overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у звязку із відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 15 березня 2006 року є власником квартири № 13 в будинку № БОС 217 по вул. Лубенській в м. Рівне. З часу купівлі квартири відповідач жодного разу не зявлялася у вказаній квартирі і на даний час місце проживання її невідоме. Позивач підтримала пояснення викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник позивача підтримала пояснення викладені у позовній заяві, вказала, що відповідач по справі є колишньою тещею продавця квартири за договором купівлі-продажу. З моменту придбання позивачем квартири [PERSON] її у вказаній квартирі не було, особистих речей також не має. Просила позов задовольнити. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт відсутності [PERSON] у квартирі № 13 в будинку БОС 217 по вул.. Дубенській в м. Рівне, вказали, що вона там не поживала, після купівлі квартири в ній поживали квартиранти. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена заздалегідь та належним чином, про причини неявки суду не повідомляла, заперечень на позовну заяву не подавала. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача згідно ст. 169, 255 Цивільного процесуального кодексу України з винесенням заочного рішення. Позивач не заперечує проти постановлення заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що квартира № 13 в будинку БОС № 217 по вул. Дубенській в м.Рівне належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна укладеного 15 березня 2006 року ВСР № 137521. Відповідно до будинкової книги на вказану квартиру у квартирі зареєстрована з 28 грудня 2006 року [PERSON] Відповідно до пояснень свідків громадянка [PERSON] з 2006 року не проживає в Україні, її особистих речей в квартирі [ADDRESS] не має. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Враховуючи всі обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-16 00:00:00

[PERSON] РЕМ ВАТ «Одесаобленерго» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення завданих збитків у розмірі 1603,80грн. та судових витрат у розмірі 81грн. Ухвалою суду від 19.10.2009р. первісного відповідача [PERSON] було замінено на [PERSON] та [PERSON], так як з 2000 року вони постійно проживають в [INFO], де було виявлено порушення ПКЕЕН. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не зявилися, хоча про час і місце судового засідання повідомлялися своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] РЕМ, як структурна одиниця ВАТ ЕК "Одесаобленерго", здійснює поставку електричної енергії населенню згідно Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.1999 р. №1357. 12.02.2009 р. в ході проведення рейдової перевірки абонентів с. Сербка, у абонентів [PERSON] та [PERSON], які проживають за адресою: [INFO] працівниками [PERSON] РЕМ було виявлене порушення ПКЕЕ, а саме: підключення напруги споживача мимо приладу обліку шляхом накиду на мережу [PERSON] РЕМ. Згідно п. 53 ПКЕЕ, бригада склала акт №0066958 від 12.02.2009 р. Згідно п. 53 Правил і Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих електропостачальнику внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН, затверджених постановою НКРЕ від 22.11.1999 р. № 1416, було проведено розрахунок завданих збитків. Сума збитків складає 1603,80 грн. Таким чином, споживачі електричної енергії [PERSON] та [PERSON] порушили Закон України "Про електроенергетику" від 16.10.1997 р. і Правила користування електричною енергією для населення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26 липня 1999 року. Суд погоджується з позовними вимогами позивача, так як в результаті неправомірних дій відповідачів [PERSON] РЕМ ВАТ «Одесаобленерго» було завдано матеріальних збитків на суму 1603,80грн. Позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів судових витрат, також підлягають задоволенню, так як вони були понесені позивачем в результаті звернення до суду з питання відшкодування завданих збитків. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи суд вважає, шо позов підлягає задоволенню по слідуючим підставам. Згідно з ч. 1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, заподіяна неправомірними діями фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. На підставі вищевикладеного, ст.1166 Цивільного кодексу України, ст.27 Закону України "Про електроенергетику", п.48, 53 Правил користування електричною енергією для населення,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-16 00:00:00

[PERSON] РЕМ ВАТ «Одесаобленерго» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення завданих збитків у розмірі 2895,19грн. та судових витрат у розмірі 81грн. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] РЕМ, як структурна одиниця ВАТ ЕК "Одесаобленерго", здійснює поставку електричної енергії населенню згідно Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.1999 р. №1357. 25.02.2009 р. в ході проведення рейдової перевірки абонентів смт. Чорноморське, у абонента [PERSON], який проживає за адресою: [INFO] працівниками [PERSON] РЕМ було виявлене порушення ПКЕЕ, а саме: підключення до мережі [PERSON] РЕМ після відключення на дообліковому пакетному вимикачу. Згідно п. 53 ПКЕЕ, бригада склала акт №0066968 від 25.02.2009 р. Згідно п. 53 Правил і Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих електропостачальнику внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН, затверджених постановою НКРЕ від 22.11.1999 р. № 1416, було проведено розрахунок завданих збитків. Сума збитків складає 2895,19 грн. Таким чином, споживач електричної енергії [PERSON] порушив Закон України "Про електроенергетику" від 16.10.1997 р. і Правила користування електричною енергією для населення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26 липня 1999 року. Суд погоджується з позовними вимогами позивача, так як в результаті неправомірних дій відповідача [PERSON] РЕМ ВАТ «Одесаобленерго» було завдано матеріальних збитків на суму 2895,19грн. Позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача судових витрат, також підлягають задоволенню, так як вони були понесені позивачем в результаті звернення до суду з питання відшкодування завданих збитків. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню по слідуючим підставам. Згідно з ч. 1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, заподіяна неправомірними діями фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. На підставі вищевикладеного, ст.1166 Цивільного кодексу України, ст.27 Закону України "Про електроенергетику", п.48, 53 Правил користування електричною енергією для населення,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-16 00:00:00

17.02.2010 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.06.1997 року у відділі РАГС м.Рівне,про що зроблено актовий запис № 610. Відповідач письмових заперечень проти позову не подав. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала. Пояснила, що 14.06.1997 року зареєструвала шлюб із [PERSON] Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Однак сімейне життя між ними не склалося, через несхожість характерів і поглядів між ними почали виникати сварки, вони втратили почуття поваги та любові один до одного, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Примирення вважає не можливим. Покликаючись на те, що подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки буде завдавати шкоди їх інтересам та інтересам дитини, просить розірвати шлюб, доньку залишити проживати з нею. Спору щодо спільного майна вони не мають. Відповідач в судовому засіданні подав заяву про визнання позову, не заперечує проти його задоволення. Вказує, що сімейно-шлюбні стосунки між ним та [PERSON] припинені, примирення вважає неможливим, не заперечує проти залишення дитини на вихованні матері. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлено, що 14.06.1997 року між [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського стану м.Рівне зареєстровано шлюб,про що зроблено запис під № 610. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як вбачається із пояснень позивачки,що відповідачем визнано, сімейні стосунки та ведення спільного господарства між ними припинено, подружніх стосунків вони не підтримують, почуття любові та поваги один до одного втратили. За таких обставин, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та інтересам дитини, що мають істотне значення. На підставі ст.ст. 110, 112, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті його батька [PERSON], померлого 26 березня 2009 року. Позивач позовні вимоги змінив в частині визнання права власності на квартиру, в іншій частині позовні вимоги та пояснення викладені у позовній заяві підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Представник третьої особи [PERSON] вказав, що 11 січня 2002 року в КП «РМБТІ» було зареєстровано право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], перешкод у визначенні часток не має. Представник третьої особи [PERSON] суду пояснила, що в матеріалах спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] наявні витяги про відсутність заповітів після його смерті, інших спадкоємців не має, а тому і не має перешкод для визначення часток у спільній сумісній власності та визнанні права власності на спадкове майно. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що згідно договору міни квартири від 11 січня 2002 року двохкімнатна квартира [ADDRESS] в м. рівне на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] 26 березня 2009 року помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ГЮ № 074414. Після його смерті відкрилася спадщина. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті його батька. Згідно рішення Рівненського міського суду від 19 листопада 2009т року встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є сином, померлого 26 березня 2009 року, актовий запис № 516, [PERSON]. Відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] від прийняття спадщини не відмовлявся, інших спадкоємців після смерті його батька не має, однак йому відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину у звязку тим, що не визначено частки в праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього кодексу. Суд дійшов до висновку, що слід визначити позивачу, як співвласнику спільної сумісної власності 1/2 частину квартири № 7 будинку № 261 на вул. Соборній в м. Рівне, залишивши 1/2 частину вказаної квартири за померлим [PERSON] Спадкове майно після смерті померлого складається із 'Л частини вказаної квартири. За таких обставин, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який було розірвано 21.05.2001 р. Від шлюбу мають сина Владислава, [INFO], який в даний час проживає разом з нею, його вихованням і утриманням займається вона. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Відповідач інших дітей не має, аліменти нікому не виплачує. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Був допитаний за судовим дорученням за місцем свого проживання, позов визнав повністю, не заперечував щоб дану справу розглядали у його відсутність . Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 21.05.2001 р. Мають неповнолітнього сина Владислава, [INFO] Дитина в даний час проживає разом з позивачем, вона займається його вихованням та утриманням. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З урахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини, стану здоровя та матеріального становища платника аліментів, і інших обставин, що мають істотне значення, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу . В судовому засіданні позивачка обґрунтувала свої вимоги наступним. 21 січня 1989 року у виконкомі Бакшанської сільської ради Савранського району Одеської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №1. Шлюб для сторін є першим. Від шлюбних відносин неповнолітніх дітей не мають. Приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу послужило те, що в останній час подружнього життя між сторонами відсутнє взаєморозуміння, відповідач матеріально сімю не забезпечує, в звязку з різними погляди на життя у них постійно виникали скандали та сварки по різним питанням і це призвело до того, що вона втратила почуття поваги та любові до відповідача. Довгий час не підтримують шлюбних відносин. Наданий судом строк для примирення ніяких результатів не лат. тому вона просить розірвати шлюб. Витрати за розірвання шлюбу в органах РАЦС просить покласти на відповідача Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечує проти задоволення позовних вимог, та пояснив суду, що з позивачкою вони не підтримують сімейні стосунки довгий час. Не заперечує проти сплати держмита в органах РАЦС. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно ст.109 СК Україні шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, примирення ніяких результатів не дав, проживають разом в одній квартирі. На підставі ст. 104, 105, 110, ч.2 ст.112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-16 00:00:00

Позивач звернулася через суд з даним позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на те, що 24.09.2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі - [PERSON], який після шлюбу взяв її прізвище та став [PERSON]. Від зазначеного шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. З грудня 2009 року їхня сім'я розпалася і збереження її неможливе, оскільки немає порозуміння та любові. Тому просить шлюб розірвати. Розірвання шлюбу здійснюють уперше. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сім'я розпалася остаточно, збереження сім'ї неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. За таких обставин у суду є всі підстави для повного задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-16 00:00:00

У березні 2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів в рахунок відшкодування збитків суму 1033 грн. 56 коп., а також судові витрати по справі в сумі 51 грн. - судовий збір, та 120 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В обґрунтування позову він вказав на те, що відповідачі проживають за адресою: [INFO], являються абонентами Відкритого Акціонерного Товариства «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» в особі Павлоградського району електричних мереж. При контрольному відвідуванні споживачів електроенергії [PERSON], [PERSON], [PERSON], контролерами ПРЕМ, встановлено, що на обєкті споживачів зроблене самовільне підключення до електромереж і споживання електроенергії без приладу обліку. Це підтверджує факт розкрадання електроенергії, що зафіксовано актами №004359 від 31 серпня 2009 року, №В030688 від 28 жовтня 2009 року. Своїми діями відповідачі спричинили позивачу збитки у сумі 1033 грн. 56 коп. Тому позивач просить стягнути з відповідачів вищевказану суму. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просила стягнути з відповідачів на користь позивача заподіяні збитки в сумі 1033 грн. 56 коп., а також судовий збір в сумі 51 грн., та витрати з інформаційно-технічного забезпечення у сумі 120 грн. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та день слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі п.п. 14,42 Правил користування електроенергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.99р. №1357, ст.ст. 22, 526, 623 ЦК України. Відповідно до ст.64 ЖК України, ст.ст.26,27 Закону України «Про електроенергетику» плата за надання послуг енергопостачання стягується згідно затвердженим тарифам, та оплачується абонентом. Як встановлено в судовому засіданні відповідачі проживають за адресою: [INFO]. При контрольному відвідуванні споживачів електроенергії [PERSON], [PERSON], [PERSON], контролерами ПРЕМ, встановлено, що на обєкті споживача зроблене самовільне підключення до електромереж і споживання електроенергії без приладу обліку. Сума заподіяних збитків підтверджується актами №004359 від 31 серпня 2009 року, №В030688 від 28 жовтня 2009 року та розрахунками розміру відшкодування збитків по актам і складає 1033 грн. 56 коп., яку потрібно стягнути з відповідачів. Також, відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у розмірі 51 грн., та витрати на інформаційне- технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а разом - 171 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved