Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі, в якому просив визнати протиправною бездіяльність щодо неперерахування та виплати йому, особі, яка має правовий статус дитини війни, доплати (підвищення) до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-ІУ (далі ЗУ № 2195-ІУ), у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з січня 2007 року по грудень 2009 рік включно та зобов»язати УПФ здійснити перерахування такої доплати і забезпечити виплату заборгованості. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив позов задоволити. Відповідач - представник управління Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі в судове засідання не зявився,однак в суд подали заперечення на позов, в якому просять розгляд справи провести за їх відсутності. також , в зазначеному запереченні, відповідач позов не визнали в його задоволенні просили відмовити за безпідставністю вимог, мотивуючи тим, що протягом 2007р., 2008р. та 2009 року надбавка по пенсії позивачу виплачувалася в розмірі встановленого для дітей війни на підставі Закону України „Про Державний бюджет України„ на відповідні роки, оскільки кошти на це були передбачені в Державному бюджеті .Крім того, відповідачі посилаються на те, що Пенсійного фонду України виступає лише розпорядником коштів державного бюджету однак коштів для проведення доплати у відповідності до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не надходило, що унеможливлювало реалізацію виплати необхідних соціальних доплат в повному обсязі. Відповідно до ст.169 ЦПК України вважає можливим розглянути справу в їх відсутності, оскільки у справі є достатньо доказів про права та взаємини сторін та постановлення рішення. Суд, вислухавши позивача, проаналізувавши матеріали справи, вважає, що вказаний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань. Законом України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 р. №2195 встановлено правовий статус дітей війни, визначено основи їх соціального захисту та гарантовано їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки. Ст.1 даного Закону визначено, що дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення - 02.09.1945 р. Другої світової війни було менше 18 років. Ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни. Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Підгаєцькому районі Тернопільської обл., протягом 2007 року їй виплачувалася пенсія за віком без доплати як дитині війни, а протягом 2008 -2009 років позивачеві нараховувалася та виплачувалася надбавка до пенсії як дитині війни у розмірі 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що стверджується довідками відповідача. Положеннями п.17 ст.77 Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» було зупинено на 2006 рік дію єт.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до Закону України від 19.01.2006р. «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» п.17 ст.77 цього Закону був виключений, з одночасним викладенням ст. 110 цього Закону в новій редакції, відповідно до якої пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Положення ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік», Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» на предмет конституційності не розглядалися, у встановленому порядку неконституційними визнані не були та своєї чинності не втратили. Оскільки чинним законодавством не було визначено порядку нарахування і виплати у 2006 році щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а Конституційний Суд України не приймав рішень щодо неконституційності Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»(з наступними змінами і доповненнями) повністю чи в окремих його частинах, тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо розглядуваного підвищення до пенсії за 2006 рік. \~\~\~ Пунктом 12 ст. 71 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію ст.6 ЗУ №2195-ІУ зупинено на 2007 рік із врахуванням ст. 111 цього Закону. Проте рішенням Конституційного Суду України (далі КСУ) від 9 липня 2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п.12 ст.71 та ст ЗУ №489-У. Підпунктом 2 пункту 41 розділу II ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік» було змінено редакцію ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», проте рішенням КСУ від 22 травня 2008 року ці зміни також визнані неконституційними, оскільки правилами ч.2 ст.З ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» державні гарантії дітям війни встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно- правовими актами. Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення КСУ рішення про їх неконституційність. Разом із цим на підставі вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За вказаних обставин суд прийшов до висновку, що [PERSON] з 9 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року та протягом цілого 2009 року повинна була нараховуватись підвищена пенсія, яка передбачена для дітей війни. Відмова в такому нарахуванні та виплаті є протиправною бездільністю УПФ. Оскільки функції з призначення, нарахування та виплати пенсії особі, яка має правовий статус дитини війни, здійснює Пенсійний фонд України в особі Управління Пенсійного фонду України у Підгаєцькому районі Тернопільської обл., тому відповідний обов'язок слід покласти на відповідача у справі. Достатніх правових підстав чи застережень щодо неможливості підвищення пенсії відповідача у передбаченому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війних розмірі за період 09.07.2007р.-31.12.2007р.та за період з 22.05.2008р. по 31 грудня 2008р. та за з січня 2009 р. по 31 грудня 2009 р. включно суд не вбачає. Відповідно відмова УПФ в Підгаєцькому районі в такому нарахуванні та виплаті є протиправною бездіяльністю. Покликання відповідача на відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» доплат до пенсії як на причину невиконання покладених на нього зобов'язань до уваги не приймаються, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»). Беручи до уваги, що правові положення, які передбачають виплату підвищення до пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України«Про соціальний захист дітей війни» є чинними, а [PERSON], належить до вказаної групи осіб і має право на її отримання, органи державної влади не можуть свідомо зменшувати розмір такої допомоги. Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, які не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Доводи відповідача, щодо правомірності своїх дій із посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни на увагу не заслуговують, оскільки фінансування цих видатків не є предметом цього спору. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача задовольнити і зобов'язати відповідача УПФ у Підгаєцькому районі Тернопільської обл. нарахувати і виплатити [PERSON] підвищення до пенсії за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року та з 1 січня по 31 грудня 2009 року, згідно позовних вимог у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням фактично виплачених сум, а в іншій частині вимог відмовити. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача по справі, слід стягнути витрати ІТЗ. в сумі- 37 грн. в користь позивача На підставі наведеного ,

Outcome: approved