Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок по вул. Центральній, 34-а, в с. Олександрівка, Новоград-Волинського району Житомирської області та земельну ділянку розміром 0,14 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства по вул. Центральній, 34-а, в с. Олександрівка, Новоград-Волинського району, Житомирської області, вказуючи на те, що 25 червня 2009 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, в т.ч. і на належний йому житловий будинок по вулиці Центральній, 34-а, в с. Олександрівка, Новоград-Волинського району та на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, однак, за життя він правовстановлюючого документу не оформив. З метою оформлення спадщини на вказаний житловий будинок та земельну ділянку, після смерті чоловіка позивачка звернулася до приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлому її чоловіку їй було відмовлено з тих підстав, що право власності припиняється в звязку із смертю фізичної особи, а відтак правовстановлюючий документ на майно на імя померлого оформленню не підлягає. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з підстав зазначених в позовній заяві, просили позов задовольнити повністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився. В письмовій заяві до суду просить розглянути позов у відсутності представника Наталівської сільської ради. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 25 червня 2009 року помер [PERSON] чоловік позивачки, (а.с.7) після смерті якого відкрилась спадщина, в тому числі і на належний йому будинок №34-а по вулиці Центральній в с. Олександрівка, Новоград-Волинського району, Житомирської області та на земельну ділянку розміром 0,14 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, загальною площею 50,9 кв.м., дійсною вартістю за даними довідки КП «Новоград-Волинського міжміського бюро технічної інвентаризації» №461 від 12.03.2010 року станом на 25.06.2009 року 28956 грн. (а.с.9,10) [PERSON] після смерті свого чоловіка прийняла спадщину як спадкоємець за законом першої черги згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак коли звернулася із заявою до нотаріуса їй було відмовлено у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок. (а.с.10) Цей будинок був побудований на наданій для цієї мети земельній ділянці розміром 0,14 га., переданій [PERSON] на праві приватної власності для обслуговування зазначеного будинку згідно рішення виконкому Майстрівської сільської Ради від 20.12.1993 року, про що свідчить довідка виконавчого комітету Наталівської сільської ради від 10.02.2010 року №129. (а.с.8) Дана земельна ділянка була приватизована, однак державний акт на неї не видавався. Відповідно до розяснення Державного Комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 23.03.1999 року по обєктах недержавного замовлення, що збудовані до 05 серпня 1992 року при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є замість акту прийняття в експлуатацію висновок про технічний стан будинку, що складається бюро технічної інвентаризації (в даному випадку технічний паспорт). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з вищевикладеного, право власності у [PERSON] на житловий будинок №34-а по вулиці Центральній в с. Олександрівка, Новоград-Волинського району, виникло внаслідок обставин, з якими закон повязує настання цивільно-правових наслідків, і за життя у нього обєктивно існувало право володіння, користування та розпорядження спірним майном. Із змісту ст. 125 Земельного кодексу України слідує, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Оскільки на земельну ділянку розміром 0,14 га., передану [PERSON] покійному чоловіку позивачки на праві приватної власності для обслуговування будинку по вул. Центральній, 34-а, в с. Олександрівка, Новоград-Волинського району державний акт документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку, не видавався, тому суд відмовляє позивачці в частині задоволення позовної вимоги про визнання за нею права власності на вищевказану земельну ділянку. Враховуючи наведені обставини, суд визнає позов обґрунтованим і задовольняє його частково.

Outcome: partial