overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-04 00:00:00

10.06.2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON] вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 11.12.1993 року у Вознесенському міськвідділу ЗАГСу Миколаївської області, актовий запис № 440. Від даного шлюбу мають доньку: [PERSON] [INFO]. Свої вимоги обгрунтовує тим, що мають різні погляди на життя, відсутнє порозуміння, просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] позов повністю підтримав, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка [PERSON] позов повністю визнала, на розірвання шлюбу згодна. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази по даній справі, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних сторонами, та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, з»ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. З таких підстав суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення по справі і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-04 00:00:00

11.06.2010 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] вказує, що 17.08.1995 року уклала шлюб, який був зареєстрований у Прибужанівській сільській ради Вознесенского району Миколаївської області, актовий запис № 16. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітейВасильєву [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідач не допомагає утримувати дітей, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, просить позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просить стягнути аліменти на утримання дитини та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, згоден сплачувати аліменти. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд встановив слідуюче. Позивачка [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія І-ФП № 274384 виданим 17.08.1995 року Прибужанівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області ( а.с.4), від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO], згідно свідоцтва про народження серія І-Фп № 025867 від 09.09.1995 року (а.с.5) та малолітнього сина [PERSON] [INFO], згідно свідоцтва про народження серія 1-ФП № 101255 від 11.06.2009 року ( а.с.6), в яких батьком дітей вказаний відповідач [PERSON]. Неповнолітні діти проживають разом з матірю у Вознесенському районі с.Прибужани, що підтверджується довідкою Прибужанівської сільської ради № 465 від 04.06.2010 року (а.с.7). Відповідно до ст. 180, ч 3 ст. 181 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, та кошти на їх утримання присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.З ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-04 00:00:00

У січні 2010 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 05 лютого 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Носівського управління юстиції Чернігівської області актовий запис №8. В обгрунтування вимог позивач посилається на те, що життя з відповідачем не склалося, так як у них різні характери та погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки припинені та не ведеться спільне господарство з серпня 2009 року. Шлюб існує лише формально. Від шлюбу дітей не має. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні позивач позов підтримав, і надав аналогічні пояснення. Судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. 05.02.2008 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про одруження а.с.6). Судом достовірно встановлено, що сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення 307.91 гривень і свої доводи мотивує тим. шо відповідачі мешкають в квартиры « 22 в будинку № 40 по вул. Радянська в смт. Новогроїцьке. Волноваського району, Донецької області, і при перевірці працівниками Докучаевського РЕМ було виявлене порушення правил користування эл.енергією. а саме самовільне впідключення електроустановок до електричної мережі яка не є власністю споживача, повз прилад обліку електричної енергії, про що було складено акт № 114072 від 17.03.2010 року було зроблено розрахунок заподіяної шкоди яка складає 307.91 гривень, і просить стягнути з відповідачів солідарно причинену шкоду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтвердила. Відповідачі у судове засідання не з*явилися. про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, шо підтвержується актом і поштовим повідомленням, про вручення судової повістки, про причину неявки суд не інформували, тому причину неявки суд визнав не поважною. Суд. з*ясувавши думку представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд. вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, по наступних підставах. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У виконання Указу Президента України від 19.06.1995 року «Про забезпечення керування майном, що знаходиться в загальнодержавній власності», у процесі приватизації і на підставі постанови КМ України від 03.06.1999 року № - 951 і протоколу передачі повноважень по керуванню державними корпоративними правами № - 6 від 18.08.1999 року Міністерству енергетики України передані суспільства, що входять до складу Міненерго в тому числі і ВАТ «Донецькобленерго». а на підставі завдання по керуванню державними корпоративними правами, затвердженими наказом Національного агенства по керуванню державними корпоративними правами від 17.08.1999 року № - 208 на Міністерство енергетики України покладені обов'язки по забезпеченню зборів засобів по оплаті за спожиту електроенергію, тому позивач відповідно до вимог робить контроль і збір засобів по оплаті за спожиту електроенергію. З акту № 114072 17.03.2010 року випливає, що працівниками Докучаєвського РЕМ виявлене порушення «Правил користування електроенергією» - самовільне підключення до мережі енергопостачальника, мимо прибору обліку електроенергії, після відключення з причини порушення ПКЕЕн, про що було складено акт, зроблений розрахунок збитків нанесених позивачеві, який складає 307 гривень 91 копійку. З огляду на те. що відповідачі заподіяли позивачеві матеріальну шкоду, тому у відповідності зі ст. 1166 ЦК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 307 гривень 91 копійку. Підлягає стягненню з відповідача згідно зі ст. 88 ЦПК України на користь позивача судовий збір в сумі 51 гривня і на ІТЗ 30 гривень. На підставі ст. 1166 ГК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення 632.92 гривні і свої доводи мотивує тим, що відповідач мешкає в будинку № 30 по вул. Южна с. Микільське, Волноваського района Донецької області, і при перевірці працівниками Докучаевського РЭМ було виявлене порушення правил користування эл.енергією, а саме самовільне підключення електроустановок до електричної мережі яка не є власністю споживача, мимо приладу обліку ел. енергії, про що було складено акт № 038822 від 14.01.2008 року і було зроблено розрахунок заподіяної шкоди яка складає 632.92 гривні, і просить стягнути з відповідача причинену шкоду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтвердив. Відповідач у судове засідання не заявилася, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки, про причину неявки суд не інформував, тому причину неявки відповідача суд визнав неповажною. Суд, з*ясувавши думку представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд. вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, по наступних підставах. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У виконання Указу Президента України від 19.06.1995 року «Про забезпечення керування майном, що знаходиться в загальнодержавній власності», у процесі приватизації і на підставі постанови КМ України від 03.06.1999 року № - 951 і протоколу передачі повноважень по керуванню державними корпоративними правами № - 6 від 18.08.1999 року Міністерству енергетики України передані суспільства, що входять до складу Міненерго в тому числі і ВАТ «Донецькобленерго». а на підставі завдання по керуванню державними корпоративними правами, затвердженими наказом Національного агенства по керуванню державними корпоративними правами від 17.08.1999 року № - 208 на Міністерство енергетики України покладені обов'язки по забезпеченню зборів засобів по оплаті за спожиту електроенергію, тому позивач відповідно до вимог робить контроль і збір засобів по оплаті за спожиту електроенергію. З акту № 038822 від 14.01.2008 року випливає, що працівниками Докучаєвського РЭМ виявлене порушення «Правил користування електроенергією», а саме самовільне підключення електроустановок до електричної мережі яка не є власністю споживача, мимо приладу обліку ел. енергії, відповідач до суду з запереченням на позов не звернувся, що свідчить про те. що він визнав установлені порушення, зроблений розрахунок збитків нанесених позивачеві, склав 632 гривні 92 копійки. З огляду на те, що відповідач заподіяв позивачеві матеріальну шкоду, тому у відповідності зі ст. 1166 ЦК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 650 гривень 16 копійок. Підлягає стягненню з відповідачки згідно зі ст. 88 ЦПК України на користь держави судовий збір в сумі 51 гривня і на ІТЗ ЗО гривень на користь позивача. На підставі ст. 1166 ГК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-04 00:00:00

11.06.2010 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь 4990 грн. 63 коп. заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 01.10.2007 року він працює охоронником у відповідача. Станом на 08.06.2010 року йому не виплачено заробітну плату за період з грудня 2009 року по травень 2010 року (включно), внаслідок чого виникла зазначена заборгованість по заробітній платі, в звязку з чим він звернувся в суд із зазначеним позовом. Позивач в судовому засіданні підтримав позовну заяву, підтвердивши викладені в ній обставини, просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі. Представник відповідача [PERSON] в суді позов визнала, проти розгляду справи в попередньому судовому засіданні не заперечила. Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України, ухвалення в попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову (заяви) проводиться в порядку, встановленому ст.ст.174, 175 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що позивач з 01.10.2007 року працює охоронником у відповідача, що вбачається з наказу від 01.10.2007 року № 15-К та трудової книжки позивача. Як вбачається з Довідки ВАТ «БП «Райагрохім» за № 87 від 08.06.2010 року, заборгованість по заробітній платі перед позивачем за період з грудня 2009 року по травень 2010 року (включно) становить 4990 грн. 63 коп.. Дану обставину підтвердила і представник відповідача в судовому засіданні. Частиною 1 ст.115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Дане положення закріплене також у ст.24 ЗУ «Про оплату праці». Таким чином, на підставі викладеного та на підставі того, що відповідачем були допущені порушення трудового законодавства, що було визнано його представником, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Також суд вважає за необхідне на підставі п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць. З відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ, від сплати яких було звільнено позивача при подачі позову. В звязку з вищевикладеним, на підставі ст.115 ч.1 КЗпП України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-04 00:00:00

01 червня 2010 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та стягнення відсотків за прострочення грошового зобовязання, мотивуючи це тим, що 01 березня 2009 року відповідач взяв в борг у позивача 30 000 грн., які зобовязався повернути до 01 березня 2010 року про що власноручно написав розписку. На цей час відповідач [PERSON] ухиляється від виконання свого зобовязання і кошти взяті ним в борг добровільно не повертає. Вважає, що відповідач також прострочив виконання грошового зобовязання, а тому повинен сплатити три відсотки річних із простроченої суми за весь час просрочення платежу в сумі 225 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надіслав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не зявився, надіслав письмову заяву про розгляд справи без його присутності, позов визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] надав грошову позику відповідачу [PERSON] в сумі 30 000 грн., що підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою від 01 березня 2009 року. Крім цього сам відповідач не оспорює даного боргу. Згідно із 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ч. 2 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей, а згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у тій самій сумі, що були йому передані позикодавцем). Таким чином розписка написана відповідачем підтверджує укладення договору позики грошей між сторонами, які відповідач зобовязувався повернути 01 березня 2010 року. Так як відповідач не виконав свої зобовязання по поверненню грошей, то 27 травня 2010 року позивач направив відповідачу претензію з вимогою повернути борг, але [PERSON] борг так і не повернув. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання повинен сплатити за час прострочення три відсотки річних із простроченої суми, а також суму боргу. Стягнення зазначених відсотків не залежить від того, чи передбачено це договором, чи ні. Сума простроченого грошового зобовязання складає 225 грн. ( 3% річних від 30000 грн. за 3 місяці). Оскільки відповідач дійсно 01.03.2009 року взяв 30 тис. грн. позики у [PERSON], яку до даного часу не повернув, то вона підлягає стягненню у примусовому порядку, 225 грн. відсотків за прострочення грошового зобовязання, а також 120 грн. сплачених витрат на ІТЗ.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилалась на те, що відповідач є батьком дитини, допомоги на утримання не надає. Просила суд стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно на утримання дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач позов визнав, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.10.1998р., від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 9.07.2000 року народжнення який знаходиться на утриманні матері, 23.05.2007р. шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. Суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. Також з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір (державне мито) у розмірі 51 грн., від сплати якого звільнений позивач та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила шлюб розірвати, миритися не бажає, вважає відновлення подружніх стосунків, подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу неможливими. Послалася на те, що з відповідачем у неї подружнє життя не склалося через несумісність характерів, постійних сварок та суперечок, на даний час подружніх стосунків не підтримують, спору про спільне майно не мають. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю, також вважає неможливим збереження сімї та шлюбу, не заперечує проти розірвання шлюбу. Подружніх стосунків не підтримують. Позивач та відповідач спору про майно не мають, неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] за згодою сторін буде проживати з позивачкою. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 15 грудня 2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечить інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-04 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі з 07.08.2004 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину. Позивач позов підтримала та пояснила, що сімя розпалась та існує формально. Причиною розпаду сімї послужили різні погляди на сутність сімейного життя. Фактично не підтримують подружніх стосунків протягом останніх шести місяців, хоча в період шлюбу в них народився син [PERSON]. Намагання примиритись до бажаного результату не призвело. Просить шлюб розірвати, дитини залишити проживати з матір'ю. Відповідач під час попереднього розгляду справи судом позов визнав повністю, підтвердив обставини, вказані в позовній заяві щодо стосунків, які існують в сімї. Не заперечував щодо розірвання шлюбу, та залишення дитини проживати з матірю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, враховуючи те, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, і сторони цього не оспорюють, що їх спільне подружнє життя фактично припинене. Перспектив для збереження сімї та налагодження стосунків за встановлених судом обставин немає, спроби до примирення до позитивного результату не призвели. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, є порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому позов підлягає до задоволення. Виходячи з інтересів дитини, враховуючи її вік, можливість отримання вірних життєвих навичок саме під час проживання разом з матірю, а також те, що спору між сторонами щодо місця проживання дітей після розірвання шлюбу немає, суд вважає, що позов у частині залишення після розірвання шлюбу проживати дитини з матірю підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 4, 112 СК України,

Outcome: approved