Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] (транспортне) страхове бюро (МТСБУ) звернувся із позовом до суду до [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що 16.12.2007 року в м. Києві на Житомирському шосе з вини відповідача [PERSON], який керував транспортним засобом «Мерседес» д.н.з.[NUMBER], власником якого є відповідач [PERSON], була скоєна дорожньо-транспортна пригода (ДТП). Вина [PERSON] у скоєні дорожньо-транспортної пригоди підтверджена постановою Святошинського районного суду м. Києва від 23.01.2008 року. Зважаючи на те, що не було встановлено на якій підставі [PERSON] керував вказаним транспортним засобом, позивач вважає, що відповідальність по відшкодуванню шкоди покладається й на власника джерела підвищеної небезпеки, [PERSON] Позивач зазначав, що на час скоєння ДТП, а ні власник транспортного засобу [PERSON], а не водій [PERSON] не мали чинного договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач зазначав, що в результаті ДТП було пошкоджено автомобіль [NUMBER], власником якого є [PERSON], що мав Поліс цивільної відповідальності за №ВВ\\0949684,(ТИП Договору3№), обов»язкового стахування цивільно-правової відповідальності, укладений 16.07.2007 року із страховою компанією АТ «Українська пожежно-страхова компанія». Розмір завданих збитків згідно звіту №3897 від 24.12.2007 року становить суму в розмірі 39849,37 грн. Позивач зазначав, що 20 лютого 2008 року потерпілий [PERSON] звернувся до [PERSON] (транспортного) страхового бюро (МТСБУ) із заявою про виплату страхового відшкодування. [PERSON] (транспортним) страховим бюро [PERSON] було виплачено страхове відшкодування у розмірі 25500,00 грн. У зв»язку із зверненням у суд позивачем було понесено судові витрати у розмірі 2000,00 грн. на юридичні послуги, та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду судової справи у розмірі 120 грн. та державне мито у розмірі 255 грн., що підтверджено документально, а тому позивач просить суд прийняти рішення та стягнути, солідарно, у рівних часках з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] (транспортного) страхового бюро кошти у розмірі 25500 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача від позову не відмовилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на докази подані до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, зазначав, що за позовом має відповідати відповідач [PERSON], оскільки ним було видано доручення на керування транспортним засобом [PERSON] Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату судового засідання, але повістку не отримав ( а.с.45, 49,61-64), яка повернулася до суду як не вручена, а тому суд у порядку ч.8,9 ст.76, ст.ст. 169,224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності відповідача [PERSON] та ухвалити у справі заочне рішення суду. Судом встановлено, що згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва по справі №3-265\\08 від 23.01.2008р [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 68 грн.(а.с.15). Судом встановлено, що автомобіль «Мерседес» д.нз.АА7130ВА, власником якого є [PERSON], водієм якого був [PERSON], не був застрахованим, а також власник транспортного засобу [PERSON], та водій [PERSON] не мали чинного договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що було підтверджено відповідачем [PERSON] у судовому засіданні. Судом встановлено, із пояснень відповідача [PERSON], та підтверджено письмовими доказами ( а.с.51), що [PERSON] 16.03.2007 року видав доручення, яким уповноважив [PERSON], бути його представником в органах ДАІ з усіх питань, пов»язаних з експлуатацією та використання за цільовим призначенням належного йому автомобіля «Мерседес» д.н.з.[NUMBER]. В судовому засіданні відповідач [PERSON], просив виключити його зі складу відповідачів, оскільки він цією довіреністю уповноважив гр. [PERSON] також і керувати транспортним засобом, та вважає, що доручення мають всі однакову форму і повноваження викладені у доручення, щодо експлуатації та використання за цільовим призначенням тотожне керуванню та розпорядженню транспортним засобом. Судом також встановлено, що згідно інформації Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем МВС України ( а.с.39) зазначено, що власником транспортного засобу «Мерседес-Бенц 2008» д.н.з. [NUMBER] є гр. [PERSON]І,. Інформація стосовно права керування вказаним автомобілем або іншого застрахованого транспортного засобу за гр. [PERSON]Ю, відсутня. З огляду на зазначене, суд не погоджується із думкою відповідача [PERSON], що останній уповноважив відповідача [PERSON] керувати вказаним транспортним засобом, на підставі зазначеного доручення від 16.03.2007 року, оскільки як вбачається із доручення, відповідач [PERSON] уповноважив відповідача [PERSON] бути його представником в органах ДАІ з усіх питань що пов»язані із експлуатацією та використання транспортного засобу, а не доручив керування транспортним засобом. Судом встановлено, що іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди, є [PERSON] (а.с.15), який звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.12), на підставі Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( а.с.14). Судом встановлено, що згідно висновку щодо розміру заподіяної шкоди (а.с.16-22), розрахунку суми страхового відшкодування позивачем у справі, згідно наказу ( а.с.24), платіжного доручення (а.с.23) сплачено страхове відшкодування [PERSON] у розмірі 25500 грн.00 коп. Судом встановлено, що згідно контракту про надання правової допомоги та додаткової угоди до контракту ( а.с.26-28), згідно квитанції ( а.с.25) позивачем сплачено СПД [PERSON] суму за надання юридичних послуг у розмірі 2000 грн. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.2 ст. 1166 Цивільного кодексу України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст.1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов»язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання, або утримання, зобов»язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання,зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи гр. [PERSON] керував транспортним засобом автомобіля «Мерседес» д.н.з.[NUMBER], без належних правових підстав, власником якого є [PERSON] На думку суду власник транспортного засобу «Мерседес» д.н.з.[NUMBER], не уповноважував гр. [PERSON] керувати транспортним засобом, а лише доручив йому представляти його інтереси в органах ДАІ, чим допустив недбалість щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу «Мерседес» д.н.з.[NUMBER], а тому має відшкодовувати завдану шкоду спільно з відповідачем [PERSON] у рівних долях. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути судові витрати, солідарно, що підтверджені документально ( а.с.1,2,25). На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved