Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-07 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 19444,18 грн. та моральної шкоди у розмірі 15000 грн., витрат за надану правову допомогу у розмірі 3300 грн., сплаченого судового збору у розмірі 200 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 31.07.1999 року по 28.08.2003 року. Після укладення шлюбу вони проживали за адресою: [INFO]. 27 грудня 1999 року за наполяганням відповідачки уклав на імя останньої договір дарування, після укладання якого відповідач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та створила нестерпні умови для спільного проживання в квартирі, внаслідок чого він змушений був проживати за іншою адресою. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.07.2005 року договір дарування квартири, укладений між ним та відповідачкою, визнаний недійсним. Однак відповідачка добровільно квартиру не звільнила, в звязку з чим він змушений був звернутися до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.03.2006 року поновлено його порушене право на проживання в [INFO] та вселений в дану квартиру. Зазначене рішення виконано 01 листопада 2006 року. Залишаючи вищевказану квартиру [PERSON] зірвала та вивезла внутрішні двері з коробкою, зірвала навісні стелі на кухні та пластикові панелі в коридорі, зіпсувала важким предметом стіни кімнати та повністю привела в непридатність електропроводку. В звязку зі спричиненою шкодою квартира була продана дешевше договірної ціни на суму, еквіваленту 3000 доларів США, що відповідає 15000 грн. Крім того, проживаючи в даній квартирі відповідачка не сплачувала за комунальні послуги, які в подальшому він сплатив на суму 4444, 18 грн., чим заподіяла йому матеріальну шкоду. В звязку з протиправним діями відповідачки [PERSON] позивач зазнав моральних страждань, які оцінює в 15000 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів, що відповідач залишила квартиру в занедбаному стані, її проживання в [INFO] було тимчасовим, оскільки вона не мала іншого житла та приїздила до своєї матері та бабусі, що проживають в сусідній квартирі. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.07.2005 року, відповідно до якого договір дарування квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та відповідачкою [PERSON], визнаний недійсним, визнано за [PERSON] право власності на дану квартиру. Судом також встановлено та не заперечується представниками сторін, що сторони у справі перебували у шлюбі 31.07.1999 року по 28.08.2003 року. На підтвердження свого позову [PERSON] надані квитанції про сплату в листопаді 2006 року [PERSON] за комунальні послуги в квартирі [ADDRESS] в сумі 4128,86 грн., теплову енергію в сумі 398 грн. та холодну воду у розмірі 18,32 грн., а також акт від 01 листопада 2006 року, складений комісією представників КЖЕП-121 та сусідів будинку № 102/112 по пр-ту Московському в м. Харкові, відповідно до якого при вселенні дана квартира непридатна для проживання. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.03.2006 року поновлено порушене право [PERSON] на проживання в [INFO] та [PERSON] вселений в дану квартиру. Зазначене рішення виконано 01 листопада 2006 року, про що старшим державним виконавцем Семененко В.Ю. Державної виконавчої служби у Комінтернівському районі м. Харкова складено акт, згідно з яким [PERSON] з квартири [ADDRESS] виселилася в добровільному порядку, її речі в квартирі відсутні, ключі від квартири залишені у замку вхідної двері. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином суд прийшов до висновку, що позивач [PERSON] не надав достатніх доказів на підтвердження своїх вимог, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed