Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суд у з позовом, в якому зазначив, що є учасником ліквідації наслідків аварії ЧАЕС 1-ї категорії, інвалідом III-ї групи внаслідок захворювання, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою. Перебуває на обліку в Управління пенсійного фонду України в м.Бердянськ. Вважає, що його пенсія не може бути нижчою від 6 мінімальних пенсій за віком та, що він має право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком. Позивач зазначив, що звертався до відповідача з заявою щодо перерахунку пенсії у відповідності із вказаними нормами, проте в перерахунку пенсії йому було відмовлено. Вважає відмову незаконною та такою, що не відповідає вимогам діючого законодавства. Просить визнати дії відповідача по відмові у перерахунку пенсії і додаткової пенсії з урахуванням мінімальної пенсії за віком, протиправною. Просить визнати за ним право на отримання державної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком виходячи з встановленої законом мінімальної пенсії за віком. Просить також зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи із встановленої законом мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.04.07 року по 31.03.10 року. Також просить зобов'язати відповідача надалі робити перерахунок державної та додаткової пенсії у разі підвищення мінімальної пенсії за віком постійно. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Зазначив, що є учасником ліквідації наслідків аварії ЧАЕС 1-ї категорії, інвалідом III-ї групи внаслідок захворювання, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою. Має право на пенсію та додаткову пенсію в розмірах, визначених Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідач в судове засідання представника не направив. Про час та місце судового засідання повідомлений - у справі розписка представника відповідача. Суду надано письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позову та провести розгляд справи за відсутності представника. Аналізуючи надані докази суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії та інвалідом III-ї групи внаслідок захворювання, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою. Як пенсіонер перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Бердянськ. Одержує пенсію по інвалідності та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю. Станом на 01.04.10 року розмір пенсії становить 1209,87 гривень. Позивач звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку та виплату пенсії, відповідь позивачу надана 19.04.10 року вих.№ 874/Г-4. Зазначене визнано сторонами, ними не заперечуються. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3 та 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Згідно частини 4 статті 54 вищевказаного Закону, яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ст. 50 вказаного Закону особам, віднесеним до категорії 1, зокрема інвалідам III-ї групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 цього Закону здійснюється повністю, незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком. Згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Судом також встановлено, що розрахунок пенсії позивачу проведено відповідачем виходячи із встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.08 року № 530 про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян та Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.08 року № 654 про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, розміру. Згідно ст.ст. 19, 46 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09 липня 2007 року визнано, що зупинення Законом України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3, частини другій статті 6, частини другій статті 8, частини другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій, статті 95 Конституції України. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.05.08 року у справі № 10-рп/08 пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень,тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних, відповідно до ст. 22 Конституції України є неприпустимим. Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Отже, входячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають норми ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Постанов Кабінету Міністрів України від 28.05.08 року № 530 про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян та від 16.07.08 року № 654 про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав. Суд не приймає до уваги посилання відповідача, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених Законом «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Суд не приймає також до уваги зазначення відповідача про застосування норм статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, тому що положення цієї статті не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого частиною 1 цієї статті розміру мінімальної пенсії за віком. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання державної пенсії в розмірі 6 мінімальної пенсій та додаткової пенсії в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком. Оскільки зазначене право надано йому Конституцією та законами України визнання за позивачем права на отримання державної пенсії та додаткової пенсії у визначених розмірах додатковому зазначенню в рішенні суду не підлягає. Враховуючи той факт, що відповідачем відмовлено в проведенні перерахунку та виплаті державної пенсії та додаткової пенсії в розмірі мінімальної пенсії за віком, суд вважає за необхідне визнати зазначені дії протиправними та зобов'язати відповідача провести відповідний перерахунок та провести виплату державної пенсії та доплати до пенсії в розмірі, мінімальної пенсії за віком, встановленому законом. Проте, розглядаючи позовну заяву відповідно до ст. 11 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог, а також враховуючи той факт, що на день розгляду справи судом відповідач не задовольнив вимоги в добровільному порядку, суд вважає можливим задовольнити вимоги стосовно зобов'язання проведення перерахунку та виплати пенсій за три роки, враховуючи позовну давність, за період, який вказує позивач, а саме з 01квітня 2007 року по 31березня 2010 року. Вирішуючи позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача надалі робити перерахунок державної та додаткової пенсії, у разі їх подальшого підвищення, суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню, оскільки зазначені обставини ще не настали та спір з цього приводу між сторонами відсутній.

Outcome: partial