Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

В березні 2010 року КП «Єдність» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він є балансоутримувачем житлового будинку №37 по вул. Шевченка в м. Вознесенську (що до цього мав статус гуртожитку), що був переданий йому рішенням органу місцевого самоврядування. В квартирі №45 цього будинку (до зміни статусу житла - кімнаті №45) з 10 вересня 1985 року зареєстрований відповідач по справі, який протягом тривалого часу житлом не користується. Водночас внаслідок зміни статусу житла та його перепланування 46-ти кімнатний гуртожиток перетворився на 29-ти квартирний будинок. Незважаючи на ці обставини, [PERSON] був перереєстрований, вже як мешканець квартири [ADDRESS], хоча особовий рахунок на нього не відкривався. Посилаючись на те, що відповідач зареєстрований в житловому приміщенні, якого фактично не існує, за місцем реєстрації протягом тривалого часу не проживає (більше 10 років), в добровільному порядку знятися з реєстрації за попереднім місцем проживання не бажає, водночас вирішення цього питання в адміністративному порядку без бажання [PERSON] неможливе взагалі, а тому позивач просив про задоволення позову. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та повне визнання позовних вимог. Суд вважав за можливе розглядати справу без участі відповідача, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків визнання позову відповідачем, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує права третіх осіб. В судовому засіданні встановлено, що на балансі КГІ «Єдність» знаходиться житловий будинок №37 по вул. Шевченка в м. Вознесенську Миколаївської області (що до цього мав статус гуртожитку), що був переданий йому рішенням Вознесенської міської ради Миколаївської області від 30 серпня 2004 року за №10. В квартирі №45 цього будинку (до зміни статусу житла - кімнаті №45) з 10 вересня 1985 року зареєстрований відповідач по справі, який протягом тривалого часу (більше 10 років) житлом не користується. Водночас внаслідок зміни статусу житла та його перепланування 46-ти кімнатний гуртожиток перетворився на 29-ти квартирний будинок. Незважаючи на ці обставини, [PERSON] був перереєстрований, вже як мешканець квартири [ADDRESS], хоча особовий рахунок* на нього не відкривався. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст.ст. 71, 107 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття за винятком випадків, коли за ним, як тимчасово відсутньою особою, зберігається жиле приміщення понад строки, встановлені цим Кодексом. Позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку державного або комунального житлового фонду може бути поданий власником житла або підприємством на балансі якого перебуває будинок. Відповідач зареєстрований в житловому приміщенні, якого фактично не існує, за місцем реєстрації протягом тривалого часу не проживає, в добровільному порядку знятися з реєстрації за попереднім місцем проживання не бажає, водночас вирішення цього питання без особистою бажання та волевиявлення [PERSON] в адміністративному порядку неможливе взагалі. За такого, враховуючи обставини справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved