Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати недійсним рішення виконкому Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 07 жовтня 1997 року № 271, від 11 грудня 1997 року, визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю, видане [PERSON], серія АВЕ № 176201 виконкомом Нерубайської сільської ради, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 467, визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані Біляївською державною нотаріальною конторою 13 липня 2001 року серія АЕВ 176202 і серія АЕВ № 176201. Свої вимоги мотивує тим, що 07.10.1997 року Нерубайською сільською радою було прийнято рішення № 271, яким [PERSON] було надано додатково земельну ділянку площею 0,0275 га до раніше наданої у користування і передано безоплатно у приватну власність земельна ділянка площею 0,1175 га для будівництва житлового будинку по вул. Чкалова, 110 в с. Нерубайське Біляївського району. 11.12.1997 року сільрадою було постановлено рішення № 139, яким було внесено зміни до вищевказаного рішення і [PERSON] передано безоплатно у приватну власність 0,153 га. На підставі вказаних рішень [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. 28 червня 1999 року [PERSON] померла і спадщину прийняв її син [PERSON], який 13 липня 2001 року отримав свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок і земельну ділянку площею 0,153 га по вул. Чкалова, 110 в с. Нерубайське Біляївського рай ону. Позивач вважає, що державний акт, і свідоцтва про право на спадщину видані на частину земельної ділянки, яка належить йому. Вважає, що його права порушені, у звязку з чим звернувся з позовом до суду. Позивач у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав і пояснив, що проходу, який вказаний у державному акті на ім»я покійної [PERSON], ніколи не існувало, в той час його батько [PERSON] дозволяв їй проходити по тій земельній ділянці, але вона не була вилучена у нього і передана [PERSON]. Від підпису акту встановлення меж в натурі він ніколи не відмовлявся, йому не було запропоновано підписувати акт. Відповідач і його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали і пояснили, що прохід існував, оскільки ще його мати у 1990 році, коли виник спір, зверталася до сільської ради і було прийнято рішення поновити прохід, оскільки літня кухня була збудована з порушенням будівельних норм. Наполягав на тому, що прохід існував, а у терепішній час фактично відсутній, оскільки у теперішній час на місці проходу знаходиться прибудова до капітальної стіни [PERSON] Представник Нерубайської сільської ради Біляївського району у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив, що єдиним правовстановлюючим документом, які підтверджує те, що прохід існував, є державний акт на ім»я [PERSON], межі земельної ділянки, до якої входить і прохід, встановлювалися посадовими особами, суміжними землевланиками, а тому вважає, що позов [PERSON] необгрунтований і задоволенню не підлягає. Представники Біляївської держнотконтори і відділу Держкомзему у Біляївському районі до судового засідання не з»явилися, але надіслали до суду заяви і просили справу розглянути без їх участі. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, його представника, представника Нерубайської сільської ради Біляївського району, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] матері позивача, на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку при житті на праві власності належала земельна ділянка площею 0,153 га, розташрована на територвї с. Нерубайське вул. Чкалова, 110 (а.с. 22). 28 червня 1999 року [PERSON] померла (а.с. 125) і 13 липня 2001 року Біляївською державною нотаріальною конторою на ім»я відповідача були видані свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] на земельну ділянку площею 0,153 га і на житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,153 га по вул. Чкалова, 110 в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області (а.с. 42-43). Відповідно до плану зовнішінх меж земельної ділянки позивача та додатком до акту встановлення меж визначено, що невід»ємною і складовою частиною земельної ділянки попереднього власника земельної ділянки [PERSON], а також позивача є прохід довжиною 40,3 м та шириною 1,5 м на вул. Чкалова в с. Нерубайське. Між [PERSON] і [PERSON] виник спір з приводу існування проходу, позивач [PERSON] у судовому засіданні наполягав на тому, що ні у [PERSON], ні у його покійної матері [PERSON] за адресою: вул. Чкалова, 110 в с. Нерубайське Біляївського району, ніколи не існувало проходу довжиною 40,3 м та шириною 1,5 м на вул. Чкалова. Але доводи позивача спростовані доказами, які були зібрані в ході розгляду справи, а саме: 01 листопада 1990 року виконком Нерубайської сільської ради заслухавши інформацію заступника голови виконкому, встановив, що згідно схеми розташування земельної ділянки по вул. Чкалова, 110, затвердженої сільвиконкомом 23 жовтня 1957 року, від будинку № 110 до прилиманної частини вул. Чкалова приблизно до 1988 року існував прохід шириною 1,5 м, через те, що власником будинку № 108 [PERSON] літня кухня побудована з порушенням будівельних норм прохід від будинку № 110 для зручності користування садибою [PERSON] самочинно усунений. Виходячи з цього, виконком вирішив прохід від будинку № 110 до при лиманної частини вул. Чкалова поновити, [PERSON] і [PERSON] встановити по обидві сторони проходу огороджувальний паркан до 10 листопада 1990 року (а.с. 44). Рішенням Нерубайської сільської ради № 39 від 09 червня 1998 року було врегульовано питання щодо земельного спору між попередніми власниками [PERSON] і [PERSON] (а.с. 45). 07 жовтня 1997 року Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області прийнято рішення № 271, яким [PERSON] надана додатково земельна ділянка площею 0,275 га до раніше наданої у користування і передана у приватну власність земельна ділянка загальною площею 0,1175 га по вул. Чкалова, 110 в с. Нерубайське Біляївського району (а.с. 19). 11 грудня 1997 року Нерубайською сільською радою прийнято рішення № 139, яким внесені зміни до вищезазначеного рішення і [PERSON] передана безоплатно у приватну власність земельна ділянка загальною площею 0,153 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд за вищевказаною адресою (а.с. 20). 10 серпня 2007 року [PERSON] Нерубайською сільською радою було передано безкоштовно у приватну вланість земельну ділянку площею 0,055 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Чкалова, 108-а (а.с. 13). 26 листопада 2008 року інженерами-земплевпорядниками Нерубайської сільської ради проводилося обстеження земельної ділянки [PERSON], було встановлено, що суміжний землекористувач [PERSON] захопив і перекрив позивачу прохід ділянкою довжиною 40,3 м і шириною 1,5 м (а.с. 46). Крім того, як вбачається з технічних паспортів на житловий будинок по вул. Чкалова,110 в с. Нерубайське, виданий у 1991 і 2001 р.р. на ім»я [PERSON], у схемі розташування земельної ділянки також зазначений прохід (а.с. 89-93, 128-130). До того ж, Біляївський районний суд Одеської області , розглядаючи цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл будинку, врахував інтереси третьої особи [PERSON] і вилучив з розподілу майна земельну ділянку шириною 1,5 м і довжиною 39,2 м з лівої границі спірної земельної ділянки (а.с. 145-146). Відповідно до акту встановлення меж в натурі від 31 грудня 1997 року були встановлені межі земельної ділянки площею 0,153 га по вул. Чкалова, 110 (а.с. 25), акт був складений в присутності представника землевпорядної організації, Нерубайської сільської ради, суміжних землевласників, в тому числі і [PERSON], але [PERSON] від підпису відмовився (а.с. 162). Також рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 05 травня 2009 року встановлений факт порушення прав [PERSON] з боку [PERSON], прибудова до житлового будинку [PERSON] збудована на території земельної ділянки [PERSON], фактично перекривши прохід до вул. Чкалова. Також встановлено, що [PERSON] захопив і перекрив прохвд довжиною 40,3 м і шириною 1,5 м, чим порушив право власності [PERSON] Рішення набрало законної сили 25 червня 2009 р. (а.с. 47-51). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] підтвердили той факт, що прохід існував і він належав [PERSON] Акт від 01 жовтня 1959 року на ім»я [PERSON], наданий позивачем, відповідно до якого проходу до вул. Чкалова немає, суд до уваги не приймає, оскільки він не являється правовставнолюючими документом. У судовому засіданні були оглянуті погосподарські книги Нерубайської сільської ради, з яких вбачається, що за [PERSON] числилося 0,09 га землі, яка була передана їй у приватну власність, згодом їй було передано у власність ще 0,275 га, всього 0,1175 га, а потім 0,153 га, але предстаник сільської ради пояснив, що раніше не було можливостей точного вимірювання площі земельних ділянок, і при геодезичній зйомці було встановлено, що площа земельної ділянки [PERSON] становить 0,153 га. Оскільки позивачем не надано доказів того, що прохід шириною 1,5 м і довжиною 40,3 м надавався йому чи його батькові у користування, і враховуючи вищенаведені докази по справі, відповідно до яких прохід надавався [PERSON], а також виходячи з того, що єдиним правовстановлюючим документом на спірну земельну ділянку, до якої входить прохід, є державний акт, суд не знаходить підставі для задоволення позову.

Outcome: dismissed