Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів посилаючись на те, що після смерті [PERSON] він один прийняв спадщину за заповітом в порядку 1268 ЦК України. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтвердив, суду пояснив, що прийнявши спадщину після смерті [PERSON] в порядку ст.ст. 1268 та 1269 ЦК України не може оформити своє право на цю спадщину в нотаріальній конторі через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідачі по справі -позов визнають, не заперечують проти прийняття спадщини позивачем, що підтверджується письмовими заявами, і просять розглядати справу за їхньої відсутності. Третя особа ДП «Центр державного земельного кадастру» надав суду клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла тітка позивача [PERSON] . За відсутності спадкоємців першої черги спадкування спадщину після неї в порядку ст. 1268 ЦК України прийняла [PERSON] , як рідна сестра померлої. За рішенням Фастівського міськрайонного суду від 30 березня 2009 року за [PERSON] було визнане право власності на спадщину після смерті її сестри [PERSON] , а саме: на житловий будинок [ADDRESS] , на земельну ділянку площею 0,2500 га цільовим призначенням для обслуговування цього житлового будинку [ADDRESS] , та на земельну ділянку площею 0,3195 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с.6). Також з матеріалів справи вбачається, що позивач на час відкриття спадщини постійно проживав разом із тіткою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вони вели спільне господарство, що підтверджується довідкою Оленівської сільської ради № 13 від 25.03. 2009 року (а.с.13). Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла (ас. 4). Після її смерті відкрилася спадщина на жилий будинок [ADDRESS] , на дві земельні ділянки та на грошові вклади в ощадному банку (ас.6-12). Спадкоємство за законом було змінено складеним спадкодавицею заповітом, яким 30.06.2009 року [PERSON] заповіла все належне їй майно позивачу [PERSON] та відповідачкам [PERSON] і [PERSON] в рівних частинах - по 1/3 частині кожному (а.с.5). Відповідачки заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавали і із спадкодавицею на час відкриття спадщини постійно не проживали (а.с.23, 24). З матеріалів справи вбачається, що після набрання законної сили рішенням суду від 30.03.2009 року про визнання за [PERSON] права власності на спадщину після смерті сестри [PERSON] , вона не отримала правовстановлюючі документи на спадкове майно на своє ім`я. Факт належності [PERSON] на праві власності жилого будинку [ADDRESS] підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22581604 від 27.04.2009 року (а.с.7), а факт належності [PERSON] двох земельних ділянок площею 0,2500 га та 0,3195 га, підтверджується копією рішення Фастівського міськрайонного суду від 30.03.2009 року та копіями державних актів, виданих на ім`я [PERSON] (а.с. 6,8-11). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК позивач , як спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавицею на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв цю спадщину. Згідно зі ст..1218 ЦК України «До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті». Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі позивач немає можливості, оскільки через не оформлення спадкодавицею [PERSON] після смерті її сестри [PERSON] відповідних документів на своє ім`я, спадкові земельні ділянки залишаються зареєстрованими на ім`я [PERSON] . Крім цього, як встановлено вищезазначеним судовим рішенням від 30.03.2009 року, спадкові земельні ділянки знаходяться в [ADDRESS] , а не [ADDRESS] (як помилково зазначено в державних актах та довідках управління земельних ресурсів)(а.с.6). Згідно з інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, яка затверджена наказом Держкомзему від 22.06.2009 року №325, що зареєстрований в Мін`юсті 06.08.2009 р. за №735/16751, організацією робіт з видачі державних актів на право власності на земельну ділянку у разі виявлення землевласником у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок здійснюють територіальні відділи Держкомзему. У відповідності до вказаної інструкції землевласникам, які бажають змінити державний акт, необхідно особисто подати відповідну заяву до органів Держкомзему, а потім особисто отримати державний акт з відповідними виправленнями, тому позивач, як спадкоємець зазначеного в акті вже померлого власника земельної ділянки, не має можливості заявити Держкомзему про помилки в державному акті і не має можливості отримати державний акт з відповідними виправленнями. В зв`язку з цим, суд вважає за можливе зобов`язати органи Держкомзему внести до державних актів відповідні зміни щодо дійсного місця розташування спадкових земельних ділянок і видати позивачу державні акти на спадкові земельні ділянки вже з внесеними в них виправленнями. В зв`язку із відсутністю у позивача умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтв про право на спадщину і з врахуванням вимог п.23 Постанови Пленуму Верховного Суд України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд вважає, що за позивачем необхідно визнати право власності на спадщину за заповітом після померлої тітки [PERSON] . Враховуючи викладене,

Outcome: approved