Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з страхової компанії на його користь 45261 грн. страхове відшкодування за частково пошкоджений транспортний засіб, 9278 грн. 50 коп. пеню за прострочення виплати страхового відшкодування, 1000 грн. моральної шкоди та понесені судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що в ніч з 15 на 16 серпня 2009 року на території Комунального підприємства «Комунальні послуги», де стояли належні йому транспортні засоби, сталася пожежа в результаті якої було пошкоджено автобуси ПАЗ 32054-07 та ПАЗ 4234, які були страховані відповідно до договору добровільного страхування автотранспорту № 43/2008. Даний факт пожежі зафіксовано і підтверджено довідкою Прилуцького відділення ГУ МНС України в Чернігівській області. У судовому засіданні позивач та його представник частково змінили позовні вимоги та просили суд стягнути з відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» в особі Чернігівської філії ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» на користь позивача 38965 грн. 90 коп. страхове відшкодування за частково пошкоджений транспортний засіб, 7988 грн. пеню за прострочення виплати страхового відшкодування, 1000 грн. моральної шкоди та понесені судові витрати. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши, оцінивши та проаналізувавши матеріали і докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15 серпня 2009 року близько 05 години в м. Прилуки вул.. Б. Носенка 7 на території КП «Комунальні послуги» невстановлена особа шляхом підпалу умисно знищила та пошкодила автобуси «ПАЗ» д.н.з. [NUMBER] та «ПАЗ» д.н.з. [NUMBER], які належали [PERSON], внаслідок чого спричинила останній матеріальної шкоди, що підтверджується постановою про порушення кримінальної справи та актом про пожежу (а.с. 9-10). Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника, що і було виконано позивачем, однак згідно повідомлення страхової компанії на підставі п. 1.4. даного договору - страхування провадиться за Опцією 1 - максимальна сума відшкодування не може перевищувати суму заборгованості Позичальника перед банком за основною сумою кредиту по застрахованому транспортному засобу на момент страхового випадку. Відповідно до листа АКБ Укрсоцбанку сума заборгованості [PERSON] перед банком за основною сумою кредиту по застрахованому транспортному засобу на момент страхового випадку 15.08.2010 року складає -0,00 грн. на підставі цього дану справу було закрито без оплати. Проте в договорі добровільного страхування взагалі не розкрите поняття Опції 1. тобто така умова договору не була погоджена з позивачкою, а тому не може бути істотною умовою договору. Відповідно до ст. 979 ЦК України та п.п. 1.1, 3.13 договору № 34/2008 року добровільного страхування автотранспорту від 23.09.2008 року за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно звіту про незалежну оцінку завданих збитків [PERSON]. вартість матеріального збитку заподіяного транспортним засобам власником яких являється остання7становить 45261 грн. (а.с. 13-39). Однак відповідно до п. 4.8.1. Договору у разі настання страхових випадків договір страхування автотранспорту укладається за умови відшкодування збитків з урахуванням зносу запасних частин, деталей, щомісячних амортизаційний знос вираховується із розрахунку 2,5 % за кожний місяць, таким чином сума матеріального збитку з відрахуванням франшизи складає 38965.90 грн. Згідно" п 6.1.1.5. Договору страховик зобов»язаний при порушенні термінів виплати страхового відшкодування сплачувати Страхувальнику пеню в розмірі 0.1 % простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше ніж подвійна ставка Національного банку України, яка складає за весь період прострочення 7988 грн. Вирішуючи питання про спричинену позивачу моральну шкоду суд керується такими мотивами. Відповідно до ст. 23 ЦК України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. З цього слідує, що підставою вимог про відшкодування моральної шкоди є встановлення судом факту порушення прав позивача. Зі змісту ч. 2 ст. 23 ЦК України вбачається, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з ушкодженням здоров"я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв^зку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близких родичів. Вирішуючи питання про визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд, у відповідності з вимогами ст. 23 ЦК України враховує характер правопорушення, глибину душевних і фізичних страждань позивача, ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, вимоги розумності та справедливості. Суд вважає, що позовні вимоги в частині про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково та стягнути 200 гривень моральної шкоди. На підставі ст. 88 ЦПК України з відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» в особі Чернігівської філії ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» належить стягнути на користь позивачки судові витрати, понесені нею, які документарно підтверджені а саме: витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а також на користь держави судовий збір в розмірі 406.66 грн. На підставі ст.ст. 22. 23. 979. 990 ЦК України,

Outcome: partial