Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

[PERSON] звертаючись до суду з позовом до ПАТ «Укрсиббанк», просить зобовязати відповідача надати повну відповідь на заяву від 23.02.2010 року, а також стягнути понесені судові витрати (а.с.2). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.06.2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № 11355163000 про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу. Вказує, що 23.02.2010 року звернувся до відповідача із заявою про надання інформації, однак, у відповіді на заяву відповідачем не була зазначена відсоткова ставка, діюча на момент подачі заяви. Вважає, що відповідач порушив умови кредитного договору, а також вимоги чинного законодавства, зокрема Закон України «Про звернення громадян», Закон України «Про інформацію», ст..56 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Крім того, всупереч вимогам ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживача», відповідач перед укладанням кредитного договору у письмовій формі не повідомив йому необхідні відомості, що на теперішній час свідчить про порушення його споживчого права на інформацію про банківську послугу. У ході судового розгляду позивачем неодноразово уточнювались позовні вимоги (а.с.61, 91, 103), остаточно просив зобовязати відповідача надати повну та достовірну відповідь: на заяву від 25.02.2010 року вх.. № 34/725, а саме: надати довідку про залишок заборгованості, про початкову та діючу відсоткову ставку за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11355163000 від 12.06.2008 року, з посиланням на письмові докази, що підтверджують повідомлення позивача про зміну відсоткової ставки та на заяву від 07.04.2010 року, отриману ПАТ «Укрсиббанк» 09.04.2010 року; зобовязати відповідача надати в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11355163000 від 12.06.2008 року із зазначенням відомостей, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.2.1, 3.8 Постанови Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту»; стягнути з відповідача понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити повністю, при цьому посилався на обставини викладені в позові. Доповнив, що після першої заяви від 25.02.2010 року позивач 07.04.2010 року повторно звернувся до Банку з вимогою надати вичерпну інформацію стосовно зміни відсоткової ставки. Всі листи відповідачем отримані, але відповіді до цього часу позивач не отримав. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити. Суду пояснив, що на перше звернення позивача від 25.02.2010 року, банком було надано відповідь та виписку з особового рахунку, з якої вбачається про підвищення відсоткової ставки. Крім того, позивачу направлявся лист про підвищення відсоткової ставки. Зазначив, що у встановлений законодавством термін Банком була направлена відповідь на заяву позивача від 07.04.2010 року. Однак, лист повернувся на адресу банку не врученим, докази про направлення листа відсутні. Вислухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог і наданих суду доказах, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом і банком. Банк зобовязаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банки зобовязані на вимогу клієнта надавати інформацію щодо ціни банківських послуг, іншу інформацію та консультації з питань банківських послуг. Відповідно ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У відповідності до п.2.1 Постанови Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» банки зобовязані перед укладанням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту. Також надавати зазначену інформацію у разі усних чи письмових звернень споживачів. Згідно до п.3.8 вищевказаної Постанови Правління Національного банку України, у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору: попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач; надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. Судом встановлено, що 12 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11355163000, відповідно до якого Банк надав кредит у розмірі 33 533 доларів США строком до 12.06.2015 року зі сплатою 14 % річних протягом 30 календарних днів, а після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду (а.с.3-7). 25.02.2010 року [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про надання йому виписки по кредитному договору, а також довідки про залишок заборгованості за даним кредитним договором, про початкову та діючу відсоткову ставку (а.с.8). Згідно довідки «Укрсиббанк» №654/725 від 25.02.2010 року позивача повідомлено про суму боргу за даним договором та про початкову відсоткову ставку (а.с.8 зв.), однак відсоткова ставка станом на 25.02.2010 року відповідачем не зазначена. 07.04.2010 року [PERSON] повторно звернувся до відповідача із заявою про надання повної відповіді на звернення від 25.02.2010 року (а.с.32). Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Як зазначено в ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представником відповідача не надано суду доказів, які підтверджують факт надання позивачу у письмовій формі інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11355163000 від 12.06.2008 року із зазначенням відомостей, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.2.1, 3.8 Постанови Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», а також письмових відповідей на заяви позивача від 25.02.2010 року та від 07.04.2010 року. Посилання представника відповідача про те, що на заяву позивача від 07.04.2010 року була надання письмова відповідь (а.с.85), суд не приймає до уваги, оскільки не надано доказів про направлення та вручення вказаної відповіді позивачу. Враховуючи, що відповідачем не надано суду доказів та не доведено правомірності свого рішення щодо не надання інформації про банківські послуги, а тому позовні вимоги [PERSON]І про зобовязання надати інформацію підлягають задоволенню. У відповідності до приписів ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені і документально підтверджені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн. 00 коп. (а.с.1), а також підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 08 грн. 50 коп., від сплати якого позивач звільнений на підставі п.10 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито». На підставі наведеного та

Outcome: approved