Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

В травні 2010 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, яким просила винести рішення та стягнути заборгованість по аліментам у сумі 10938 грн. 48 коп. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 27.01.1990 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був розірваний 12.11.2008 року. Від зазначеного шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишились проживати з позивачем. На підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.11.2008 року відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON], 02.11.2000року народження у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. до досягнення дитиною повноліття. На підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.01.2010 року сума аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] була зменшена і відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій, грошовій сумі у розмірі 450 грн. до досягнення дитиною повноліття. Згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.08.2009 року відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідок начальника ВДВС Павлоградського МРУЮ, станом на 01.04.2010 року загальна сума заборгованості по виплаті аліментів складає 10938 грн. 48 коп. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити та стягнути загальну суму заборгованості по виплаті аліментів станом на 01 квітня 2010 року у розмірі 10938 грн. 48 коп., посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши суду, що сума заборгованості виникла у звязку з тяжким матеріальним становищем, він не має свого житла, у звязку з чим вимушений витрачати кошти на винаймання житла, крім того, він не має роботи та інших доходів, які б дозволяли йому погасити заборгованість по аліментам. Не одне з винесених рішень про стягнення з нього аліментів на утримання дітей він не оскаржував, бо не мав фінансової можливості це зробити. Просив не приймати рішення та відкласти його винесення на невизначений строк. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ч.І, ч.4 ст.194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання; заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст.199 СК України, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч.4 ст.195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем. У судовому засіданні встановлено і не заперечувалось сторонами по справі, що 27 січня 1990 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі РАГСу Жовтневого району м.Дніпропетровська, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ГУ-КИ №318023, виданого 27.01.1990 року (арк.с.З). Від шлюбу народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (арк.с.5). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-КИ №109484, виданого 12.11.2008 року Відділом РАЦС по м.Павлограду Павлоградського міеькрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 12 листопада 2008 року (арк.с.4). Як вбачається з довідки, виданої 23.03.2010 року начальником ЖБК №18 «Хіммашовець», діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], 02.11.2000року народження проживають разом з матірю [PERSON] за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.17 Вересня, 6.20/1, кв.49 (арк.с.17). Відповідно до ч.З ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, згідно рішення Павлоградського міеькрайонного суду Дніпропетровської області від 21.11.2008 року [PERSON] зобовязаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. до досягнення дитиною повноліття (арк.с.6-7). На підставі рішення Павлоградського міеькрайонного суду Дніпропетровської області від 26.01.2010 року сума аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] була зменшена і відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 450 грн. до досягнення дитиною повноліття (арк.с.9-10). Згідно рішення Павлоградського міеькрайонного суду Дніпропетровської області від 20.08.2009 року [PERSON] зобовязаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. до досягнення дитиною повноліття (арк.с.8). Зазначені рішення суду набрали законної сили. На підставі зазначених рішень суду, були виписані виконавчі листи, які були направлені до Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міеькрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, на виконання (арк.с.11-16). Згідно довідок №03/16286 від 31.03.2010 року (арк.с.18, 19, 20), виданих начальником ВДВС Павлоградського МРУЮ, загальна сума заборгованості по аліментах станом на 01 квітня 2010 року складає 10938 грн. 48 коп., яка повинна бути стягнута з відповідача на користь позивачки. Посилання відповідача на те, що він не має свого житла, у звязку з чим вимушений витрачати кошти на його винаймання, що він не має роботи та інших доходів, які б дозволяли йому погасити заборгованість по аліментам та не оскарження рішень через відсутність фінансової можливості, суд не приймає до уваги, оскільки вони не гуртуються на законі. Відповідач, відповідно вимог до ст.10 ЦПК України, повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини, таких доказів він не надав суду. Посилання відповідача є необгрунтованими, спростовуються доказами, наданими позивачкою в матеріали справи. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ч. З ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 109 грн. 48 коп., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, а також на підставі ст. 81 ЦПК України з відповідача повинні бути стягнуті витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120 грн., оскільки позивач звільнена від сплати витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду цивільної справи при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved