Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги уточнив. Остаточно просить суд зобов»язати Товариство з Обмеженою Відповідальністю «Байкал» вселити та зареєструвати [PERSON] у кімнатах №809, №810, №811 (загальною площею 34,7 кв.м.\, позначених на по поверховому плані номерами ХХУІІ, ХХУІІІ, XXIX на восьмому поверсі гуртожитку по вулиці Відінська, 42-А в м.Рівне та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні. Представник третьої особи Регіонального відділення фонду державного майна України по Рівненській області в судове засідання не з»явився. Однак подав до суду письмові пояснення, згідно яких за рішенням адміністрації Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Рівненській області, [PERSON] видано ордер від 26 лютого 2010 року на вселення у кімнати 809, 810, 811 (загальною площею 34,7 кв.м.) на восьмому поверсі гуртожитку по вулиці Відінській, 42А в м.Рівне. У даному ордеру ТзОВ «Байкал» здійснити поселення та реєстрацію у гуртожитку із забезпеченням усіх умов для проживання. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги позивача підлягають до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач по справі працює у Регіональному відділенні Фонду Державного майна України по Рівненській області з серпня 2005 року на посаді головного спеціаліста-юрисконсульта та перебуває на державній службі. З дослідженої в судовому засіданні письмової заяви позивача від 25 лютого 2010 року вбачається, що [PERSON] звернувся до Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Рівненській області з проханням надання йому трьох кімнат у гуртожитку по вулиці Відінській, 42А в м.Рівне у зв»язку з тим, що у майбутньому він планує одружитись та створити сім»ю, та з метою виконання службових обовязків. Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до ст.36 Закону України «Про державну службу», державні службовці забезпечуються житлом у встановленому порядку із державного фонду. Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інші приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до ст.9 ЖК УРСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорії громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Гуртожиток по вулиці Відінській, 42А в м.Рівне є об»єктом права державної власності згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Рівненської міської Ради 11 листопада 2003 року та перебуває на балансі Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Байкал», згідно договору утримання гуртожитку та при будинкової території від 01 грудня 2002 року. Відповідно до ч.2 ст.326 ЦК України від імені та в інтересах держави України право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Відповідно до Положення Про регіональне відділення Фонду державного майна України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року №412, відділення у межах своєї компетенції забезпечує виконання законів України, постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України, декретів, постанов і розпоряджень Кабінету Міністрів України, наказів Фонду, рішень обласної ради народних депутатів, розпоряджень Представника Президента України в області. До основних завдань відділення, в числі інших, належить здійснення повноважень орендодавця державного майна. Відділення згідно покладених на нього завдань і в межах своїх повноважень; здійснює управління та розпоряджається майном підприємств, установ і організацій, що перебуває у державній власності. Статтею 18 ЖК УРСР передбачено, що управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. За рішенням адміністрації регіонального відділення фонду державного майна України по Рівненській області, позивачу видано ордер від 26 лютого 2010 року на вселення у кімнати 809, 810, 811 (загальною площею 34,7 кв.м.) на восьмому поверсі гуртожитку по вулиці Відінській, 42А в м.Рівне. У даному ордері зобов»язано ТзОВ «Байкал» здійснити поселення та реєстрацію у гуртожитку із забезпеченням усіх умов для проживання. Відповідно до ст.129 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку, адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідно до ст.8 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Реєстрація місця перебування здійснюється за заявою особи, яка зобов»язана подати її протягом семи днів після прибуття в місце перебування. При реєстрації місця перебування особи, інформація про неї і повідомляється до органу реєстрації за місцем проживання особи. Письмовою заявою від 11 березня 2010 року, яка було досліджена в судовому засіданні, позивач звернувся до ТзОВ «Байкал» з проханням вселення у кімнати відповідно ордеру Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області від 26 лютого 2010 року, однак відповіді на дане звернення не отримав. Відповідно до ст.55 Конституції України кожен має право будь-яким незабороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Враховуючи вищевикладені обставини у їх-сукупності, а також те, що в судовому засіданні позивач повністю довів заявлені ним позовні вимоги, представник відповідача їх не спростував, тому суд вважає, що позов є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає до повного задоволення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати по справі. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні квитанції №5 від 26 березня 2010 року, позивачем при подачі позову до суду було сплачене державне мито в розмірі 8 грн. 50 коп., та відповідно до квитанції №7 від 26 березня 2010 року було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 30,00 грн. Оскільки рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved