого слід проводити розрах\ нки. а мінімальний розмір пенсії за віком, що дорівнює прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб, застосовується лише для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і не може по аналогії застосовуватись до інших правовідносин, а тому позовні вимоги вважає безпідставними та просить відмовити в їх задоволенні. Стверджує, що у 2008-2009 роках здійснювались виплати надбавки до пенсії 10%) від прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є пенсіонеркою і має статус «дитини війни», що стверджується матеріалами справи, сторонами не оспорюється. Огже. відповідно до статті 6 [PERSON]) України "Про соціальний захист дітей війни" (у редакції від 18.11.2004. чинній у 2009 році) дітям війни пенсії або щомісячне грошове довічне утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Однак, протягом 2008, 2009 років підвищення пенсії [PERSON] нараховувалось та виплачувалось частково, що стверджується інформацією Управління. Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та 22.05.2008 року визнано неконституційними положення ст. ст. 71. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007-2008 роки», якими було зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» щодо підвищення пенсій на ЗО % мінімальної пенсії за віком. Конституційний Суд України визнав, що зупинення та обмеження Законом України «Про державний бюджет» дії інщих законів щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає Конституції України. Відповідно до ч. З ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняпі нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Рішення Конституційного Суду України у цих справах мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними: є обов'язковим до виконання на території^України, остаточним і не може бути оскаржене. Положення статей 71. 111 Закону України "Про Державний бюджет Укра'ши на 2007-2008 роки", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цих Рішень. Отже, бездіяльність відповідача, що полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачці підвищення пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з дня ухвалення Конституційним Судом України цих рішень є незаконною. В той же час. як встановлено судом та сторонами не оспорюється, починаючи з січня 2008 року, позивачці, проводиться нарахування та виплата підвищення до пенсії в розмірі 10%, а не 30%. як те визначає ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Таким чином, з врахуванням часу винесення рішення Конституційного Суду України, а саме 22.05.2008 року, позивачці повинно бути виплачено, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року підвищення до пенсії у розмірі 30% за мінусом 10%. що є вже виплаченою у 2008-2009 році. Відповідно до ст.ст. 10.11.60 ЦПК.суд вирішує справу в межах заявлених вимог. Таким чином, відповідач - Управління повинне бути зобов'язане виплатити позивачці належне їй підвищення до пенсії за період з 22.05.2008 року по 31.12.2009 рік в розмірі 20 % заборгованості соціальної щомісячної доплати до пенсії, як дитині війни. В той же час, позивачка згідно поданого позову, просить стягнути з відповідача на свою користь підвищення пенсії регламентованої Законом, за період з 1.01.2008 року по 31.12.2009 рік. Враховуючи вищевикладене. Управління повинне бути зобов'язане виплатити позивачці належне їй підвищення пенсії за період з 22.05.2008 року по 31.12.2009 рік в розмірі 20 % заборгованості соціальної щомісячної доплати до пенсії, як дитині війни. Обрахування конкретної суми надбавки відповідно до ч.5 п.4. Положення «Про Пенсійний фонд України» віднесено до виключної компетенції органів пенсійного фонду. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента Укра'їни від 01.03.2001 року № 121/2001 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює управління фінансами пенсійного забезпечення. Основним завданням Пенсійного фонду України є забезпечення збирання та акумулювання коштів, призначених для пенсійного забезпечення, гювного і своєчасного фінанс\\вання витрат на виплату пенсій та інших соціальних виплат, що здійснюються з коштів Пенсійного фонду України. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження через створені в установленому порядку його територіальні управління. Вимоги позивачки стосовно зобов'язання відповідача надалі нараховувати щомісячну соціальну державну допомогу не підлягають задоволенню, оскільки, в разі зміни в подальшому діючого законодавства, яке регулює пенсійне забезпечення осіб, віднесених до категорії «діти війни», право позивачки на збільшення розміру пенсії може бути порушеним, в гой час, як суд, у відповідності до вимог СТ..СТ.213-214 ЦПК. виносить рішення, яке б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина від будь-яких порушень, тому позовні вимоги підлягають задоволенню на час винесення рішення.. Вимоги позивачки про визнання дій Управління Пенсійного фонду України у м.Шепетівка неправомірними, відповідно до ст.15 ЦПК. не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Судові витрати по справі у вигляді сплати судового збору підлягають стягненню з Управління, оскільки саме неправомірні дії останнього призвели до порушення законних прав позивача. Виходячи з наведеного, на підставі ст. 22 Конституції України, рішення Свропейського Суду від 8 листопада 2005 року справа «Кечко проти України». Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року із змінами і доповненнями. Закону України «Просоціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-1У, рішенння Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 по справі № 1-29/2007 та від 22.05.5008 року № 10-рп/2008. ст.ст. 15. 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial