Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду 07 травня 2010 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з [PERSON] вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 1998 року, шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міськвиконкому Харківської області, актовий запис № 20. посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки між ними встановились вкрай неприязнені відношення, відчуження, непорозуміння, при яких подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Від вказаного шлюбу вони мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу проживатимуть з позивачкою. Питання про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя сторони вирішать самостійно. В зв'язку з викладеним позивачка звернулась до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила розірвати їх з відповідачем шлюб, пояснила, шо збереження сім'ї вже не можливе і буде суперечити інтересам кожного з них, строк для примирення їм не потрібен, оскільки вона мешкає з іншим чоловіком. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з нею, питання про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя вони вирішать самостійно. Крім того, позивачка просила суд витрати в органах РАЦС при реєстрації розірвання шлюбу, покласти на неї. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував та пояснив, що вони з позивачкою не знаходять взаємо порозуміння, бо мають різні погляди на життя та життєві цінності і зовсім різні за характерами люди, крім того. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 1998 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міськвиконкому Харківської області, актовий запис № 20, що підтверджується свідоцтвом про шлюб І-ВЛ № 058153 від 24 січня 1998 року. Спільне життя подружжя не склалось, оскільки між ними встановились вкрай неприязнені відношення, відчужений, непорозуміння, при яких подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Сім'я фактично розпалася, тривалий час загальне господарство не ведеться, подружні відносини не підтримуються, тому подальше життя і збереження їхнього шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Від вказаного шлюбу вони мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу проживатимуть з позивачкою, копії свідоцтв про народження дітей додаються до матеріалів справи. Питання про розподіл майна, що є спільною власністю стогони вирішать самостійно. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішенні про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подрулйя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможлш о. а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Витрати при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на позивачку, відповідача від цих витрат звільнити.

Outcome: approved