Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-22 00:00:00

20.11.2008 р. позивач ПАТ «Мегабанк» звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати укладений кредитний договір №492ПВ/2006 від 21.12.2006 р. та стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за вищевказаним договором в розмірі 45879,20 доларів США, еквівалент якої за курсом НБУ становить 254989,08 грн. та 2443,23 грн., а також судовий збір в розмірі 1708,50 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в розмірі 30,00 грн. Після неодноразової зміни розміру позовних вимог позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 36585,15 дол. США, що станом на 20.01.2010 р. складало еквівалент 292882,42 грн. також просив стягнути 99446,86 грн., які складаються з суми заборгованості за кредитом у розмірі 33564,00 дол. США, еквівалент якої складає 268696,60 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитними коштами за період з 01.05.2009 р. по 31.12.2009 р. у розмірі 3021,15 дол. США, еквівалент якої складає 24185,82 грн., суми штрафу, нарахованого згідно п.7.2. кредитного договору ненадання документів щодо фінансового стану відповідача у розмірі 52035,75 грн., суми штрафу, нарахованого згідно п.7.2. кредитного договору за невиконання прийнятих на себе обов'язків щодо повернення кредиту згідно з графіком погашення у розмірі 6074,57 грн., суми штрафу, нарахованого згідно до п.7.2. кредитного договору за невиконання прийнятих на себе обов'язків щодо своєчасності сплати процентів у розмірі 2117,79 грн., суми пені, нарахованої згідно п 7.1. кредитного договору у розмірі 1405,45 грн., суми штрафу, нарахованого згідно п.2.3.3. та 6.4. договору застави за порушення п.2.1.3. договору застави щодо страхування у розмірі 37813,30 грн. В обґрунтування заявленого позову, представник позивача посилався на те, що 21.12.2006 р. між ВАТ «Мегабанк», яке змінило свою назву на ПАТ «Мегабанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 492ПВ/2006 від 21.12.2006 р., згідно умов якого, позивачем відповідачу було надано грошові кошти та відкрито на його ім'я невідновлювану кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 65000,00 доларів США на строк з 21.12.2006 р. до 20.12.2011 р. зі сплатою 13 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором, 28.12.2006 р. між останнім та позивачем було укладено договір застави № 492ПВ/2006-3. В порушення прийнятих на себе зобов'язань згідно з кредитним договором, відповідач не повернув грошові кошти згідно з графіком платежів, тому станом на 20.01.2010 р. виникла прострочена заборгованість, також в порушення прийнятих на себе зобов'язань відповідачем не сплачено відсотки за користування грошовими коштами за період з 01.05.2009 р. по 31.12.2009 р. Своїм невиконанням умов кредитного договору відповідачем істотно порушено умови цього договору, погашення заборгованості в добровільному порядку не проводиться, тому, є правові підстави для розірвання кредитного договору і стягнення суми заборгованості у повному обсязі на користь позивача. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити на підставі тих доказів, що зазначені в позові, винести заочне рішення по справі у разі відсутності відповідача. Відповідач та його представник, що діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явились, причину неявки суду не повідомили. На їх адресу неодноразово надсилались повістки суду, які повертались без вручення адресату. Заяви про зміну місця проживання (перебування, знаходження) від них не надходили. У відповідності зі ст. 77 ЦП К України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. При таких обставинах судом було визнано відповідача і його представника повідомленими про час і мічце слухання справи, та прийнято рішення про розгляд справи у їх відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №492ПВ/2006 від 21.12.2006 р. (надалі- кредитний договір), укладеного між відкритим акціонерним товариством «Мегабанк» і відповідачем, останньому було надано грошові кошти, а саме: на його ім'я відкрито не відновлювану кредитну лінію у розмірі 65000,00 (шістдесят п'ять тисяч) доларів США на споживчі цілі на строк з 21.12.2006 р. до 20.12.2011 р. зі сплатою 13 процентів річних. Відповідно до п. 2.2., З.2.З., 4.2. кредитного договору відповідач зобов'язався своєчасно здійснювати щомісячне погашення суми кредитного зобов'язання, яке складається з суми погашення кредиту, суми процентів за користування кредитними коштами, в строки, встановлені графіком погашення кредиту від 21.12.2006 р. та додатковою угодою №1 від 03.08.2007 р. до кредитного договору, які є його невід'ємною частиною. 28.12.2009 р. між позивачем та відповідачем з метою забезпечення виконання зобов'язань останнього за кредитним договором, укладено договір застави № 492ПВ/2006-3, відповідно до умов якого в заставу позивачу передано належний відповідачу на праві приватної власності автомобіль. Позивачем прийняті на себе зобов'язання за укладеним кредитним договором було виконано в повному обсязі, суму кредиту у розмірі 65000,00 грн. було видано відповідача шляхом відкриття на його ім'я не відновлюваної кредитної лінії на суму 65000,00 доларів США, що підтверджується наданою позивачем розпечаткою за його рахунком, відкритим у ПАТ «Мегабанк». Однак, відповідачем прийняті на себе зобов'язання за договором не виконано, систематично не проводилось повернення належних до сплати частин кредиту та нарахованих процентів за його користування. 21.08.2009 р. ВАТ «Мегабанк» у зв'язку з необхідністю приведення діяльності у відповідність до ЗУ «Про акціонерні товариства» перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Мегабанк», що зафіксовано у відповідному статуті банку. Невиконання відповідачем своїх зобов'язань призвело до виникнення заборгованості, загальна сума якої станом на 12.11.2008 р. на підставі наданого позивачем розрахунку заборгованості становить 45879,20 доларів США, еквівалент якої складає 264989,08 грн. та 2443,23 грн., яка складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 44404,00 дол. США, еквівалент якої складає 256468,62 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитними коштами за період з 01.08.2008 р. по 31.10.2008 р. у розмірі 1475,20 дол. США, еквівалент якої складає 8520,46 грн., суми штрафу, нарахованого згідно п.7.2. кредитного договору за невиконання прийнятих на себе обов'язків щодо повернення кредиту згідно з графіком погашення у розмірі 1878,29 грн., суми штрафу, нарахованого згідно до п.7.2. кредитного договору за невиконання прийнятих на себе обов'язків згідно до п.3.2.3. кредитного договору у розмірі 564,94 грн. Згідно з п.7.2. кредитного договору відповідач зобов'язався за невиконання прийнятих на себе зобов'язань щодо повернення кредиту згідно з графіком погашення, зазначеним у п.1.1. кредитного договору, сплатити позивачу штраф у розмірі 10 % від суми несвоєчасно сплаченого кредиту, суми якого складає 6074,57 грн. Також, відповідно до п.7.2. кредитного договору відповідач зобов'язався за невиконання прийнятих на себе обов'язків згідно з п. 3.2.3. кредитного договору сплатити позивачу штраф у розмірі 10 % від суми несвоєчасно сплачених процентів та комісійних винагород, сума якого складає 2117,79 грн. Крім того, на підставі до п.3.2.12. відповідач повинен на першу вимогу позивача надати документи, що свідчать про його фінансовий стан, сума штрафу за не надання відповідних документів становить 52035,75 грн. Сума пені за недотримання строків сплати нарахованих процентів згідно п. 7.1. кредитного договору станом на 20.01.2010 р. складає 1405,45 грн. Також, відповідно до п.2.1.3. договору застави відповідач, як заставодавець, зобов'язується застрахувати за свій рахунок по пакету повне «КАСКО» на його повну вартість на користь позивача, як заставодержателя, та на весь період дії кредитного договору, а також здійснити обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і сума штрафу за не виконання вищезазначеного становить 37813,30 грн. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повертати позикодавцеві позику в строк та в порядку, встановлені договором. Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк їх виконання. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати відсотків. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, статтями 610, 611 ЦК України передбачено сплату неустойки (штрафу, пені), як правовий наслідок порушення чи неналежного виконання зобов'язань, встановлених укладеним кредитним договором. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду за вимогою однією із сторін при суттєвому порушенні договору іншою стороною. При цьому, законодавець виходить з того, що -суттєвим є таке порушення стороною договору, якщо внаслідок завданої шкоди інша сторона в значній мірі позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні договору.Таким чином, з моменту невиконання відповідачем своїх зобов'язань за укладеним між сторонами справи кредитним договором, у позивача виникло право на отримання належних до сплати сум заборгованості. Однак, всупереч, виниклій заборгованості, відповідачем відповідні платежі позивачу проведено не було, що є порушенням права позивача, яке підлягає захисту судом і порушення якого підлягає усуненню відповідачем. Крім того, проведені відповідачем порушення умов договору є суттєвими порушеннями, в зв'язку з чим укладений кредитний договір підлягає розірванню.Відповідач та його представник не надали суду доказів, які спростовують виниклі у відповідача зобов'язання за укладеним кредитним договором, розмір заборгованості перед позивачем по передбачених договором платежах, також, не зазначили обставини, що перешкоджають достроковому розірванню договору, а порушення, які ним проведені, не є суттєвими порушеннями договору. Тому, суд вважає ці обставини доведеними, а позов, таким, що підлягає задоволенню.Що стосується неявки відповідача та його представника у призначені по справі судові засідання, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Надіслані судом на адресу їх місця проживання неодноразові телеграми з викликами до суду ані позивачем, ані його представником не отримувались, повертались до суду з поміткою пошти про те, що вони не доставлені, квартира зачинена, адресат по повідомленню за телеграмою не з'являється.Згідно з ч.1 ст.77 ЦП К України сторони зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судову адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цієї адресою більше не проживає або не знаходиться.Згідно з 4.2 ст.77 ЦПК України сторони зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони не з'явилися в судове засідання без поважних причин.Відповідач та його представник не виконали своїх, передбачених ч 1, 2 ст.77 ЦПК України, обов'язків, а тому, вважаються такими, що належним чином повідомлені про дату і час розгляду справи.Також з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1708,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в розмірі 30,00 грн.На підставі ст.ст. 3, 11, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 536, 610, 611, 625, 629, 651, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved