Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачем його прав, передбачених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки відповідач нараховує і виплачує державну (основну) та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, без дотримання вимог цього Закону. Позивач просить визнати дії відповідача щодо призначення та виплати йому державної (основної) та додаткової пенсії неправомірними і стягнути з відповідача за період з 1 січня 2008 року по 30 червня 2010 року недоотриману ним пенсію в розмірі 106126,13 грн., а також зобовязати відповідача з 01 липня 2010 року провести перерахунок та визначити державну (основну) пенсію в розмірі, який має відповідати ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( №796) - не меншим 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії в розмірі передбаченому ч. З ст. 50 Закону - 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» В судове засідання представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] не зявився, направивши до суду заяву, в якій зазначається, що позов ним підтримується в повному обсязі та мається прохання розглядати справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Відповідач направив до суду письмові заперечення проти позову [PERSON], в яких позов не визнається з посиланням на відповідні постанови Кабінету Міністрів України, якими передбачені розміри виплат окремим категоріям пенсіонерів, та на відповідні положення Бюджетного кодексу, Законів України про державний бюджет України, і «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Також в письмових запереченнях відповідача мається заява-прохання до суду провести розгляд справи без присутності представника УПФУ в Іванківському районі. За даних обставин судом справу розглянуто за наявними в справі матеріалами. З матеріалів справи вбачаються спірні правовідносини, що виникли між управлінням Пенсійного фонду України в Іванківському районі та [PERSON] з приводу обчислення розміру пенсії, яка призначена та виплачується останньому на умовах Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При вирішенні цієї справи суд застосовує Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (№ 796), при цьому підпункти 9, 12 і 15 пункту 28 розділу 11 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», якими запроваджено нову редакцію ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд до уваги не приймає, як таку, що звужує обсяг вже визначених прав і свобод позивача та суперечить Конституції України. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду в Іванківському районі Київської області, отримує пенсію на умовах Закону України Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Він є особою, віднесеною до категорії 1, інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, повязаного із наслідками Чорнобильської катастрофи, а отже, субєктом, визначеним у статтях 50, 54 (Закону № 796), особою, що мас. право на отримання щомісячної державної (основної) пенсії в розмірі, який в усіх випадках не може бути меншим 8 мінімальних пенсій за віком і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, з розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Одержувані позивачем виплати щомісячної пенсії не відповідають розміру, визначеному ст. 50 та 54 Закону. Відповідач встановив позивачу іншу мінімальну величину відповідно до постанови Кабінету Міністрів України* від і,6. липня 2008 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян». Додаткова пенсія позивача виплачується в розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 - 20 % від прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Таким чином, усупереч ч. З ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачеві пенсія виплачується в розмірах установлених урядовими нормативними актами й без дотримання вимог даного Закону, який за загальними засадами є пріоритетним при визначенні розміру пенсії і тому підлягає застосуванню у цій справі. Суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання щомісячної державної (основної) пенсії в розмірі не меншому, аніж 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Наявність такого права у позивача є визначальним для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ч. 2 ст. 46). Відповідно до статей 21 і 22 Конституції України конституційні права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту й обсягу існуючих прав і свобод не допускається. Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту Основного Закону в жодному разі не може бути порушена. Конституційний принцип правової держави вимагає від неї утримуватися від обмеження загальновизнаних прав і свобод людини і громадянина, в тому числі прав осіб, постраждалих від наслідків Чорнобильської катастрофи на отримання ними соціальних виплат. Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, повязану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, (про що зазначено у рішеннях № 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року та № 6-рп від 9 липня 2007 року), від 22 травня 2008 року № 10-рп, від 27 листопада 2008 року № 26-рп), і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать і особи, які стали інвалідами від захворювання, повязаного із наслідками Чорнобильської катастрофи, та яким призначається пенсія за спеціальним законом. В рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів статтею 22 Конституції України не допускається. Згідно ст.. 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод визначаються виключно законами України, а тому питання визначення розрахункової величини, що використовується для розрахунку розміру пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, є також предметом виключно законів України. За висновками Конституційного Суду України зупинення законом України про державний бюджет України дію інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України не відповідає статтям 1,3, частині другій статті 6, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України. При цьому зазначено й те, що Верховна Рада України не повноважна при прийнятті закону про державний бюджет України включати до нього положення про внесення змін до чинних законів України, зупиняти дію окремих положень чи законів та будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин. З цих підстав посилання представника відповідача на відповідні положення закону України про державний бюджет, якими вносилися змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та на делеговане право Кабінету Міністрів України встановлювати конкретні розміри пенсій суд до уваги не приймає. Зі змісту ст. .50, 54 Закону № 796 випливає, що для обчислення розміру державної (основної) та додаткової пенсії має використовуватись мінімальна пенсія за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, зокрема, законом про державний бюджет на відповідний рік. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав чи встановлював розмір мінімальної пенсії за віком немає. Таким чином, суд не приймає до уваги положення ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно яких розмір мінімальної пенсії за віком застосовується виключно для розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. Наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії згідно ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно зі статтями 8* і 19 Конституції України, статтею 8 ЦПК України суд при вирішенні справи керується Конституцією України та законами України. У разі невідповідності правового акта закону України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу. При розгляді цієї справи виходить з принципів верховенства права й законності, відповідно до яких органи державної влади, їх посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, а, отже, постанови Кабінету Міністрів України не повинні суперечити нормативним актам, які мають вищу юридичну силу. Таким чином, суд вважає, що дії управління Пенсійного фонду в Іванківському районі Київської області щодо призначення та виплати позивачеві щомісячної державної (основної) пенсії в розмірах менших за 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірах менших від 75 процентів мінімальної пенсії за віком є неправомірними, оскільки не відповідають вимогам ст. 50, ст. 54 Закону № 796. Тим самим, суд вважає наявними порушення прав позивача, які підлягають захисту, а предявлений позов частковому задоволенню. Суд вважає необхідним зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату державної (основної) та додаткової пенсії позивача з 01 січня 2008 року, розмір до виплати якої має відповідати розміру, визначеному ч. 4 ст. 54 та ч. З ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796. На підставі викладеного та

Outcome: partial