Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом, в якому просила суд зобов*язати відповідача здійснити їй перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 01.01.2008р. до 31.12.2009р., а також просила покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування свого позову [PERSON] вказала, що вона належить до соціальної категорії «Дитина війни». Всупереч діючого законодавства відповідачем протягом 2008-2009 років їй не виплачувалась доплата до пенсії в розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Позивач вважає, що невиплата їй соціальної допомоги у розмірі, передбаченому статтею 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» є незаконною, суперечить Конституції та Законам України. В судове засідання позивач не з*явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення на позов, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова зробило перерахунок пенсії позивачу з підвищенням надбавки на 30% від мінімальної пенсії за віком в розмірі, встановленому ст..28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за 2007р. та 2008р., але відповідач не може проводити відповідні виплати, так як зазначені видатки повинні проводитись за рахунок Державного бюджету України, але в 2007-2008р.р. Державою вони не були передбачені в відповідних статтях бюджету. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] народилася 09 квітня 1939року. Згідно із ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Відповідно, позивач є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Даний факт підтверджується копією посвідчення позивача з проставленим в ньому штампом «Дитини війни». Відповідач не заперечує того факту, що Позивач є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Враховуючи зазначений статус позивача, суд зазначає, що його соціальний захист регулюється Законом України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ст. б Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Виходячи з того, що позивач є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни», суд вважає, що на неї повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни», в тому> числі й право на підвищення пепсина 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею б зазначеного Закону. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. за № 10-рп\\2008р., у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.. 65 розділу 1, пунктів 61,62,63,66 розділу 2, пункту 3 розділу З Закону України «Про державний бюджет України на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.. 67 розділу 1,п.п. 1-4, 6-22.24-100 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України ( справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України ( є неконституційним) положення п.п. 41 розділу 2 закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції пРи розгляді ними позовів у зв*язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного суду України с обов*язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Таким чином, виходячи з зазначеного рішення Конституційного Суду України та приписів ч.2 ст. 152 Конституції України, відповідач з 22.05.2008р. мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.. 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати. Законом України «Про державний бюджет України на 2009 рік» дію ст.б Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинено. Відповідно до ч.2 ст. 54 Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік» розміри державних соціальних гарантій на 2009 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно- правовими актами Кабінету Міністрів України. Відповідним Законом, який встановлює доплату до пенсії дітям війни є Закон України «Про соціальний захист дітей війни». Таким чином, відповідач у 2009 році повинен діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. б Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Отже, Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова повинно провести відповідні нарахування, передбачені ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 01.01.2009 року, та провести відповідні виплати за вирахуванням фактично виплачених сум щомісячного підвищення до пенсії за 2009 рік, згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» № 530 від 28 травня 2008 року. Частиною 3 ст. 46 Конституції України встановлено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Тобто, пенсії та інші види соціальних виплат не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом. Статтею 2 ЗУ «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум застосовуються зокрема для: встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги та інше. З урахуванням положень ст.. б ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» та ч.І ст. 28 ЗУ «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування», який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, суд вважає, що застосуванню підлягає для визначення розміру щомісячної доплати до мінімальної пенсії за віком розмір прожиткового мінімуму. В такому випадку, мінімальний розмір пенсії за віком використовується лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що не суперечить вимогам ч.З ст.28 ЗУ «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування». Як вбачається з матеріалів справи з 01 січня 2008 року відповідачем нараховувалось та виплачувалось підвищення до пенсії за період з 01 січня 2008 року по 22 травня 2008 року на підставі п.41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а починаючи з 22 травня 2008 року по 31.12.2008 року - доплату до пенсії у розмірі 10% проокиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» № 530 від 28 травня 2008 року, а саме: за 2008 рік: січень - 47,00 гри, лютий - 47,00 гри, березень - 47,00 гри, квітень - 48,10 гри, травень -48, 10 грн., червень -48,10 грн., липень -48,20 гри, серпень - 48,20 гри, вересень - 48,20 гри, жовтень - 49,80 гри, листопад - 49,80 гри, грудень - 49,80 грн.; за 2009 рік: січень - 49,80 гри, лютий -49,80 грн., березень - 49,80 грн., квітень - 49,80 грн., травень -49, 80 гри, червень -49,80 гри, липень -49,80 грн., серпень - 49,80 гри, вересень - 49,80 грн., жовтень - 49,80 грн., листопад - 49,80 гри, грудень - 49,80 грн.. Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова від 07.08.2009 року [PERSON] було здійснено перерахунок підвищення до пенсії відповідно до Закону України « Про соціальний захист дітей війни» та призначено щомісяця з 09.07.2007року по 30.09.2007 року -123, 02 грн., з 01.10.2007 року по ЗІ. 12.2007 року - 124,53 грн., з 22 травня 2008 року по ЗО червня 2008 року -144,30 грн., з 01 липня 2008 року по довічно - 163,20 гри. Проте, доказів того, що перерахунок підвищення до пенсії позивачу, з урахуванням фактично виплачених сум проведено та визначена сума, яка підлягає доплаті до пенсії позивачу, відповідачем не надано. Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення „Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання [PERSON] є Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова. Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. б Закону України „Про соціальний захист дітей війни» покладено на Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова, за місцем проживання позивача. Враховуючи, що держава взяла на себе обоє 'язок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклали виконання цього обоє 'язку на центральний орган виконавчої влади Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та ід: виплати, суд вважає, що вони не виконали свої повноваження без поважних причин. Посилання відповідача на законодавчу неврегульованість питання щодо механізму виплати пенсії, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004р. № 2195 суд вважає хибним, з таких підстав. Відповідно до cm.. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Розподіл судових витрат суд вирішує на підставі cm.. 88 ЦП К України. На підставі викладеного,

Outcome: partial