Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-25 00:00:00

01.03.2010 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 06 квітня 2002 року матері [PERSON] на житловий будинок з погрібом під літ.«А-1» загальною площею 55,1 кв.м, житловою площею 29,6 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, розташовані за адресою: с. Вільхуватка Балаклійського району Харківської області вул. Залізнична-13. В судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що її матір [PERSON] згідно довідки [PERSON] сільської ради Балаклійського району Харківської області з 1949 року була землекористувачем земельної ділянки та зареєстрована за вищевказаною адресою, проте в технічному паспорті, виданому Балаклійським БТІ від 28.11.2009 року, прізвище власника не зазначено. Даний будинок мав статус колгоспного двору колгоспу «Червоноармиець». Тому право власності на нього не оформлене. 16.03.2002 року матір позивача зробила заповіт в [PERSON] сільській раді Балаклійського району Харківської області, згідно якого житловий будинок з навірними будівлями №13 по вул. Залізничній в с. Вільхуватка Балаклійського району Харківської області та все її майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, вона заповіла своїй доньці позивачу. 06.04.2002 року матір позивача померла. Її похованням займалась позивач. У встановлений законом 6-місячний строк позивач із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась, але позивач зазначає, що прийняла спадщину фактичним шляхом, після смерті матері проживає та здійснює догляд за будинком, обробляє земельну ділянку. Інших спадкоємців немає. Відповідач [PERSON] сільська рада Харківської області надала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за відсутності її представника, позов визнає, та не заперечує проти його задоволення. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні зазначили, що позивач пілся смерті матері, поховання якої здійснювала за свої кошти, з 2002 року проживає у [INFO] по вул. Залізнична-13. Її батьки будували вказаний будинок, мати позивача працювала в колгоспі «Червоноармієць». Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Житловий будинок з надвірними будівлями в с. Вільхуватка Балаклійського району Харківської області по вул. Залізнична-13, який належав матері позивача [PERSON], був колгоспним двором. На сьогодні поняття «колгоспний двір» втратило значення. Але перевести двір до категорії робочих і видати документ про право власності на будинок матері позивача як приватному власнику неможливо, оскільки глава колгоспного двору матір позивача померла. А відповідно до листа Міністрерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. Цим же листом розяснено, що з метою оформлення спадщини право власності на нерухоме майно у випадку відсутнсті документів, які б підтверджували право власності особи, яка померла, порушене питання вирішується також у судовому порядку. Нотаріальна контора може видати свідоцтво на спадщину тільки на майно, яке належало покійному особисто на праві приватної власності. Свідоцтво про право власності на майно колгоспного двору не є документом, який підтверджує право власності на будинок, тому що він не зареєстрований як обєкт права власності матері позивача, а значиться обєктом права власності колгоспного двору, який припинив своє існування. Вирішуючи цивільний позов суд виходить з положень ст.534 ЦК України редакції 1963 року (який діяв на час відкриття спадщини), констатуючи наявність у позивача прав, як спадкоємиці по заповіту, на спадщину, що залишилася після смерті 06.04.2002 року її матері [PERSON] Факт прийняття спадщини позивачем після смерті її матері суд визнає, відповідно до ст.549 ЦК України (ред.1963р.). Інших спадкоємців не встановлено. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved