Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-07 00:00:00

В грудні 2009 р. Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації „Миколаївгаз" (дал; - ВАТ „Миколаївгаз") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. В позовній заяві зазначено, що відповідач [PERSON] зареєстрований як абонент ВАТ „Миколаївгаз" та споживач природного газу, ВАТ „Миколаївгаз" в особі його структурного підрозділу Вознесенського управління експлуатації газового господарства надає комунальні послуги по постачанню природного газу, в тому числі і відповідачу, який проживає за адресою: [INFO], будинок N532 (тридцять два), за які він, як споживач даних послуг, зобов'язаний своєчасно вносити плату. В зв'язку з тим, що відповідач невчасно та не в повному обсязі розраховувався за спожитий природний газ, чим порушив п.17 [PERSON] надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 (з наступними змінами і доповненнями), у нього станом на 01 грудня 2009 р. утворилась заборгованість в розмірі 2 790 (дві тисячі сімсот дев'яносто) грн. 10 коп. Посилаючись на те, що невиконанням споживачем взятих на себе обов'язків по оплаті позивачу грошових коштів, ставить під загрозу безперебійне та безаварійне газопостачання, через відсутність обігових коштів, позивач просив позов задовольнити, стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 2 790 (дві тисячі сімсот дев'яносто) грн. 10 коп., а також судові витрати по справі, до складу яких увійшли витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі ЗО (тридцять) грн. 00 коп., сплачені підприємством при зверненні з позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив позов ВАТ „Миколаївгаз" задовольнити. При цьому зазначав, що відповідач [PERSON] був споживачем природного газу, обсяг якого нараховувався їм згідно показів засобу обліку спожитого газу. Проте, починаючи з грудня 2008 р. позивачем проводилось нарахування за нормами споживання, оскільки споживач оплату за комунальні послуги не здійснював представник газового господарства не мав доступу до приміщення, де розташований газовий прилад відповідача. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], в судовому засідання позовні вимоги не визнали. Свої заперечення обґрунтовують безпідставністю нарахування позивачем обсягів спожитого відповідачем природного '33; за -оомами споживання за вищевказаний період. Окрім того, вказували на те, що починаючі з 28 жовтня 2008 р. по 21 травня 2009 р. відповідач вищевказаними комунальними послугами не користувався, оскільки саме в цей період перебував під вартою у СІЗО №20 м. Миколаєва. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що позивач - Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації „Миколаївгаз" в особі його структурного підрозділу Вознесенського управління експлуатації газового господарства надає комунальні послуги по постачанню природного газу, у тому числі і за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Глєбова, будинок №32 (тридцять два), в якому зареєстрований та проживає відповідач [PERSON] .Останній є власником вказаного житлового будинку на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Вознесенської державною нотаріальною конторою Миколаївської області 04 серпня 2004 р., та одночасно споживачем природного газу, оскільки до 27 квітня 2009 р. (час припинення газопостачання) знаходився у договірних відносинах з ВАТ „Миколаївгаз" з приводу надання останнім послуг по газопостачанню. Відповідно до п.5 ч.2 ст.20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року та п.29 [PERSON] надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 р. № 2246 (з наступними змінами) відповідач, який є споживачем комунальної послуги щодо газопостачання, зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги. Отже, відповідно до [PERSON], якими визначені взаємні права та обов'язки стор- споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання, забезпечувати збереження і цілісність лічильників газу та пломб на них (п.29 [PERSON]) та в разі їх порушення настає відповідальність відповідно до вимог діючого законодавства (п.34 [PERSON]). Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на як; вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що між сторонами по справі склалися договірні відносини, а тому обсяг прав та обов'язків сторін повинен визначатися чинним законодавством, яке регулює взаємовідносини осіб, що надають послуги зі споживачами таких послуг. Разом з тим, зі змісту п.5 ч.З ст.20 Закону України „Про комунальні послуги", п.п.10,11 [PERSON] надання населенню послуг з газопостачання вбачається, що споживач повинен оплачувати лише ті послуги, які йому надаються і якими він фактично користувався. За таких обставин, враховуючи, що оплата повинна проводиться за фактично отриманні послуги з газопостачання, але позивач не довів того, що послуга надавалась та відповідач фактично користувався нею саме з грудня 2008 р. по квітень 2009 р., як зазначено у позовній заяві. Натомість, з матеріалів справи та пояснень свідка [PERSON], судом встановлено, що за період з 28 жовтня 2008 р. по 21 травня 2009 р. відповідач за місцем свого проживання не проживав та послугую не користувався, тому суд вважає, що підстав для стягнення з нього на користь ВАТ „Миколаївгаз" заборгованості за спожитий природний немає. Також, суд не приймає до уваги доводи представника позивача щодо порушенням відповідачем [PERSON], оскільки факт наявності тих чи інших порушень не може ґрунтуватися на припущеннях, а повинен бути встановлений з дотриманням визначеної нормативними актами процедури. Зокрема, п.35 вищевказаних [PERSON] визначений порядок фіксування виявлених порушень, допущених споживачем під час користування газом, зокрема - дій представника газопостачальної (газотранспортної) організації у разі виявлення порушення пломби лічильника газу, відсутності лічильника оскільки, тільки у разі його дотримання виникають підстави для нарахування збитків, завданих газопостачальній (газотранспортній) організації. Враховуючи наведене, а також те, що факт існування заборгованості за спожитий природний газ в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження, та позивачем не надано належних доказів стосовно порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, суд вважає, що, позовні вимоги ВАТ „Миколаївгаз" необґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed