Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

В жовтні 2009 року [PERSON], який діє за довіреністю в інтересах [PERSON], звернувся до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 29 жовтня 2007 року помер батько [PERSON] [PERSON]. Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири [ADDRESS], яку одноособово прийняв інший син, відповідач по справі [PERSON]. Строк прийняття спадщини [PERSON] пропустив, оскільки йому, після дзвінка сусідів батька, стало відомо про смерть батька тільки у двадцятих числах лютого 2009 року, з причин його постійних відряджень з міста і України. Крім того, у прізвищі сина міститься помилка, в наслідок чого останній вимушений встановлювати факт родинних відносин з батьком. Позивач просив суд встановити, що [PERSON] є сином померлого 29 жовтня 2007 року - [PERSON] та надати [PERSON] додатковий строк протягом трьох місяців для прийняття спадщини після смерті батька. В судове засідання [PERSON] та [PERSON] не з»явились про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та додатково пояснив, що [PERSON] ніяким чином не міг реалізувати свої права спадкоємця, оскільки про смерть батька йому ніхто не повідомив у тому числі нотаріус, а інший спадкоємиць відповідач [PERSON] умисно приховав наявність іншого спадкоємця. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги щодо надання додаткового строку не визнала у їх задоволенні просила відмовити, оскільки [PERSON] ніколи не спілкувався з батьком, не відвідував його і не піклувався про нього. Вважала, що строк прийняття спадщини ним пропущено в наслідок його байдужості до батька. Представник третьої особи до судового засідання не з»явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали даної справи, матеріали спадкової справи Третьої державної нотаріальної контори за № 935/2007, вислухавши пояснення осіб, які приймали участь в розгляді справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 29 жовтня 2007 року помер [PERSON], якому відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 4729-з від 09.06.1999 року, належала однокімнатна квартира [ADDRESS], що також підтверджується матеріалами спадкової справи Третьої державної нотаріальної контори за № 935/2007. З матеріалів вищезазначеної спадкової справи вбачається, що на даний час усе майно після померлого [PERSON] прийняв його син, відповідач по справі [PERSON] Відповідно до паспорту МО 660062 [PERSON] народився 08 червня 1958 року у м. Шуя Іванівської області Росії, при цьому з свідоцтва про народження (на російській мові): «[PERSON] родился 8.06.1958г. в г. Шуя Ивановской обл.. и его родителями являються [PERSON] и [PERSON]». В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] також підтвердили факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], як батька та сина, що в свою чергу не заперечувалось представником відповідача. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що зазначені позивачем факти щодо родинного зв»язку між померлим [PERSON] та [PERSON] повністю знайшли своє підтвердження та дійсно [PERSON], який помер 29 жовтня 2007 року, є батьком [PERSON]. А оскільки встановлення зазначеного факту має юридичне значення, суд вважає необхідним його встановити. Щодо позовних вимог про надання додаткового строку для прийняття спадщини суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню. Згідно із ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при розгляді справ про визначення особі додаткового строку на прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З дослідженої в судовому засіданні спадкової справи Третьої державної нотаріальної контори за № 935/2007 щодо майна померлого [PERSON], вбачається, що [PERSON] не звертався з заявою про прийняття спадщини, Постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину не виносилась. Посилання позивача на те, що [PERSON] з березня 2009 року намагався реалізувати свої права спадкоємця в зв»язку з чим звертався до судів з вимогами про встановлення факту родинних відносин, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, поновлення строку на прийняття спадщини, суд вважає безпідставними, оскільки такі звернення мали місце після пропущення строку встановленого ст. 1270 ЦК України. Стороною позивача не надано суду доказів, які б доводили, що [PERSON] пропустив встановленні законодавством строки прийняття спадщини з об»єктивних, непереборних, істотних причин. Суд відхиляє покази свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про те, що [PERSON] дізнався про смерть батька у лютому 2009 року, оскільки [PERSON], не дивлячись на його періодичні відрядження з міста та України, мав реальну змогу спілкуватись з батьком протягом усього часу, а з моменту смерті останнього (з 29.10.2007 року) мав можливість з власної ініціативи дізнатись про долю батька, який раптово перестав з ним спілкуватись. Суд також відхиляє посилання сторони позивача на те, що нотаріус при видачі свідоцтва про право спадщини за законом [PERSON] не повідомив [PERSON] про вчинення цих дій, оскільки згідно із ст. 63 Закону України, від 02.09.1993р., № 3425-XII "Про нотаріат" Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Тобто дана норма передбачає обов»язок нотаріуса повідомити спадкоємців про яких йому відомо (зокрема такі встановлюються шляхом подання ними особистих заяв про прийняття спадщини у встановлений законом строк), обов»язок самостійно встановлювати коло спадкоємців нотаріусу даною нормою не встановлено. Крім того, суд відзначає, що обв»язок дітей піклуватись про своїх батьків встановлений законодавством України, за дотриманням якого, і за виключенням непереборних обставин, кожна дитина має змогу і повинна особисто знати про долю своїх батьків, в наслідок чого і вчасно реалізовувати свої права, у даному випадку право на отримання спадщини після смерті одного з батьків. На підставі викладеного,

Outcome: partial