Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

03.12.2009року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 162 720-00 грн. боргу за договором позики з урахуванням інфляції, 1433-42 грн. трьох відсотків річних за час прострочення, 2500-00 грн. у відшкодування моральної шкоди та судові витрати, в т.ч. 1641-53 грн. та 8-50 грн. у відшкодування судового збору, 120 грн. на ІТЗ судового розгляду та 3000 грн. витрат на правову допомогу. Свої вимоги мотивував, що на підставі договору позики, укладеного з відповідачем 17.02.2009 р. передав йому 160 000 грн., що на той час було еквівалентно 20 000 дол. США, однак відповідач в обумовлений строк, до 18.08.2009 року, а також і на даний час, гроші не повернув. Неповерненням коштів відповідач завдав йому моральної шкоди, оскільки зазначена сума є для нього значними коштами. 09.03.2010року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання договору позики недійсним та про визнання правочину удаваним, мотивуючи, що коштів за договором позики [PERSON] йому не передавав, а сам договір було укладено як гарантію, що [PERSON], як директор фірми-підрядника, закінчить виконання належним чином будівельних робіт за договором підряду від 23.06.2008 року. Роботи були виконані і ніяких претензій не поступило. В судовому засіданні представник позивача-відповідача позов підтримав, зустрічний позов не визнав. Відповідач-позивач та його представник первісний позов не визнали, іідтримализустрічні позовні вимоги. гл Заслухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON] дослідивши матеріали справи, матеріали справи № 3727 про відмову в порушенні кримінальної справи, суд доходить висновку, що первісний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: в судовому засіданні встановлено, що 17.02.2009 р. сторони підписали договір позики, згідно умов якого [PERSON] передав а [PERSON] отримав у борг 160 000 грн., що на момент передачі за середнім курсом продажу банками м. Чернігова еквівалентно 20 000 дол. США, терміном на шість місяців, тобто до 17.08.2009 р. з поверненням готівкою у м. Чернігові. Вказаний договір було укладено сторонами в присутності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що посвідчено їхніми підписами. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], який був також присутній при укладанні договору, пояснили що договір укладався, але з метою гарантувати, що [PERSON], як директор фірми- підрядника, закінчить виконання належним чином будівельних робіт за договором підряду від 23.06.2008 року, укладеним між замовником Чернігівською міською громадською організацією «Федерація велоспорту», в особі голови [PERSON] та підрядником ЗАТ «Політехпром» в особі директора [PERSON] Як пояснили свідки, [PERSON] схиляв [PERSON] підписати договір позики, оскільки між ними виникли суперечності щодо якості, строків та обсягів підрядних робіт і, якщо [PERSON] не підпише договір позики, то, гроші за виконані роботи він не заплатить. Свідки не бачили щоб вказані в договорі позики гроші [PERSON] передавав [PERSON] Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Відповідно до ст. 231 ЦК України, правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку друхрї сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що [PERSON] фактично не передавав [PERSON] грошей, а договір підписано останнім під впливом психічного тиску - умови, що у разі не підписання договору працівникам підрядника не буде виплачено коштів - оплати матеріалів і робіт, фактично їх буде позбавлено зарплати. За вказаних обставин суд вважає, що первісний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний підлягає задоволенню в частині визнання договору позики від 17.02.2009 р. недійсним. Щодо вимоги про визнання договору позики удаваним, то у задоволенні вказаної вимоги належить відмовити, оскільки, відповідно до положень ст. 235 ЦК України, не передбачено визнання удаваним правочину, вчиненого сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, передбачено лише застосування врегулювання відносин сторін за правилами насправді вчиненого правочину. Також належить відшкодувати відповідачу сплачені ним при зверненні до суду судові витрати, підтверджені відповідними доказами.

Outcome: partial