Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ комбінат «Десна хлібопродукт» в якому просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з роботи. В судовому засіданні позивач, підтримавши позов, пояснив, що він звільнився з роботи на ТОВ комбінат «Десна хлібопродукт» 20.10.2009 року. Однак не може отримати всі належні йому гроші, які нараховуються при звільненні з роботи, оскільки це передбачається трудовим законодавством. Він звертався з цього питання до керівництва товариства, але йому було відмовлено у виплаті належних йому грошових коштів. Це спонукало його звернутись до суду з даним позовом. Оскільки ст. 117 КЗпП передбачена виплата суми середнього заробітку за весь час затримки виплати належних сум при звільненні, він вважає необхідним щоб відповідач сплатив ці гроші, виходячи з того, що з моменту його звільнення пройшло 6 місяців. Відповідно до даних, що ним отримані в бухгалерії товариства, підлягають стягненню 3820,44 грн., оскільки розмір середньомісячного заробітку дорівнює 636,74 грн. Відповідач позов визнав. В пояснення він повідомив суду, що причиною несвоєчасного розрахунку [PERSON] після його звільнення, є відсутність достатніх грошових коштів. Підприємство опинилось у скрутному фінансовому становищі і майже чи не єдиним джерелом отримання грошових коштів є розпродаж частини обладнання. Він хотів би від позивача розуміння важкості становища і зменшення розміру вимог. Заслухавши пояснення позивача, а також прийнявши до відома міркування відповідача, перевіривши їх доказами, що долучені до справи, суд, з урахуванням положень ст.60 ЦПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів кожною стороною, перевірив, з огляду на встановлені факти, правомірність посилань позивача та відповідача на зазначені ними правові підстави, що підлягають застосуванню при розгляді позову. Так, в судовому заасіданні встановлено що [PERSON] дійсно працював у ТОВ комбінат «Десна хлібопродукт» і наказом №36 від 20.10.2009 року був звільнений з роботи. Даний факт підтверджується записом у трудовій книжці позивача. Відповідач, визнавши позов, просив не стягувати у повному обсязі грошові кошти вказані позивачем, посилаючись на скрутне становище в якому перебуває товариство. Відповідно до ст.116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Одночасно, згідно з ст.117 КЗпП, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. З огляду на зазначені положення трудового законодавства та на факти встановлені в судовому засіданні, а також виходячи з того, що розмір відшкодування за час затримки відповідачем не оспорюється, вимога позивача визнана правомірною. Суд, на підставі викладеного,

Outcome: approved