Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-13 00:00:00

21.06.2010 рову позивач по справі [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, вказавши, що 21 грудня 2009 року між ним та відповідачкою було укладено договір позики, за яким він передав відповідачці в борг 5 тисяч гривень строком до 01.04.2010 року. На підтвердження укладеного договору позики та отримання грошей відповідачка написала розписку, копію котрої він додав до позовної заяви. Строк повернення боргу закінчився 01.04.2010 року, однак суму позики у добровільному порядку відповідачка віддати відмовляється. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтвердив, просив позов задовольнити, показав, що дійсно 21 грудня 2009 року між ним та відповідачкою було укладено договір позики, за яким він передав відповідачці в борг 5 тисяч гривень строком до 01.04.2010 року. На підтвердження укладеного договору позики та отримання грошей відповідачка написала власноручно розписку, копію котрої він додав до позовної заяви, а оригінал представляє в судовому засіданні та просить долучити до матеріалів справи. Строк повернення боргу закінчився 01.04.2010 року, однак суму позики у добровільному порядку відповідачка віддати відмовляється, а тому він змушений звернутися до суду з даним -озовом. Просить стягнути з відповідачки суму боргу, що складає 5000 тисяч гривень та судові витрати 51 грв. судового мита та 120 грв. витрат на сплату інформаційно-технічного забезпечення. Відповідачка по справі [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала, заперечувала проти задоволення позову, показала, що ніякого договору позики між позивачем та нею ніколи в житті не було, ніяких грошей вона в позивача ніколи не брала в борг, а тому і не повинна віддавати. Представлена відповідачем в судовому засіданні розписка від 21.12.2009 року про отримання в борг 5000 гривень , котрі зобовязується звернути до першого квітня 2010 року дійсно написана її рукою, це її почерк, однак не памятає, що б колись писала таку розписку, тим більше вважає, що не повинна сплачувати дме позивачеві дані гроші, поскільки в розписці не вказано, кому саме вона повинна ~: вернути гроші, звернувши увагу суду на те, що в розписці не вказано прізвище, кому дана гюзписка видана. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, д: пений позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. * ь В судовому засіданні встановлено, шо 21 грудня 2009 року між позивачем [PERSON]? І та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики, за яким позивач перси відповідачці в борг 5 тисяч гривень строком до 01.04.2010 року. На підтвердже-т укладеного договору позики та отримання грошей була складена розписку, достое:::- ттї написання власноручно котрої підтвердила в судовому засіданні відповідачка [PERSON] С Відповідно до даної розписки строк повернення боргу закінчився 01.04.2010 рок 1 судовому засіданні позивач вказав і відповідачка не заперечувала той факт, що гроіг: : даною розпискою на час розгляду справи в суді не повернуті. Посилання відповідачки на т обставину, що в розписці не вказано прізвище особи, котрій видана розписка, як на підстав невизнання позову і відповідно на відмову в задоволенні позовних вимог не може являти таким, поскільки ст. 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається і письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановленні законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладена? договору позики та його умов може бути представлена розписка позивальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимога позивача про стягнення з відповідачки судових витрат. Понесених по даній справі, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved