Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-29 00:00:00

Позивачка звернулася до відповідача з позовом про визнання дій відповідача неправомірними, зобовязання відповідача перерахувати та виплатити їй основну та додаткову пенсію з 02.06.2007 року відповідно до ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У звязку з тим, що вона проживає на радіоактивно забрудненій території їй виплачується відповідно до ст. 39 цього ж закону доплата за проживання у такій зоні. Позивачка посилаються на те, що вона є інвалідом 2 групи, категорії 1 внаслідок захворювання, повязаного з JIHA на ЧАЕС. Відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими для 2 групи 8 мінімальних пенсій за віком. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров*ю, особам, віднесеним до категорії 1 (інвалідам 2 групи) відповідно до ст. 50 цього ж закону складає 75% мінімальної пенсії за віком. Позивачка постійно проживає в смт. Іванків, яке відноситься до радіоактивної зони - зони добровільного гарантованого відселення. Відповідно до ст. 39 зазначеного вище Закону, їй, як непрацюючому пенсіонеру має виплачуватися допомога у розмірі 2-мінімальних заробітних плат, фактично ж відповідач виплачував ці суми щомісячно у розмірі 10 грн. 50 коп., як це передбачено постановою КМУ № 836 від 26.07.1996 року. Позивачка, вважає відмову відповідача у перерахуванні та виплаті недоотриманих сум відповідно до визначених Законом розмірів незаконними, просить визнати такі дії протиправними, зобовязати відповідача провести перерахунок та виплатити недотриману пенсію та додаткову пенсію відповідно до вимог ч.4 ст. 54 та ст. 50 та доплату, передбачену ст. 39 зазначеного Закону. Позивачка у судове засідання не з*явилася, у позові просила справу розглянути без її участі на підставі наявних доказів. Представник відповідача у судове засідання не заявився, про день і час слухання справи повідомлений вчасно, надіслали суду письмове заперечення, в якому позов не визнають, посилаючись на те, що управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі діяло в межах чинного законодавства України, визнавши, що відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміри державних пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 2 групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком. Проте, ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення пенсій, призначених згідно із цим законом, а тому щодо пенсіонерів, яким призначена пенсія за іншими законами, він не застосовується. Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено пенсії, виходячи з мінімальної пенсії за віком, який для цієї категорії пенсіонерів законодавчо встановлений не був. Відповідач діяв у межах бюджетного законодавства, постанов КМ України, якому відповідно до ст. 62 Закону України «Поро статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» надано право розяснення порядку застосування цього закону. Крім того, позивачка вважається працюючою, тому доплат відповідно до ст. 39 Закону їй не проводиться. Відповідач просить у задоволенні позовних відмовити. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є учасником ЛHA на ЧАЕ. потерпілою 1 категорії, інвалідом 2 групи, що підтверджено відповідним посвідчення. довідкою МСЕК ( а.с. 4-5 ). Позивачка [PERSON], проживаючи в [INFO], отримує нараховану відповідачем пенсію: основний розмір пенсії травня 2007 року - 624,40 гри., з січня 2008 року - 940 грн., з квітня 2008 року - 962 гр . травня 2008 року 962,97 грн., з червня 2008 року 965 грн., з липня 2008 року - 1090 грн. Додаткова пенсія з травня 2007 року 14,93 грн., з 01.01.2008 року по 31.03.2008 року - грн., з 01.04.2008 року по 30.06.2008 року - 96,20 грн., з 01.07.2008 року по 30.09.2004 року - 96,40 грн., з 01.10.2009 року по 31.10.2009 року - 99,60 грн., а з 01.1 1.2009 року 114,60 грн. (а.с.10 ). Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, я. постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров*ю, у розмірах інвалідам 2 групи - 75% мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ч.4 ст. 54 цього ж закону „ в усіх випадках розміри пенсій л. інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може буд нижчим ... по 2 групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком. Позовні вимоги позивачки в частині перерахунку пенсії з 01.01.2008 року 22.05.2009 року задоволенню не підлягають, оскільки Законом України «Про держави - бюджет України на 2007 рік» ст. 54 було викладено в новій редакції, відповідно до якої проводились виплати відповідачем 22.05.2008 року зазначені зміни рішення Конституційного Суду України було визнано неконституційними, і з цього часу зазнане норма втратила силу, і застосуванню підлягала раніше діюча норма, отже за період 01.01.2008 року до 22.05.2010 року позовні вимоги задоволенню не підлягають. Посилання відповідача на те, що ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо розміру мінімальної пенсії за віком не може застосовуватися до визначення розміру пенсії, призначеної за Законом України „ГІ статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильська катастрофи», суд вважає некоректним, оскільки в останньому визначено за базу д; обрахування пенсії саме мінімальну пенсію за віком. Пенсія та додаткова пенсія позивачу нараховувалася та виплачувалася саг відповідачем, а тому посилання на те, що вони не є розпорядниками коштів Фонду, якого виплачуються такі видатки, є некоректним, як і посилання на те, що коштів на та: виплати Пенсійний фонд немає, оскільки вони не фінансуються з коштів пенсійне фонду. Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 року по справи „Кечко проти України в п.23 зазначив „ суд зауважує, що в межах свободи дій держав визначати, які надбавки виплачувати своїх робітникам з державного бюджету. Держави може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи зміни законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату впевни надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можу: свідомо відмовити у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. П. 26 Суд к приймає до уваги аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки орган; державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконані ; своїх зобовязань , З ст. 62 Закону слідує, що Кабінет Міністрів України дає розяснення поряд:- застосування Закону, і аж ніяк не встановлює розмір компенсацій, чи змінює той, що вже вказаний в Законі. А отже постанови КМ України, на які посилається у своє:, запереченні відповідач, як на підставу відповідності своїх дій чинному законодавству № 523 від 30.05.1997 року, № 530 від 28.05.2008 року, № 654 від 16.07.2008 року) є такт;; що не відповідають нормам ст. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальні захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що визначав _ базу обрахунку пенсії таким особам з розрахунку мінімальної пенсії за віком. В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами та вимоги ст. 92 Конституції України, згідно якої виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина ( п.1) та основи соціального захисту ( п.6). Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Виплата коштів у розмірі, який значно менший ніж той, що встановлений ст. 50, 54 Закону, є неп правомірною. Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю України є людина. її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави (ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними ( ст. 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (ст.22). Окрім того, встановлений ч,2 ст. 95 Конституції України , ч.2 ст. 38 Бюджетного Кодексу України перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків , пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин. За змістом положень ч.2 та 3 ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються, а держава повинна утримуватися від прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування чи звуження змісту та обсяг існуючих прав і свобод. Таким чином, враховуючи те, що зазначені вище зміни до ст. 50. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 22.05.2008 року визнані неконституційними, а отже втратили чинність саме з цього дня, відповідно чинними на з того ж дня і по даний час є попередня редакція цих статей, тому позов слід задовольнити частково: визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату позивачу недоплачених сум основної та додаткової пенсій у розмірах, визначених цими статтями за період з 04.06.2007року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року. Подальший перерахунок та виплата пенсій позивачу має проводитись відповідачем з урахуванням вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зміни мінімальної пенсії за віком. Позовні вимоги в*частині перерахунку та виплати недорахованих сум, передбачених ст.. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не підлягають задоволенню, оскільки за даними Пенсійного фонду позивачка є працюючою, тому таке нарахування і виплата повинні проводитися за місцем її роботи, а не відповідачем у справі. На підставі викладеного, ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

Outcome: partial