Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16 січня 2009 року за участю належного йому автомобіля ВАЗ 210700-20 та автомобіля «ДАЧІЯ ЛОГАН», під керуванням відповідача, який має нести відповідальність за заподіяну шкоду, оскільки ДТП сталася з його вини. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму заподіяних збитків 3504 грн. 91 коп., 7000 грн. - на відшкодування заподіяної моральної шкоди та судові витрати. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав. Пояснив суду, що автомобіль ВАЗ 210700-20, державний номерний знак [NUMBER], належить йому на праві власності. 16 січня 2009 року відповідач порушив правила дорожнього руху та скоїв зіткнення з належним позивачу автомобілем. Вина відповідача в скоєнні вказаного ДТП встановлена постановою суду. Розмір заподіяного збитку встановлений висновком спеціаліста. Тому просить суд стягнути з відповідача на його користь 3204 грн. 91 коп. на відшкодування заподіяного матеріального збитку, 300 грн. сплачених за послуги спеціаліста. Крім того, цією пригодою було у значній мірі заподіяно йому моральної шкоди. Заподіяну таким чином моральну шкоду позивач оцінює в 7000 грн., які просить стягнути з відповідача на його користь. Відповідач в судове засідання не з?явився, будучи у порядку встановленому законом повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ч. 1 ст. 169 ЦПК України для можливого відкладення розгляду справи, вважає за можливе відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу за відсутності відповідача з постановленням заочного рішення по справі. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Автомобіль ВАЗ 210700-20 , державний номерний знак [NUMBER], належить на праві власності позивачу [PERSON] (а.с.6). Автомобілем «ДАЧІЯ ЛОГАН», державний номерний знак [NUMBER], 16 січня 2009 року керував [PERSON] 16 січня 2009 року на перехресті вул.Ю.Победоносцева та вул.Станіславського у м.Полтаві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ 210700-20, державний номерний знак [NUMBER], та «ДАЧІЯ ЛОГАН», державний номерний знак [NUMBER]. При цьому, постановою Київського районного суду м.Полтави від 30 січня 2009 року встановлено, що ДТП сталося внаслідок дій [PERSON], його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню. Згідно вказаної постанови [PERSON] 16.01.2009 року о 22.00 год., керуючи транспортним засобом «ДАЧІЯ ЛОГАН», державний номерний знак [NUMBER], по вул.Ю.Победоносцева в м.Полтаві при виконанні повороту на вул.Станіславського не вибрав безпечної швидкості руху та не впорався з керуванням, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 210700-20, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку. Своїми діями [PERSON] порушив п.12.1 Правил дорожнього руху, чим скоїв адмінправопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постанова набрала законної сили, на час розгляду цивільної справи судом чинна та підлягає виконанню. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частиною 4 ст.61 ЦПК України також передбачено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому суд вважає, що не підлягає доказуванню той факт, що 16 січня 2009 року ДТП на перехресті вул.Ю.Победоносцева та вул.Станіславського у м.Полтаві сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху [PERSON] Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповдно до ст. 1192 ЦК України спосіб відшкодування шкоди, завданої його майну обирає потерпілий: або вимагати відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо), або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. При цьому закон передбачає: розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Розмір завданого позивачу збитку визначено у звіті про експертну оцінку майна від 22 січня 2009 року (а.с.15-29). Згідно вказаного звіту вартість матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля ВАЗ 210700-20, державний номерний знак [NUMBER], з врахуванням його зносу склала 3204 грн. 91 коп. Суд звертає увагу на те, що визначаючи розмір заподіяного збитку, експерт під терміном „матеріальні збитки розуміє вартісне значення реальних витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування ДТЗ з врахуванням фізичного зносу. Таке визначення розміру матеріального збитку повністю відповідає ч.2 ст.1192 ЦК України. Оскільки відповідачем [PERSON] не надано суду доказів на підтвердження того, що шкода виникла не з його вини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3204 грн. 91 коп. на відшкодування завданого ним матеріального збитку. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Суд вважає, що відповідачем позивачу також було заподіяно моральну шкоду, розмір якої знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 7000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. Оскільки деякі з пошкоджених деталей ремонтуються шляхом заміни, позивачем після відшкодування йому матеріальної шкоди мають бути повернуті відповідачу замінені деталі, які хоч і пошкоджені, але мають матеріальну цінність. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 59 грн. 50 коп. державного мита та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу, сплачених при подачі позову до суду, 300 грн., сплачених за послуги спеціаліста автотоварознавця. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути 10594 грн. 41 коп.

Outcome: approved