Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду з позовом, у якому просить солідарно стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за договором споживчого кредиту № 446 від 04.05.2007 р. (далі кредитний договір) у розмірі 8338 грн. 89 коп., а також судові витрати у розмірі 203 грн. 39 коп., понесені позивачем на оплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У судовому засіданні представник позивача наполягав на заявлених позовних вимогах та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснюючи, що 04.05.2007 р. між нею та позивачем було укладено договір поруки, умови договору зрозумілі, але вважає, що суму боргу повинен сплачувати позичальник [PERSON]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися, були повідомлені про час та місце розгляду справи через оголошення про виклик у газеті «Наша газета», що у чинність ч.9 ст. 74 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 04.05.2007 р. було укладено договір споживчого кредиту № 446, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 5500 грн. 00 коп. зі сплатою 36 % річних від суми залишку позики за кожен день користування грошима. За умовами кредитного договору відповідач зобов'язався забезпечити своєчасне повернення кредиту згідно графіка (додаток 1 до договору) зі сплатою відповідних платежів. Згідно п. 1.1 кредитного договору відповідач зобовязався сплачувати відсотки у розмірі 36 % річних. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору в разі порушення строків та розміру погашення кредиту, передбачених графіком, Кредитодавець проводить перерахунок відсотків за користування кредитом з розрахунку 162% річних за весь період користування кредитом. Крім того, 04.05.2007 р. в забезпечення виконання кредитного договору № 446 від 04.05.2007 року між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки № 446. Відповідно до умов зазначених договорів поруки відповідачі [PERSON] та [PERSON] взяли на себе на добровільній основі зобовязання перед Банком відповідати по зобовязанням Позичальника - [PERSON], що передбачені умовами кредитного договору № 446 від 04.05.2007 року, з урахуванням усіх додаткових угод, у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником названих зобовязань. Як вбачається з п.3,2 зазначених договорів поруки відповідальність поручителів і Боржника є солідарною. Згідно ст.ст. 526, 530, 610-612, 614-615, 1054 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідач як позичальник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу позивача (кредитодавця) зобов'язаний повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та нараховану пеню. Відповідно до вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе зобов'язань по поверненню кредитних платежів, внаслідок чого у відповідачів, відповідно до кредитного договору виникла солідарна заборгованість перед позивачем у сумі 8338 грн. 89 коп., що підтверджується розрахунками Банку. Таким чином, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. У чинність ст. 88 ч.І ЦПК України понесені позивачем судові витрати стягуються з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved