Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 31 липня 2009 року вона дала позику [PERSON] у сумі 100 доларів США, про що він написав їй розписку. Відповідно до розписки [PERSON] зобов'язався до 10 вересня 2009 року повернути їй 100 доларів США. Однак у зазначений термін [PERSON] 100 доларів США позивачці не повернув, від дачі будь-яких пояснень ухиляється. Крім того, 2 лютого 2010 року позивачка [PERSON] дала позику [PERSON] у сумі 1000 гривень, про що він написав їй розписку . Відповідно до розписки [PERSON] зобов'язався до 7 квітня 2010 року повернути їй 1000 гривень. Однак, у зазначений термін [PERSON] не повернув позивачці 1000 гривень. У звязку з тим, що [PERSON] ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань щодо повернення коштів, позивачка [PERSON] просила суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 1792 гривень, а також судові витрати по справі у сумі 299 гривень. У судовому засіданні позивачка зменшила розмір позовних вимог та просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь суму боргу у розмірі 1092 гривні, оскільки 700 гривень [PERSON] їй повернув, а також судові витрати у сумі 299 гривень, посилаючись на обставини, які викладені у позові. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У судовому засіданні судом встановлено, що 31 липня 2009 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивачка передала відповідачу грошові кошти у сумі 100 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути ці грошові кошти позивачці до 10 вересня 2009 року. Отримання відповідачем вказаної суми грошових коштів підтверджується розпискою, яка написана [PERSON] власноруч ( а. с. 5). У строк, який був зазначений у розписці до 10 вересня 2009 року, відповідач грошові кошти позивачці не повернув. Крім того, 2 лютого 2010 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивачка передала відповідачу грошові кошти у сумі 1000 гривень, а відповідач зобов'язався повернути ці грошові кошти позивачці до 7 квітня 2010 року. Отримання відповідачем вказаної суми грошових коштів підтверджується розпискою, яка написана [PERSON] власноруч ( а. с. 4). У строк, який був зазначений у розписці до 7 квітня 2010 року, відповідач грошові кошти позивачці не повернув. Тільки вже після звернення позивачки [PERSON] до суду з вказаним позовом [PERSON] їй повернув 700 гривень^ у зв'язку з чим позивачка зменшила розмір позовних вимог. З урахуванням встановлених по справі обставин, суд вважає, що відповідач дійсно отримав від позивачки вищевказані грошові кошти та має невиконані договорні зобов'язання щодо повернення позивачці суми у розмірі 1092 гривень відповідно до наступного розрахунку: (100 доларів США по курсу Національного Банку України станом на 12 липня 2010 року еквівалентно 792 гривні), оскільки [PERSON] повернув позивачці 700 гривень, то суд вважає, що (92 + 1000 = 1092) 1092 гривні підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Згідно ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з розглядом справи позивачка оплатила судові витрати у розмірі 299 гривень, які мають бути також стягнуті з відповідача на користь позивачки. З врахуванням присудженої позивачці суми та суми судових витрат, загальний розмір грошвих коштів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, складає: ( 1092 + 299 = 1391 ) 1.391 гривню.

Outcome: approved