Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-02 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її матері [PERSON], а саме: 31/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по вулиці Холмогорській, 3 у місті Харкові в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона с спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері, якій належали 31/100 частини спірного житлового будинку з надвірними прибудовами на підставі рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 09.10.1992р.. Між сторонами існував спір відносно того, яку частку зі спадкового майна кожен з них мас отримати. В судовому засіданні представник позивачки підтримала заявлені вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] визнав позов у повному обсязі, просив суд його задовольнити. Вислухавши пояснення представника позивачки та відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно відповіді КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 16.01.2006р. житловий будинок з надвірними будівлями № 3 по вул.. Холмогорській в м.Харкові зареєстровано на праві власності: 38/100 ч. за [PERSON] О; 31/100 ч. [PERSON], згідно рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 09.10.1992 р.; 31/100 ч. [PERSON] згідно вказаного рішення. ЗО. 08.2005 року померла [PERSON] ( актовий запис №8137 від 31.08.2005р.). Заповіту [PERSON] не залишила. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді 31/100 частин житлового будинку з надвірними прибудовами, розташованого по вул. Холмогорській, 3 у м. Харкові. Статтею 1217 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1266 ЦК України встановлено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. З листа Сьомої Харківської державної нотаріальної контори від 11.05.2010 року № 1496/01-14 вбачається, що 22.11.2005 року із заявою про прийняття спадщини звернулася донька померлої [PERSON] Н І. - [PERSON]. 28.03.2006 року з такою ж заявою до держнотконтори звернувся онук померлої - [PERSON], батько якого помер раніше своєї матері, а саме: 11.10.90 року. Таким чином, право на спадщину, що залишилася після смерті 30.08.2005 року [PERSON] Н І. мають: спадкоємиця першої черги за законом: - донька [PERSON] та спадкоємець по праву представления - онук померлої [PERSON], які прийняли спадщину у відповідності до ст. 1268- 1270 ЦК України. У судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив факти, викладені у позовній заяві, зокрема, зазначив, що за життя бабусю доглядача позивачка, саме вона забезпечувала стареньку усім необхідним, у зв 'язку з чим, він вважає справедливим і правильним, щоб будинок успадкувала саме вона, а він, за згодою позивачки, отримає наявні у будинку меблі та побутову техніку. Сторони у судовому засіданні підтвердиш, що інших спадкоємців, які б могли претендувати на спадкове майно, немає. На підставі наведеного, суд дійшов висновку про те, що визнання відповідачем позову [PERSON] не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а отже наявні правові підстави для його задоволення.

Outcome: approved