Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею, як за працівником правоохоронних органів, право на отримання 50 % пільги при сплаті за комунальні послуги, провести перерахунок платежів, отриманих підприємствами АК "Харківобленерго", ВАТ "Харківміськгаз" та КП "ВТП "ВОДА"" за останні 3 роки з урахуванням 50 % пільги на оплату таких платежів та повернення їй переплаченої суми, а також просить у зв"язку з оплатою нею комунальних послуг в 2009 році з 50 % пільгою, визнати відсутніми борги перед АК "Харківобленерго" та ВАТ "Харківміськгаз". В обгрунтування своїх позовних вимог, позивачка посилається на те, що вона є атестованим співробітником органів внутрішніх справ Червонозаводського РВ ХГУ ГУМВС України в Харківській області та має право, передбачене діючим законодавством, на 50 % пільгу при сплаті за комунальні послуги. В звязку з чим вона неодноразово зверталася до АК "Харківобленерго", ВАТ "Харківміськгаз" та КП "ВТП "ВОДА" щодо перерахунку комунальних платежів, однак в здійсненні перерахунку їй було відмовлено. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача АТ "Харківобленерго" в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що пільги працівникам міліції передбачені ст. 22 Закону України "Про міліцію". Згідно ст. 69 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", ст. 65 Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік", ст. 64 Закону України "Про державний бюджет на 2009 рік" витрати на безоплатне або пільгове матеріальне і побутове забезпечення, на яке згідно з Законами України мають право окремі категорії працівників бюджетних установ здійснюються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання бюджетних установ. Дія вищевказаних статей розповсюджується на працівників органів внутрішніх справ, оскільки вони відповідно до законодавства є працівниками бюджетних установ. Згідно п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.2003 року № 426 "Про затвердження Порядку надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу" для відшкодування фактичних витрат пільговик подає в бухгалтерію установи копії квитанцій про оплату за користування житлом, телефоном, комунальні послуги у строк, за який здійснюється відшкодування. Відповідно ст. 24 Закону України "Про міліцію" пільги, компенсації та гарантії, встановлені цим Законом, надаються за рахунок і в межах коштів, передбачених на утримання бюджетних установ (підприємств, організацій) у кошторисах або фінансових планах. Тобто надання пільг здійснюється за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання бюджетних установ, а надання пільг за рахунок коштів енергопостачальника є неможливим і суперечить бюджетному законодавству та принципам фінансування органів державної влади. АК "Харківобленерго" у відповідності з Законом України "Про електроенергетику" № 575/97-ВР від 16.10.1997 року є лише учасником оптового ринку електричної енергії України, який купує електричну енергію на цьому ринку з метою продажу її споживачам. Жодним з нормативних актів України не передбачено ні право, ні обов'язок, ні можливість енергопостачальника (в тому числі і АК "Харківобленерго") розпоряджатися коштами Держави щодо відшкодування наданих згідно діючого законодавства України пільг чи якось впливати на такий процес. Збитки енергопостачальників від надання пільг з оплати за спожиту електричну енергію окремим категоріям побутових споживачів відшкодовується за рахунок джерел, визначених законодавчими актами, які передбачають відповідні пільги. Представник відповідача ВАТ "Харківміськгаз" в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону України "Про міліцію", працівникам міліції та членам їх сімей надається п'ятидесятивідсоткова знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. Проте, закон гарантує від імені держави право на соціальний захист, а тому є соціальним зобов'язанням держави, яка гарантувала працівнику таке право. З урахуванням ч. 2 ст. 95 Конституції України та ч. 1, ст. 24 Закону України "Про міліцію", виключно Законом України про Державний бюджет України мають визначатися будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, їх розмір та цільове спрямування, в тому числі й видатки Державного бюджету на забезпечення Позивачу його права на соціальний захист. Тобто у разі надання пільг та їх фінансування за рахунок коштів державного бюджету, обсяги цього фінансування не можуть визначатися будь - яким іншим Законом, крім Закону України „Про Державний бюджет. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, Закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішень про їх неконституційність, а тому сплата у 2001,2003,2004 роках громадянами, які мали пільги зі сплати житлово - комунальних послуг, 100% плати за такі послуги відповідала чинному на той час законодавству. До того ж, своїми рішеннями Конституційний Суд не зобов'язував будь - які відповідні державні органи розробляти механізм компенсування або надання відповідних коштів. Також до відома Позивача доводилося, що у відповідності до вимог Закону України "Про Державний бюджет України" пільги для діючих робітників міліції не передбачені. Станом на 01.02.2010 р. на особовому рахунку 11/1/100, відкритого за адресою та на ім'я Позивача існує заборгованість в сумі 1989 грн. 56 коп. на показники лічильника 9626мЗ. ВАТ "Харківміськгаз" відповідно до договорів купівлі-продажу (постачання) природного газу набуває право власності на газ, що в подальшому постачає населенню міста Харкова за регульованою державою ціною (тарифом). Субвенції з державного та місцевого бюджету за пільговиків, не компенсують ВАТ "Харківміськгаз" штрафні санкції за порушення населенням грошових зобов'язань по оплаті за природний газ. Відповідач за позовом вимушений оплачувати ці санкції з власного прибутку. Узгодити надані та гарантовані сторонам цих відносин права, могла б держава, передбачивши та відшкодувавши газопостачальним підприємствам витрати, пов'язаними з наданням пільговим категоріям споживачів послуг з газопостачання. Однак, Держава порушила взяті на себе зобов'язання та за допомогою своїх судових органів намагається уникнути від їх виконання, шляхом зобов'язання Відповідача за власні кошти забезпечити право позивачу на п'ятидесятивідсоткову пільгу. Таким чином, ВАТ "Харківміськгаз" прав [PERSON] в якості споживача послуг з газопостачання не порушувало, її право на пільгу не знехтувало, а позовні вимоги щодо надання пільги всім членам її сім'ї вважає недоведеними, незаконними та необгрунтованими. Представник відповідача КП "ВТП "ВОДА"" в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що відповідно до ст. ст. 22, 24 Закону України "Про міліцію", працівникам міліції та членам їх сімей надається п'ятидесятивідсоткова знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг. Відповідно до п.п.п.2,3,5 Порядку надання пільг, компенсацій та гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу (далі - Порядок), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2003 року за №426, пільги та компенсації надаються шляхом відшкодування пільговику передбаченої законом частини фактичних затрат за користування житлово-комунальними послугами. Відшкодування вказаних затрат здійснюється щомісячно або раз в квартал за рішенням керівництва установи. Витрати за відшкодування затрат за надання пільговику послуги здійснюється за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання цих установ. Для відшкодування фактичних затрат пільговик подає до бухгалтерії установи копії квитанцій про сплату за користування комунальними послугами в строк, за який здійснюється відшкодування, а також довідку про склад сімї (один раз на рік). Відповідно до п.8 Порядку, грошовий еквівалент наданих пільг та компенсацій виплачується пільговику установою разом з іншими щомісячними виплатами. Представник третьої особи Головного Управління МВС України в Харківській області в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є співробітником органів внутрішніх справ Червонозаводського РВ ХГУ ГУМВС України в Харківській області. Позивач [PERSON] разом з сином [PERSON] мешкає та зареєстрована за адресою:м. Харків, [ADDRESS]. Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону України "Про міліцію", працівникам міліції та членам їх сімей надається п'ятидесятивідсоткова знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг. В 2009 році позивач [PERSON], користуючись наданим їй Законом правом, звернулася до АК "Харківобленерго", ВАТ "Харківміськгаз" та КП "ВТП "ВОДА"" з відповідними заявами про здійснення їй перерахунку комунальних платежів, однак в здійсненні перерахунку їй було відмовлено. Відповідно до ч.3,4 ст. 59 Закону України "Про Державний бюджет на 2003 рік", дію статті 22 Закону України "Про міліцію", було зупинено. Рішенням Конституційного Суду України від 17.03.2004 за №7-рп\\2004 року, у справі за поданням 45 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч.3,4 ст. 59 Закону України "Про Державний бюджет України на 2003 рік" (справа про соціальний захист військо службовців та працівників правоохоронних органів), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення ч.3,4 ст. 59 Закону України "Про Державний бюджет на 2003 рік", в частині, за якою пільги, компенсації і гарантії, на які згідно з законами України мають право окремі працівники (військовослужбовці) військових формувань та правоохоронних органів щодо знижки плати за користування житлом (квартирної плати), паливом, телефоном та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова енергія). Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Враховуючи викладене, заперечення відповідачів судом визнаються безпідставними. Всупереч наведеним вимогам відповідачі не довели правомірності свого рішення, яке полягає у безпідставній відмові позивачеві щодо визнання за нею, як за працівником правоохоронних органів, права на отримання 50 % пільги при сплаті за комунальні послуги, провести перерахунок платежів, отриманих підприємствами АК "Харківобленерго", ВАТ "Харківміськгаз" та КП "ВТП "ВОДА"" за останні 3 роки з урахуванням 50 % пільги на оплату таких платежів. Тому, в цій частині позов [PERSON] підлягає задоволенню. Позовні вимоги [PERSON] про повернення переплаченої суми, у зв"язку з оплатою нею комунальних послуг в 2009 році з 50 % пільгою, визнання відсутніми боргів перед АК "Харківобленерго" та ВАТ "Харківміськгаз" безпідставні і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial