overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до КСП «Хлібороб» про визнання права власності на приміщення будівлі контори, що знаходиться за адресою: Рівненська область. Костопільський район, с.М.Любаша, вул.Колгоспна, 1. Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги повністю визнав, не заперечує проти визнання права власності за позивачем на приміщення будівлі контори, що знаходиться за адресою: Рівненська область. Костопільський район, с.М.Любаша, вул.Колгоспна, 1. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до 4.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що згідно протоколу №2 від 30.11.2003 року загальними зборами співвласників майнових паїв КСП «Хлібороб» позивачу було постановлено передати в рахунок оплати для погашення заборгованості по його заробітній платі частину приміщення будівлі контори, що знаходиться за адресою: вул.Колгоспна, 1 с.М.Любаша Костопільського району. 15 грудня 2003 року на підставі рішення комісії з організації вирішення майнових питань,протоколу №2 від 30.11.2003 року згідно акту прийому-передачі позивачу було передано частину приміщення будівлі контори залишковою вартістю 1200 грн, що знаходиться за адресою Рівненська область, Костопільський р-н, с.М.Любаша, вул.Колгоспна, 1. Згідно протоколу №3 від 10.08.2009 року загальними зборами співвласників майнових паїв КСП «Хлібороб» позивачу було постановлено передати в рахунок майнових паїв в натурі частину приміщення будівлі контори, що знаходиться за адресою: вул.Колгоспна. 1 с.М.Любаша Костопільського району. 12.08.2009 року на підставі рішення комісії з організації вирішення майнових питань, протоколу №3 від 10.08.2009 року згідно акту прийому-передачі позивачу було передано частину приміщення будівлі контори, залишковою вартістю 1157 грн, що знаходиться за адресою: вул.Колгоспна, 1 с.М.Любаша Костопільського району. Згідно з ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні . Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушу* прав, свобод та інтересів інших осіб. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на балкон, позначений літерою А-2, згідно технічного паспорта на квартиру від 24.12.2009 року, розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги повністю визнав, не заперечує проти визнання права власності за позивачем на балкон, позначений літерою А-2, згідно технічного паспорта на квартиру від 24.12.2009 року, розташований за адресою: [ADDRESS]. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до 4.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником 2/5 частки квартири [ADDRESS]. На початку 2004 року позивачем зроблено реконструкцію балкону, в звязку з чим площа балкону, позначеного літерою А-2, згідно технічного паспорта на квартиру від 24.12.2009 року, становить 1,65 *5,14 м. Самочинне будівництво зроблено позивачем за власний рахунок. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно з 4.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

26 липня 2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, наполягав на розірванні шлюбу, заявивши, що примирення і збереження сім'ї з відповідачкою неможливе. Відповідач з мотивами викладеними в позовній заяві погодилась, позов визнала, на розірвання шлюбу згодна. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалення рішення в попередньому судовому засіданні в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2005 року, свідоцтво про реєстрацію шлюбу серії І-ЕЛ № 001590 (а.с.8). Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЕЛ № 011038 (а.с.9). Перешкод для пред'явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з пояснень сторін, спільне подружнє життя у них не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім'ї вважають неможливим, часу для примирення просили не надавати. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. Спору про виховання дитини та майнового характеру між сторонами в даний час немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на її користь на утримання дитини аліментів в розмірі ХА заробітної плати щомісячно і в судовому засіданні пояснила, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] 10.07.1998р.н. В даний час нею до суду подана заява про розірвання шлюбу з відповідачем, в зв'язку з тим, що сторони проживають окремо один від одного, а дитина проживає з матір'ю, відповідач в добровільному порядку надає деяку матеріальну допомогу на утримання дитини позивач просить винести рішення, яким встановити між сторонами порядок і розмір стягнення в подальшому з відповідача аліментів на утримання дитини. Зауважує, що дитина проживає з нею, а відповідач -окремо за іншою адресою. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення з нього аліментів в розмірі Ул його заробітної плати визнав повністю, суду пояснив, що дійсно проживає за іншою ніж позивач і дитина адресою, дитину любить, вільний час з нею проводить за можливості, матеріальну допомогу на її утримання надавати буде, зауважив, що працює офіційно. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено те, що сторони разом не проживають, неповнолітня донька проживає з матір'ю - позивачем по справі (що підтверджено довідкою КП «Коростишівська комунальна служба №1681 від 12.07.2010р. та не заперечується сторонами по справі), позивачем подано до Коростишівського районного суду позовну заяву про розірвання шлюбу, сторони не ведуть спільного господарства, відповідач в добровільному порядку надає позивачці матеріальну допомогу на утримання їх неповнолітньої дитини. Свідоцтвом про народження [PERSON], 10.07.1998р.н., серії №090714 від 05.08.1998р. підтверджено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки №10 від 04.08.2010р. [PERSON] дійсно працює е «Коростишівське лісове господарство» і його заробітна плата за трав червень, липень 2010р. становить 6137грн. 23 коп. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'я утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно положень ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її маті батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 згаданого закону встановлено, що частка заробії (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитиі визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує ст здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружин батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

По лівачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В позові посилається, що 01 березня 2003 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб, як їй зареєстровано Киселицькою сільською радою Чернівецькій області актовий запис №04. Від шлюбу народилось двоє дітей: дочка [PERSON],[INFO] і дочка [PERSON],[INFO] Позивачка просить суд розірвати шлюб, мотивуючи своє рішення тим, що через деякий час перебування у шлюбі, відповідач почав вчиняти з нею сварки, зловживати спиртними напоями. Ніякої допомоги із сторони відповідача немає. Відносин з відповідачем вона не підтримує з травня 2009 року. Вона переїхала проживати до своїх батьків в с.Киселиці, Путильського району. Вважає, що сім'я розпалась і не може бути поновлена. Посилаючись на обставини, викладені вище, позивачка просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти в твердій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дітей. В судове засідання позивачка зявилася, позовні вимоги підтримала, але в силу сі.31 ЦПК України написала заяву до суду, щоб справу в частині стягненню аліментів залишити без розгляду. Згідна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час розгляду справи. Тому суд вважає, провести заочний розгляд справи з постановленням заочного рішення. Заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що юзовна заява підлягає задоволенню частково. Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.З СК України сімю складають >соби, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні ірава та обовязки, а відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє ішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 56 ч.З СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, а ч.4 цієї ж статті примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Суд знаходить, що позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, на примирення не згідний. На думку суду дана сім'я в результаті неналежного морально-психологічного клімату в ній розпалася і 'Зберегти її при таких обставинах неможливо, а подальше збереження сім'ї буде суперечити інтересам кожного з подружжя. Судові витрати, суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

Позивачка просить суд розірвати шлюб, який був укладений із відповідачем та зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Кіровоградській області 03 жовтня 2008 року, актовий запис № 593. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся , шляхом направлення телеграми (а.с. 21), причини неявки суду не вказав, заяв на відкладення з поважних причин не подав . Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. В суді встановлено, що між сторонами у жовтні 2008 року було укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Кіровоградській області , актовий запис № 593 (а.с. 5 ). Від шлюбу спільних дітей не мають . Із жовтня 2009 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, спір про поділ майна відсутній, примирятись позивачка не бажає . Таким чином, суд вважає , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому його необхідно розірвати. На підставі ст. ст. 110,112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]П. про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона проживає у зареєстрованому шлюбі з 05.10.2007 року. Від спільного проживання у них є малолітня дитина [PERSON] [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. З початку 2010 року сторони проживають порізно, та відповідач не надає їй жодної допомоги на утримання малолітньої дитини. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини по 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Оскільки відповідач працює по найму та не реєструє свої доходи, то просить суд стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, пояснюючи. Що їй самій тяжко утримувати дитину, не вистачає коштів. Відповідач неофіційно працює та добре заробляє. Просить суд задовольнити її позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що він може сплачувати аліменти лише по 200-250 грн. у місяць, оскільки в місяць заробляє десь по 600 гривень, та немає можливості платити такі аліменти. Суд вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованого 05.10.2007 року виконкомом Хряцківської сільської ради. З ксерокопії свідоцтва про народження вбачається , що [PERSON] народився 30.12.2007 року та батьками дитини є сторони у справі. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статі 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також наявністю інших обставин що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів , суд відповідно до ет..182 СК України бере до уваги матеріальний та сімейний стан відповідача , те що в даний час не працює , але по стану здоров'я може працювати , та з урахуванням мінімальної заробітної плати встановлений Кабінетом Міністрів України з 1 липня 2010 року у 888грн. , вважає що аліменти слід стягнути у розмірі 250 грн: На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини, що зареєструвавши шлюб у 2009 році в Жовтневому відділі РАГСу м. Кривого Рогу, від якого мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], не змогли створити міцну сімю. Протягом останнього часу відносини в сімї не підтримувались. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обємі. Відповідач у судовому засіданні вимоги позову визнав, не заперечував проти їх задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні відповідачем позову ухвалюється рішення в порядку, встановленому статтею 174 ЦПК України. Вислухав сторони, дослідивши матеріали справи, суд рахує, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 13 липня 2007 року у Жовтневому відділі РАЦСу Криворізького міського управління юстиції, про що внесено відповідний актовий запис № 492. Шлюб у сторін перший. Від шлюбних відносин мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу сімейні відносини сторони не підтримували, за причиною різних поглядів на життя, неможливості віднаходження спільного вирішення побутових проблем. Відповідно до частини 3 ст. 105 СК України Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Окрім того, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд може постановити рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімя сторін розпалась, зберегти її не можливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

05.07.2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що 25.10.2003 року, виконавчим комітетом Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], видане свідоцтво про укладення шлюбу серія 1-СР №086178. В цьому шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з різними характерами та різними поглядами на життя. Шлюбні відносини припинилися і подальше спільне життя та збереження сімї неможливе, бо суперечить інтересам. Просить, розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 25 жовтня 2003 року виконкомом Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області. В судовому засіданні позивач предявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, вказавши, що подружжя спільно не проживало до часу звернення до суду протягом трьох тижнів, часу для примирення надавати не потрібно, спору відносно спільного майна не має, дитина проживатиме з матірю, за домовленістю з відповідачем, шлюб є другий, витрати при отримані свідоцтва про розірвання шлюбу покласти на відповідача. Відповідач не заперечує щодо задоволення позову, зазначивши, що в шлюбі прожив сім років, однак не бачив зі сторони дружини ні ласки, ні взаєморозуміння, намагався зберегти шлюб, бо кохав, порозумітися з старшим сином дружини, шлюб є перший. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення, та узгоджується зі ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення, з наступних підстав. Згідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, і вразі неможливості примирення сторін відповідно до ст. ст. 111, 112 СК України розривається. Як вбачається подальше збереження сімї сторін по справі не можливе, миритися сторони не бажають. Шлюб фактично розпався і ніхто з подружжя не ставить питання про примирення, а суд не вбачає для цього підстав, адже проживання як подружжя суперечить їх інтересам. Позов підтверджується : свідоцтвом про укладення шлюбу, копією свідоцтва про народження. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

06.07.2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 25.02.1995р. відділом ЗАГС Тальнівського райвиконкому Черкаської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], видане свідоцтво про укладення шлюбу серія 1-СР №264995, однією сімє прожили майже 15 років. Від шлюбу мають одну дитину, сина [PERSON], народився 30.09.1999р., на даний час проживає з матірю, перебуває на її утримані. З лютого місяця 2009 року подружжя не проживає однією сімєю, не ведеться спільне господарство, відсутні будь-які стосунки. На всі намагання зберегти сімю, відповідач не відповідає взаємністю. Більше року шлюб існує лише юридично, оскільки подружжя має різні характери та погляди на життя. Має намір проживати окремо. Терміну на примирення надавати не потрібно. Майновий спір вирішуватиметься окремо. Просить, розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований відділом ЗАГС Тальнівського райвиконкому Черкаської області, 25 лютого 1995 року. В судовому засіданні позивач предявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, вказавши, що шлюб є першим, дитина має проживати з матірю, витрати при отримані свідоцтво про розірвання шлюбу слід покласти на відповідача. Відповідач не заперечує щодо задоволення позову, просить не вирішувати питання щодо проживання неповнолітньої дитини після того як шлюб буде розірвано, наразі подружжя проживає в одному будинку і спільно утримують, виховують сина [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення, та узгоджується зі ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення, з наступних підстав. Згідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, і вразі неможливості примирення сторін відповідно до ст. ст. 111, 112 СК України розривається. Як вбачається подальше збереження сімї сторін по справі не можливе, миритися сторони не бажають. Шлюб фактично розпався і ніхто з подружжя не ставить питання про примирення, а суд не вбачає для цього підстав, адже проживання як подружжя суперечить їх інтересам. Позов підтверджується : свідоцтвом про укладення шлюбу, копією свідоцтва про народження, довідкою Городищенської міської ради, ксерокопією паспорта. На підставі викладеного,

Outcome: approved