Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] предявила у суд даний позов і просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 30\~000 грн., в інтересах свого малолітнього сина в сумі 50\~000 грн. посилаючись на те, що вихователь д/у [PERSON] неналежно виконувала свої трудові обовязки у звязку з чим малолітній син упав з дитячої гірки і отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вироком районного суду вона була визнана винною і засуджена. Своїми діями [PERSON] завдала моральної шкоди, яку повинна відшкодувати юридична установа, працівником якої під час виконання своїх обовязків була завдана шкода. Позивач [PERSON] повідомлена належним чином про час і місце судового засідання, в суд не зявилася. Від неї не надійшло повідомлення про причини неявки. Представник позивача [PERSON] у суд зявився, вимоги позивача підтримав і надав суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Представник відповідача [PERSON] повідомлена належним чином про час і місце судового засідання, в суд не зявилась. Від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Підстав для ухвалення заочного рішення не має. У попередньому судовому засідання вимоги позивача не визнала посилаючись на те, що спір по суті вже вирішувався. Представник відповідача [PERSON] вимоги позивача не визнала повністю посилаючись на те, що мати дитини по іншій справі відмовилася від відшкодування, і міська рада вже виплатила такі суми за попереднім рішенням. Третя особа [PERSON] у суд не зявилась, надавши заяву в якій просить розглянути справу без її участі. Суд, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. У суді встановлено, що 26 березня 2007 року третя особа [PERSON] працюючи вихователем дошкільного навчального закладу №5 «Зірочка» м. Корсуня-Шевченківського Черкаської області, неналежно виконуючи свої професійні обовязки під час перебування дітей її групи на ігровому майданчику, не слідкувала за місцем їх знаходження, внаслідок чого малолітній [PERSON], упав з дитячої гірки на спину, отримавши при цьому за висновком судово-медичної експертизи тілесні ушкодження у вигляді компресійних переломів 5,6,7 грудних хребців, які відносяться до категорії середньої тяжкості, що спричинило тяжкі наслідки. Вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2008 року [PERSON] була визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.137 КК України і засуджена до покарання у виді двох років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з роботою з дітьми строком на два роки з випробуванням, з іспитовим строком на два роки. Вирок в апеляційному і касаційному порядку не оскаржувався і набрав законної сили 29 лютого 2008 року. Цивільний позов при розгляді кримінальної справи не предявлявся. Не зважаючи на це, [PERSON] подала до Верховного Суду України клопотання про перегляд вироку в порядку виключного провадження посилаючись на те, що вирок постановлений з неправильним застосуванням кримінального закону. При цьому, вона не оспорювала свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину. Ухвалою Верховного Суду України від 13 лютого 2009 року вирок районного суду змінено, [PERSON] від покарання звільнено. Зважаючи на вищевикладене, в жовтні 2008 року позивачі [PERSON] (на даний час [PERSON]В.), [PERSON] предявили у суд позов ( Справа №2-18/09) і просили стягнути з відповідачів на користь позивача [PERSON] моральну шкоду, заподіяну працівником дошкільної установи [PERSON] під час виконання нею трудових обовязків, ушкодженням здоровя малолітнього [PERSON] в сумі 170\~000 грн. посилаючись на те, що вихователь [PERSON] неналежно виконувала свої трудові обовязки у звязку з чим малолітній упав з дитячої гірки і отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вироком районного суду вона була визнана винною і засуджена, але з іспитовим строком. Своїми діями завдала моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо її онука. Розмір цієї шкоди вона оцінює в 170\~000 грн.., що менше висновку судового експерта. Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 26 березня 2009 року позов задоволено частково на суму 5000 грн.. Рішення апеляційного суду від 1 червня 2009 року рішення районного суду скасовано, з [PERSON] міської ради стягнуто 10\~000 грн. моральної шкоди. Тобто, в цій справі позивачка [PERSON] вимог до відповідача на захист особистих прав чи інтересів не заявляла, а тому на законних підставах предявила даний позов. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Такі випадки у дані справі відсутні. Ст.1168 цього Кодексу передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до вимог ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Оскільки вироком від 12 лютого 2008 року встановлена вина третьої особи [PERSON], суд вважає, що є всі законні підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки засновником, джерелом фінансування і управлінням дошкільного навчального закладу є [PERSON] міська рада. При визначенні розміру відшкодування завданої моральної шкоди позивачу [PERSON]В, суд враховує, глибину та тривалість страждань, яких позивач зазнала у звязку із протиправною поведінкою третьої особи [PERSON] щодо її сина, втрата значних коштів на лікування малолітнього, погіршення стану здоровя дитини, установлений законодавством розмір мінімальної заробітної плати та затверджені розмірі прожиткового мінімуму на одну особу для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення на час розгляду справи та з урахуванням розумності і справедливості суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, в розмірі 15 000 грн.. При призначенні розміру відшкодування завданої моральної шкоди позивачу [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON], суд враховує, тяжкість отриманих тілесних ушкоджень малолітнім, які відносяться до категорії середньої тяжкості, які є до цього часу, перебування малолітнього тривалий час на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, в звязку з чим малолітній був обмежений у спілкуванні із однолітками, йому було заборонено бігати, робити різкі рухи, що заборонено і поданий час, установлений законодавством розмір мінімальної заробітної плати та затверджені розмірі прожиткового мінімуму на одну особу для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення на час розгляду справи та з урахуванням розумності і справедливості суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, в розмірі 18\~000 грн.. Згідно ст.ст. 1,10 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.129 Конституції України одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Протягом усього часу розгляду справи по суті позивачі не змінили підставу або предмет позову, не збільшили або зменшили розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах предявлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Підстав для звернення рішення суду до негайного виконання не має. При задоволенні позову суд стягує з відповідача у доход держави судові витрати по оплаті судового збору в сумі 330 грн. і на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 15 грн., від сплати яких позивач при предявленні позову звільнений на підставі закону.

Outcome: partial