overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

В липні 2009 р. Житлово-комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Південь» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач вказує на те, що відповідачка проживає в [INFO] та отримує послуги щодо обслуговування будинку та прибудинкової території, які надає позивач. У звязку з несплатою відповідачкою квартирної плати утворився борг, який станом на 1 липня 2009 року складає 3097 грн. 57 коп. Посилаючись на наведене та на положення ст.ст.156, 162 ЖК України, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки вказану суму заборгованості. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала, просила про його задоволення. Відповідачка в судове засідання не зявилась. Про час і місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином. Згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України проводиться заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідачка у справі проживає в [INFO]. Позивач у справі надає відповідачці послуги по обслуговуванню будинку та прибудинкової території. Згідно ст.ст. 156, 162 ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків власник та наймач зобовязаний своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка своїх зобовязань не виконує, оплату по квартирній платі не здійснює, в звязку з чим має перед позивачем заборгованість, яка станом на 1 липня 2009 року складає 3097 грн. 57 коп. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що позов ЖКП «Південь» про стягнення заборгованості по квартирній платі підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову інформаційно-технічні витрати у розмірі 30 грн. та судовий збір у розмірі 51 грн. на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

В серпні 2009 р. Житлово-комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Південь» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач вказує на те, що відповідачі проживають в [INFO] та отримують послуги щодо обслуговування будинку та прибудинкової території, які надає позивач. У звязку з несплатою відповідачами квартирної плати утворився борг, який за період з 1 грудня 2006 року по 1 липня 2009 року складає 2107 грн. 97 коп. Посилаючись на наведене та на положення ст.ст.156, 162 ЖК, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, позивач просив стягнути на свою користь з відповідачів вказану суму заборгованості. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала, просила про його задоволення. Відповідачі в судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідачі у справі проживають в [INFO]. Позивач у справі надає відповідачам послуги по обслуговуванню будинку та прибудинкової території. Згідно ст.ст. 156, 162 ЖК, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків власник та наймач зобовязаний своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі своїх зобовязань не виконують, оплату по квартирній платі не здійснюють, в звязку з чим мають перед позивачем заборгованість, яка за період з 1 грудня 2006 року по 1 липня 2009 року складає 2107 грн. 97 коп. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що позов ЖКП «Південь» про стягнення заборгованості по квартирній платі підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову інформаційно-технічні витрати у розмірі 30 грн. та судовий збір у розмірі 51 грн. на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

В квітні 2009 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позивачка вказує на те, що 5 березня 2005 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, постійні сварки, втрату взаєморозуміння. Спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припиненні з серпня 2009 року. Відповідач ухиляється від виховання дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем та стягнути з відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх його доходів щомісячно. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач позов визнав у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 5 березня 2005 року, який зареєстрований в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського обласного управління юстиції, актовий запис № 69. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Сімейне життя між сторонами не склалось через різні погляди на сімейне життя, постійні сварки, втрату взаєморозуміння. Спільного господарства сторони не ведуть, шлюбні відносини між ними припиненні з серпня 2009 року. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них. Крім того, відповідач ухилявся від утримання сина, матеріальної допомоги добровільно не надавав. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. Державне мито у розмірі 17 грн., що підлягає стягненню в дохід держави за реєстрацію розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне покласти на позивачку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

В квітні 2010 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вказує на те, що 29 червня 1991 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними не склалось через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, постійні сварки, втрату почуття любові. Спільного господарства не ведуть та не проживають разом з червня 2008 року. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем та стягнути з нього судові витрати. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги. Відповідач позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 29 червня 1991 року Ленінським відділом запису актів громадянського стану, актовий запис № 666 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дів. Афанасьєва) [PERSON]. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, постійні сварки, втрату почуття любові. Спільного господарства сторони не ведуть та не проживають разом з червня 2008 року. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню. Державне мито у розмірі 17 грн., що підлягає стягненню в дохід держави за реєстрацію розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне покласти на відповідача. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню сплачені при подачі позову судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

В березні 2010 р. [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] дійсним, та визнання права власності на 1/2 частку квартири за кожним. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, наполягала на його задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився, згідно наданої заяви просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи Універсальної Товарної біржі «Миколаївська нерухомість 2000» в судове засідання не зявився, згідно наданої просив слухати справу у його відсутність. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 13.02.2002 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на Універсальній Товарній біржі «Миколаївська нерухомість 2000» було укладено договір купівлі-продажу №4-160, відповідно до якого останній продав, а позивачі купили по 1/2 частині квартири [ADDRESS] кожний. Раніше дана квартира належала відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу від 28.05.2001 р., зареєстрованому в ММБТІ 07.06.2001 р. в реєстровій книзі №99 за №17404. Сторони по угоді виконали всі суттєві умови договору, відповідно до якого відповідач передав у власність позивачам квартиру [ADDRESS], а позивачі в свою чергу передали певну суму грошей. В подальшому сторони, виконавши угоду, ухилилися від нотаріального посвідчення. 02.04.2010 р. [PERSON] помер. За таких обставин та на підставі ст.ст.224, 228 ЦК УРСР, ст.ст. 220, 328 ЦК України суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання угоди дійсною підлягають задоволенню у повному обсязі. Що ж стосується вимог про визнання права власності, в задоволенні їх належить відмовити, оскільки за позивачами [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], підстав для повторного визнання права власності суд не вбачає. Відповідно до ст. 80, 81 ЦПК України судовий збір сплачено при зверненні до суду.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

22.03.2010 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу 01 червня 1996 року за реєстровим номером №1494, складеного її батьком на її ім'я. В судовому засіданні заявниця вимоги заяви підтримала, та суду пояснила, що є донькою [PERSON], який при складанні заповіту в написанні її прізвища допустив помилку, зазначивши як „[PERSON]", тоді як згідно паспортних даних її прізвище «[PERSON]». [INFO] року батько помер, за наявності у заповіті помилки нотаріальна контора відмовляє їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з чим вона не може оформити спадщину, яка відкрилась після смерті батька. Заінтересовані особи до суду не з'явилися, заперечень проти заяви не надано. Суд ухвалив про розгляд справи у відсутність осіб, що не з'явились, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Вислухавши пояснення заявниці, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, заявниця [PERSON] є донькою [PERSON], який помер [INFO] року та ним при складанні заповіту в прізвищі заявниці допущена помилка, а саме прізвище вказано як „[PERSON]", тоді як згідно паспортних даних її прізвище «[PERSON]». При зверненні до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено у зв'язку з тим, що в заповіті, посвідченому [PERSON], приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу 01 червня 1996 року за реєстровим номером №1494, спадкоємицею частки майна, яке належить [PERSON] було вказано доньку спадкодавця як [PERSON], в той час як заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину подано [PERSON], що протирічить тексту заповіту. На підставі вищевикладеного, у відповідності до ст. 256 ЦПК України, на підставі доказів свідоцтва про одруження від 12.09.1970р., свідоцтва про народження від 10.02.1988р., паспортних даних заявниці, суд встановлює факт належності заповіту посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу 01 червня 1996 року за реєстровим номером №1494 саме [PERSON], таким чином вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно зі ст. ст. 81, 88 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

Позивач звернулась з даним позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1000,00 грн. В судовому засіданні вимоги позову уточнила, та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частині всіх видів заробітку відповідача, але не менше ЗО % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Судом ухвалено про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. ст. 224 ЦПК України. Обставини справи, встановлені судом. Сторони перебували у шлюбі з 27.06.1998 року, від якого народились двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з матір'ю та знаходяться на її забезпеченні. У відповідності до вимог ст. 1 80 СК України, батько повинен утримувати дітей до їх повноліття. Враховуючи вимоги ст. ст. 182-184 СК України, суд вважає, що існують підстави для стягнення аліментів та з відповідача слід стягнути аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, але не менше ЗО % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 51,00 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Позивач у судовому засіданні вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Судом ухвалено про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. ст. 224 ЦПК України. Обставини справи, встановлені судом. Сторони перебувають у шлюбі з 27.06.1998 року. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В сім'ї склалися ненормальні взаємовідносини внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Подружні стосунки припинені та в теперішній час не підтримуються. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась, відновлення її неможливе та недоцільне, а тому позов підлягає задоволенню, а шлюб на підставі ст. 112 СК України - розірванню, судовий збір при розірванні шлюбу підлягає стягненню з обох сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

Прокурор Новопсковського району звернувся до суду із позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON], в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача на користь законного представника неповнолітньої дитини [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 300 грн. щомісячно до повноліття дитини. Під час судового засідання прокурор Новопсковського району надав до суду змінену позовну заяву, згідно якої просить збільшити розмір стягнутих з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] зі 100 грн. до 350 грн. щомісячно до повноліття дитини. Законний представник неповнолітнього [PERSON] - [PERSON], змінені позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач змінені позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник служби у справах дітей Новопсковської РДА проти змінених позовних вимог не заперечувала. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Новопсковського районного суду від 10.01.2006 року з відповідача на користь [PERSON] (законного представника неповнолітнього [PERSON].) стягуються аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 100 грн. щомісячно, починаючи з 09.12.2005 року до повноліття дитини. Судом встановлено, що на даний час матеріальне становище відповідача не змінилося, він не працює, інших утриманців не має, але враховуючи, що відповідач згоден сплачувати аліменти у розмірі 350 грн. на утримання свого неповнолітнього сина, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

В квітні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа в якій вказував, що 07 квітня 2009 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить грошовий вклад, що зберігається на рахунку №91551/847 у філії «Вознесенське відділення ВАТ «Ощадбанк»». [PERSON], як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину в установленому законом порядку. З метою належного оформлення своїх спадкових прав заявник звернувся до Першої Вознесенської державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії. Підставою відмови було те, що в правовстановлюючому документі на вклад прізвище його власника не співпадає з фактичним прізвищем спадкодавця, внаслідок чого неможливо встановити факт належності останній цього майна. Оскільки в адміністративному порядку виправити зазначені помилки неможливо, а тому заявник просив про встановлення факту належності спадкодавцю ощадної книжки на вклад в судовому порядку. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав у повному обсязі. Представник заінтересованої особи ВАТ «Ощадбанк» - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом встановлено, що 07 квітня 2009 року померла [PERSON] (а.с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить грошовий вклад, що зберігається на рахунку №91551/847 у філії «Вознесенське відділення ВАТ «Ощадбанк»» (12-13, 19-20). [PERSON], як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину в установленому законом порядку, однак не може належним чином її оформити, оскільки в правовстановлюючому документі на вклад прізвище власника цього майна зазначено як «Мунтян», що не відповідає дійсності (а.с. 9-10, 14, 27). Однак факт належності [PERSON] ощадної книжки за №01807, філії №3153/013 відділення Ошадбанку в м. Вознесенськ, як власника рахунку №91551/847 підтверджується наступними доказами: - довідкою ВАТ «Ощадбанк» за №04/9-251 від 16 березня 2010 року (а.с. 13) з якої вбачається, що розрахунковий рахунок №91551/847 дійсно відкритий на імя [PERSON]; - довідкою ВАТ «Ощадбанк» за №04/9-475 від 07 травня 2010 року (а.с. 19) з якої вбачається, що 11 жовтня 1983 року на імя [PERSON] було відкрито основний рахунок №01807. Однак 11 травня 2001 року вкладник власноручно заповнила форму на отримання ощадної книжки, де зазначила своє прізвище як «Мунтян», що призвело до внесення неправильних відомостей до правовстановлюючого документа; - копією приходного ордера від 11 жовтня 1983 року (а.с. 20) з якого вбачається факт особистого внесення [PERSON] коштів на рахунок №01807 Ощадбанку. Оскільки матеріали справи та встановлені обставини свідчать про те, що вирішити питання щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу в адміністративному порядку неможливо, тому суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

25.03.2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON] вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 13.10.2007 року у відділі РАЦСу Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 267. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сім»я існує тільки формально, відповідачка не бажає розірвати шлюб у органах РАЦСу, просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] позов повністю підтримав, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка в судовому засіданні позов повністю визнала , на розірвання шлюбу згодна. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази по даній справі, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних сторонами, та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, з»ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. З таких підстав суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення по справі і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі із 19 квітня 1985 року. Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину Оксану, [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою, мотивуючи тим, що спільне подружнє життя з відповідачкою не склалося, між ними немає ні поваги , ні взаєморозуміння та згоди у вирішенні спільних проблем, тому він переконався, що шлюб носить суто формальний характер, сімя фактично розпалася і не може бути збережена. Позивач позов підтримав. Відповідачка позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує. Вислухавши сторони, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив, що дальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими, оскільки сімя фактично розпалася, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому позов підлягає до задоволення, шлюб згідно ст.112 Сімейного кодексу України слід розірвати. Витрати, повязані із реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦСу, покласти на позивача.

Outcome: approved