Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

До Кузнецовського міського суду звернулась [PERSON] з позовною заявою до ЗАТ «Управління будівництва Рівненської АЕС» з вимогами стягнути на її користь заробітну плату у розмірі 6644,03 грн., середній заробіток за весь час затримки до дня подання позовної заяви в сумі 2859,92 грн., відшкодувати за рахунок відповідача завдану їй моральну шкоду у сумі 5\~000 грн., виплатити компенсацію за затримку заробітної плати та індексувати заборговану заробітну плату. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 01.12.1985 року до 29.12.2009 року працювала на ЗАТ «Управління будівництва РАЕС», спочатку машиністом крану, а потім сторожем. 29.12.2009 року була звільнена у звязку зі скороченням чисельності працівників, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. При розрахунку в день звільнення їй не виплатили заробітну плату та вихідну допомогу у сумі 6\~644,03 грн. На день подання позовної заяви затримка складає 56 днів. Середньоденна заробітна плата за останні два місяці її роботи становить 51,07 грн. Таким чином заборгованість за затримку розрахунку складає 2\~859,95 грн. У звязку із звільненням повинна була принижуватись перед керівництвом. Це призвело до порушення її нормальних життєвих звязків. Стресовий стан негативно впливає на стан її здоровя. Погіршились стосунки із рідними та близькими. Розмір моральної шкоди оцінює у 5\~000 грн. В судовому засіданні позивач змінив позовні вимоги та просив суд стягнути з ЗАТ «Управління будівництва Рівненської АЕС» заборгованість по заробітній платі у розмірі 6643,43 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.12.09 до 02.07.10 в розмірі 9\~499,02 грн. Інші вимоги щодо моральної шкоди, компенсації та індексації залишила без змін. Даючи пояснення суду, позивач послалась на обставини, якими обґрунтовувала позов та додатково пояснила, що на час звільнення відповідач заборгував виплату заробітної плати і у добровільному порядку не виплатив при звільненні працівника з роботи. Загальна сума заборгованості ЗАТ «Управління будівництва Рівненської АЕС» перед нею становить 20\~339,41 грн. За рішенням комісії по трудових спорах на підприємстві частина заборгованості у сумі 13\~695,98 грн. стягнута з відповідача і на даний час це рішення знаходиться на виконанні у органах державної виконавчої служби. Позивач, вказала, що на підприємстві працювала за пятиденним робочим тижнем і не оспорює, що її середньоденний заробіток становив 51,07 грн. Також вказала на те, що є інвалідом третьої групи і потребує постійного лікування, проте внаслідок невчасної виплати заробітної плати відповідачем вона не може пройти повного та якісно обстеження та лікування, що призвело до погіршення стану її здоровя. Враховуючи, що відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Заперечень проти позову не подав. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення на підставі доказів, наявних у справі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до копії трудової книжки, [PERSON] 01.12.1985 року прийнята на посаду машиністом козлового крану пятого розряду в управління механізації управління будівництва Рівненської АЕС. 29.12.2009 року [PERSON] звільнена з роботи у звязку зі скороченням чисельності працівників, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. За період роботи управління механізації управління будівництва Рівненської АЕС декілька раз реорганізовувалось. Станом на 29.12.2009 року воно реорганізовано в управління механізації ЗАТ «Управління будівництва Рівненської АЕС». На день звільнення ЗАТ «Управління будівництва Рівненської АЕС» не виплатило [PERSON] всіх сум, що належать їй від підприємства. Зокрема, відповідно до інформації управління механізації ЗАТ «Управління будівництва Рівненської АЕС» № 49 від 02.07.10, заборгованість перед [PERSON] становить 20339,41 грн., з них 13695,98 грн. було стягнуто з відповідача на користь позивача за виконавчими документами, які перебувають на виконанні в органах державної виконавчої служби. Отже, суд прийшов до висновку, що сума заборгованості ЗАТ «Управління будівництва Рівненської АЕС» перед [PERSON] по заробітній платі, спір щодо якої не вирішений, складає: 20\~339,41 грн. 13\~695,98 грн. = 6\~643,43 грн. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. За таких обставин суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі в сумі 6 643,43 грн. Вирішуючи вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд з урахуванням положень ст.117 КЗпП України вбачає підстави для задоволення позову в цій частині. При вирішенні питання про загальний розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню, суд враховує, що [PERSON] працювала за п'ятиденним робочим тижнем, її середньоденний заробіток згідно з довідкою № 6 від 18.01.10 р. складає 51,07 грн. Як встановлено судом, затримка розрахунку при звільненні триває з 29 грудня 2009 року і до цього часу. Отже, загальна сума середнього заробітку за весь час затримки складає: 51,07 грн./день х 186 днів = 9\~499,02 грн. Враховуючи, що дана сума відповідає сумі предявленій позивачем у вимозі про стягнення середнього заробітку за час затримки, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача цієї суми. На підставі ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в частині стягнення заробітної плати за один місяць. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходив з наступного. Позивачка в судовому засіданні розмір завданої їй моральної шкоди обґрунтовувала тим, що зазнала душевних хвилювань та принижень перед керівництвом ЗАТ Управління будівництва РАЕС», випрошуючи виплатити їй заборгованість по заробітній платі. Стресовий стан негативно впливає на стан її здоровя, що протипоказано їй згідно висновку МСЕК. Тепер вона потребує повсякденного амбулаторного та періодично стаціонарного лікування. У звязку із затримкою виплати заробітної плати та лікарняних на протязі двох років не може вчасно і на належному рівні пройти курс лікування. З кожним днем погіршується стан її здоровя. Обставини викладені позивачем, підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами. Зокрема, копією довідки Кузнецовської МР МСЕК серії РВН № 135928 від 19.05.09, відповідно до якої [PERSON] є інвалідом третьої групи від 01.04.09, потребує амбулаторного та стаціонарного лікування у невролога СМСЧ -3 2 рази на рік, 1-2 рази в Рівненській обласній клінічній лікарні, санітарно-курортного лікування. Згідно з копією рішення ЛКК № 47 від 21.01.10, [PERSON] потребує постійного амбулаторного та періодичного стаціонарного лікування. З огляду на досліджені докази суд вважає, що [PERSON] у період затримки виплати заробітної плати зазнала душевних страждань у звязку з нестачею коштів для задоволення потреб у лікуванні, викликаних тривалою невиплатою їй заборгованості по заробітній платі. Згідно з ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З пояснень позивача та письмових доказів у справі вбачається, що не виплата ЗАТ «Управління будівництва РАЕС» у встановлені строки заробітної плати для [PERSON] настала з вини відповідача. Вини позивача у несвоєчасній виплаті їй заробітної плати немає. Відповідно до ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем будь-яких доказів або заперечень, які спростовували б ці обставини не надано. У звязку з цим, суд вбачає наявність правових підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину, характер та тривалість моральних страждань позивачки, термін порушення відповідачем прав [PERSON] на своєчасне одержання заробітної плати. При цьому суд враховує, що позивач отримує пенсію, а також бере до уваги, що стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні також є мірою відповідальності підприємства.

Outcome: partial