Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом до суду. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що 17.03.2008 року між нею та відповідачем було укладено договір строкового банківського вкладу ( депозиту ) № 26025 , відповідно до умов якого вона внесла на рахунок 13 800 грн. строком на 12 місяців під 15,1 % річних . Після закінчення строку договору вона звернулась з проханням повернути кошти , але їй в цьому було відмовлено . Вважає , що відповідач повинен відшкодувати їй суму основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних , а всього за вказаним договором 17644, 89 грн. Крім того , 16 грудня 2008 року між позивачкою та відповідачем було укладено ще один договір - № 724296 на суму 3 000 грн. . Строк вкладу визначено в 12 місяців під 22, 1 % річних . Маючи намір достроково розірвати зазначений договір позивачка 15 жовтня 2009 звернулась до відповідача з відповідно заявою , але відповіді на неї не отримала . Тому вважає , що має право на отримання зазначеної суми депозиту з нарахованими відсотками. Діями відповідача позивачці було заподіяно моральну шкоду , яка полягає перебуванні в постійному нервово-емоційному напруження, пов'язаними з тим, що протягом значного часу (з 10 лютого по 01 грудня 2009 року) вона не могла пройти щорічний курс лікування , який їй необхідний . Заподіяну моральну шкоду вона оцінює в 15 000 грн . Зазначені вище суми , а також судові витрати просить стягнути з відповідача позовні вимоги були уточнені. В судовому засіданні позивачка, її представник, кожен окремо уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх повному задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує повністю, просить у задоволені позовних вимог відмовити. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача зазначив, що на даний час у банку відсутні достатньо коштів на кореспондентському рахунку банку, вимоги позивача будуть задоволенні в порядку черговості за наявності у банку, коштів на рахунку. Вимоги щодо стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки банком вжиті усі залежні від нього заходи щодо належного виконання зобовязанні, діяльність банку не є протиправною, до того ж згідно умов договору, укладеного між сторонами, за порушення зобовязань за договором відшкодування моральної шкоди не передбачено. Крім того, чинним законодавством не передбачений обовязок банку відшкодовувати судові витрати, понесені позивачем. Суд, заслухавши сторони , дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про те, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 17.03.2008 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір строкового банківського вкладу ( депозит ) № 26025 , відповідно до умов якого вона внесла на рахунок 13 800 грн. строком на 12 місяців під 15,1 % річних. 19 березня 2009 року позивачка звернулась до відповідача з завою про повернення їй депозитного вкладу , проте отримала письмові відмову . 06 серпня 20909 року позивачка повторно звернулась до відповідача з заявою про повернення депозиту , проте їй знову було в цьому відмовлено . Таким чином, відповідачем не виконані умови спірних договорів, в звязку з чим позивачка не має можливості скористатися належними їй грошовими коштами. На даний час суми депозитних вкладів , а також відсотки за користування депозитними коштами позивачеві відповідачем не виплачені. Крім того , 16 грудня 2008 року між позивачкою та відповідачем було укладено ще одні договір - № 724296 на суму 3 000 грн. . Строк вкладу визначено в 12 місяців під 22, ] % річних . Маючи намір достроково розірвати зазначений договір позивачка 15 жовтня 2009 звернулась до відповідача з відповідно заявою , але відповіді на неї не отримала. Задовольняючи позовні вимоги позивача частково, суд виходить з наступних положень закону Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно з ч. 1 ст. 1075 ЦК України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Відповідно до ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. З ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору та справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст. 14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Тобто, відмова у поверненні суми вкладу є порушенням договірних зобовязань визначених Договорами банківських вкладів № 26025 від 17.032008 року та № 724296 від 16.12.2008 року. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно пункту 5.1. Договору у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань за цим договором Сторони несуть відповідальність передбачену чинним законодавством України. Статтею 611 ЦК України визначені правові наслідки порушення зобов'язання, а саме: у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом, зокрема: сплата неустойки , відшкодування збитків та моральної шкоди. Стаття 22 ЦК України визначає - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування , а стаття 623 ЦК України вказує, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач має відшкодувати мені суму основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних . Відповідно до ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Суд , перевіривши правильність проведеного позивачем розрахунку погоджується з загальною сумою боргу за договором від 17.03.2009 року яка складає 17644, 89 грн . Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення спричиненої позивачці моральної шкоди не підлягають з наступних підстав. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - відшкодування збитків та моральної шкоди. Як вбачається з укладеного між сторонами договору банківського вкладу за порушення зобов`язаиня відшкодування моральної шкоди не передбачено. Підстав для стягнення моральної шкоди згідно Закону України «Про захист прав споживачів» у суду немає. Згідно з п. 37 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів „Про державне мито, від сплати державного мита звільняються громадяни за позовами про відшкодування збитків, завданих неповерненням у терміни, передбачені договорами або установчими документами, грошових та майнових внесків, які були залучені до акціонерних товариств, банків, кредитних установ, довірчих товариств та інших юридичних осіб, які залучають кошти та майно громадян. А оскільки позивачкою при подачі позову було сплачено витрати на ІТЗ , а також понесені витрати на отримання правової допомоги , то відповідно суд вважає за необхідне стягнути їх з відповідача на користь позивачки . Крім того , підлягає стягненню з відповідача на користь держави державне мито в сумі 51 грн.

Outcome: partial