Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-06 00:00:00

До суду в грудні 2009 року звернувся прокурор району в інтересах Херсонської міської ради з позовом, в якому просив зобов»язати [PERSON] звільнити земельну ділянку, площею 0,00098 га, розташовану по пров.Шкільному,30 у м.Херсоні шляхом знесення некапітального приміщення сараю. В посилання позову посилався на ту обставину, що в ході перевірки інспектором з контролю за використанням і охороною земель у Херсонській області встановлено, що гр..[PERSON] самовільно зайнято земельну ділянку площею 0,00098 га із земель запасу Херсонської міської ради під сарай. Їй винесено приписи з вимогою усунення виявлених порушень та притягнуто до адміністративної відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки, але [PERSON] самовільно зайняту земельну ділянку не звільнила. В судовому засіданні прокурор уточнив свої позовні вимоги, просив зобов»язати відповідача звільнити земельну ділянку площею 18 кв.м., розташовану за вищевказаною адресою, шляхом знесення частини сараю літ.К розміром 1,2 х 2,94 кв.м. та навісу літ.Г розміром 1,48 х 3,77 кв.м., посилаючись при цьому на ст..116 ЗК України та ст.1212 ЦК України. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, пояснила, що є власником 28/100 будинку по пров.Шкільному,30 (в техпаспорті вказано прізвище Овчаренко), за рішенням суду їй виділено у користування 100 кв.м. земельної ділянки. Вона дійсно самовільно, без належного дозволу захватила частину земельної ділянки, на якій збудувала паркан, навіс. На цій же ділянці знаходиться і частина капітальної будівлі сараю. Просила не приймати рішення про знесення сараю, а вирішити питання шляхом надання Херсонській міській раді аналогічного розміру земельної ділянки, що знаходиться у її користування, на якій немає забудов. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної та інвентарної справ, вважає, що позов прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст..212 Земельного Кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Ч.2 вказаної статті зобов»зує громадян, які самовільно зайняли земельну ділянку, за свій рахунок привести земельну ділянку у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд. Ст. 1212 ЦК України також передбачає обов»язок повернення особою потерпілому майна, набутого без достатньої правової підстави. Але зазначені норми закону регулюють тільки підстави і порядок повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, не передбачаючи такого шляху звільнення земельної ділянки, як знесення будівель і споруд. Такі правовідносини регулюються ст..376 ЦК України щодо самочинного будівництва не земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети. Судом встановлено і це не заперечується відповідачем, що [PERSON] та іншим співвласникам відповідно до технічного паспорту на житловий будинок виділено за документами у користування 402 кв.м. земельної ділянки, а у фактичному користуванні знаходиться 420 кв.м., тобто існує самозахват 18 кв.м. землі. За актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Херсонській області від 11 червня 2009 року встановлено факт само захвату частини земельної ділянки із земель територіальної громади [PERSON] та винесено припис № 004293 усунути вказані порушення. Такі перевірки проводилися ще двічі в липні і вересні, але [PERSON] приписи не виконала. З таких обставин вимоги про зобов»язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку розміром 18 кв.м. є обґрунтованими. Що стосується вимог про знесення самовільно збудованих будівель та споруд, то вони не були предметом розгляду суду, оскільки судом розглядалися в даному проваджені лише земельні правовідносини. На підставі викладеного,

Outcome: partial