Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-13 00:00:00

21січня 2010 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь: матеріальну шкоду в розмірі 48 000 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., понесені ним судові витрати в розмірі 1118, 09 грн., які складаються з: витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 510,67 грн.; витрат на послуги банка в розмірі 10 грн.; поштових витрат в розмірі 26, 42 грн.; витрат на держмито та ІТЗ судового процесу в розмірі 171 грн.; витрат на оплату юридичної допомоги адвоката в розмірі 10 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 31.10.2009 року відповідач, керуючи власним автомобілем Volkswagen (д.н. [NUMBER]), порушуючи правила дорожнього руху, допустив зіткнення з його автомобілем Volkswagen Passat (д.н. [NUMBER]), яким він керував на підставі довіреності, в результаті чого, йому були спричинені збитки та завдана моральна шкода.Факт ДТП та вину відповідача у зіткненні автомобілів, позивач обгрунтовував постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.11.2009 р. у справі № 3-6538/2009 та положеннями ст.ст. 1166, 1187-1189 ЦК України. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення № 372310 , яке міститься в матеріалах справи. Від відповідача також не надходило клопотань про розгляд справи за його відсутності. За згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, згідно положень ст. 224 ЦПК України, відтак справа розглядалася за відсутності відповідача у порядку заочного провадження. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази та матеріали в сукупності, доходить висновку, що позовні вимоги обгрунтовані частково; частково знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, не суперечать вимогам діючого законодавства, відтак, підлягають частковому задоволенню. При цьому суд виходить із наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 31.10.2009 року відповідач, керуючи власним автомобілем Volkswagen (д.н. [NUMBER]), порушуючи правила дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем позивача Volkswagen Passat (д.н. [NUMBER]), яким останній керував на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 20.05.2006 року. В результаті цієї ДТП автомобілю позивача були спричинені механічні ушкодження. Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.11.2009 року у справі № 3-6538/2009, відповідача визнано винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Положеннями ч. 4 ст. 61 ЦПК України встановлено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення обов»язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи викладене та оскільки суд у даній справі розглядає правовідносини щодо цивільно-правових наслідків дій відповідача під час ДТП від 31.10.2009 року, суд визнає обов»язковою постанову судді від 30.11.2009 року у справі № 3-6538/2009 з питань дій відповідача під час ДТП та вчинення їх відповідачем. А саме те, що 31.10.2009 року відповідач, керуючи власним автомобілем Volkswagen (д.н. [NUMBER]), не поступився дорогою автомобілю Volkswagen Passat (д.н. [NUMBER]), яким керував позивач, в результаті чого відбулося зіткнення вказаних автомобілів. Згідно з висновком експертного авто-товарознавчого дослідження № 9932 від 23.11.2009 р. Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. [PERSON] сума збитків, спричинених позивачеві в результаті ДТП від 31.10.2009 року складає 48 000 грн. Законодавство, яке регулює спірні правовідносини, визначає, що майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірним рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Шкода, завдана особі або майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина зазначеної особи. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 ст. 1187 ЦК України). Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (ч. 3 ст. 386 ЦК України). Згідно зі ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу, тобто не тільки власник, а і володілець майна має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що матеріальна шкода, завдана позивачеві під час ДТП від 31.10.2009 р., підлягає відшкодуванню в повному обсязі відповідачем, як особою, яка її завдала, у звязку з тим, що дії відповідача були неправомірними, та між цими діями і спричиненою шкодою є безпосередній причинний звязок та наявна вина відповідача у ДТП. Стосовно вимог позивача щодо відшкодування відповідачем спричиненої йому моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., суд зазначає наступне. Згідно з приписами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, також і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. В обгрунтування вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди останній зазначив, що пошкодженням відповідачем у ДТП його автомобіля , йому були завдані душевні страждання та був порушений звичайний спосіб життя та праці , оскільки професія менеджера вимагає використання особистого транспорту. В якості доказу зазначеного, позивач надав довідку (вих. № 05/01 від 12.01.2010 р.) за підписом директора підприємства де він працює, де зазначено, що робота позивача полягає у використанні його особистого транспорту. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач, як особа, якій відповідачем спричинені душевні страждання, у зв»язку із пошкодженням автомобіля та у зв»язку із порушенням звичайного способу життя та праці ,не довів суду заявлений в позові розмір спричиненої йому моральної шкоди в сумі 10\~000 грн, через що суд вважає, що вказаний розмірі ним завищено, а тому враховуючи вимоги розумності і справедливості, доходить висновку, що позивач має право на часткове відшкодування за рахунок відповідача моральної шкоди в розмірі 2 000 грн. З урахуванням приписів ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial