Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-14 00:00:00

У квітні 2010 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому зазначали, що вони є дружиною та дітьми [PERSON], який помер 28 грудня 2008 року. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,306 га, з якої: 0,250 га надано для обслуговування житлового будинку та 0,056 га для ведення особистого підсобного господарства, що належала померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-КВ № 099657 від 11 лютого 1998 року, та на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, які знаходяться за адресою: село Димитрово Броварського району Київської області, вулиця Вагіна, 45. Даний житловий будинок побудований за час перебування у шлюбі померлим [PERSON] та його дружиною позивачем [PERSON], тому він є спільним сумісним майном подружжя. Таким чином, кожному з них у будинку належить по ? частки. Ще за життя 15 грудня 2006 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповідав своїм дітям: позивачам [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Броварського району Київської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 141. Вони, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці за заповітом, звернулися у встановленому законом порядку до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. [PERSON] як дружина померлого [PERSON], яка є пенсіонером за віком, згідно із вимогами ст. 1241 ЦК України має право на обовязкову частку у спадщині, тобто на спадкування половини частки, яка належала б кожному із чотирьох спадкоємців за законом, теж звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Крім того, оскільки спірний житловий будинок, побудований за час шлюбу померлим [PERSON] та його дружиною [PERSON], є спільним сумісним майном подружжя, [PERSON] має також право на ? частку цього будинку як спільному сумісному майні подружжя. Відповідно до довідки [PERSON] селищної ради Броварського району Київської області від 07 квітня 2010 року № 415 згідно із записами у погосподарській книзі № 6 за 1974-1976 роки, особовий рахунок № 500, головою господарства з 1974 року по день смерті є [PERSON]. Дане домоволодіння побудоване у 1954 році. Рішення про оформлення права власності на будинок на імя [PERSON] виконкомом селищної ради не приймалось. Зараз у будинку проживають [PERSON] та [PERSON] Виходячи з наведеного, у належній померлому [PERSON] спадковій ? частці житлового будинку [PERSON] належить 1/16 обовязкова частка, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 7/48 часток кожному як спадкоємцям за заповітом. Після смерті [PERSON] за направленням державного нотаріуса Броварським районним БТІ виготовлено технічний паспорт на житловий будинок та надвірні будівлі, що розташовані у селі Димитрово Броварського району Київської області по вулиці Вагіна, 45, згідно з яким за цією адресою знаходяться: житловий будинок, позначений літерою А-1, та надвірні будівлі і споруди: погріб В, літня кухня Г, гараж Д, вбиральня Е, сауна Є, навіс Ж, сарай З, літній душ И, сарай І, колодязі К і К1 та огорожа N. Оскільки померлий [PERSON] за життя не отримав правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, вони, позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], не можуть отримати свідоцтва про право на спадщину та зареєструвати кожний за собою право власності на частку у нерухомому майні, тому змушені звернутися до суду. Просять визнати за [PERSON] право власності на 9/16 часток (1/2 частка спільне сумісне майно подружжя і 1/16 спадкова обовязкова частка) та за [PERSON], [PERSON] і [PERSON] за кожним з них на 7/48 часток житлового будинку А-1 з надвірними будівлями та спорудами: погріб В, літня кухня Г, гараж Д, вбиральня Е, сауна Є, навіс Ж, сарай З, літній душ И, сарай І, колодязь К, колодязь К1 та огорожа N, що знаходяться за адресою: село Димитрово Броварського району Київської області, вулиця Вагіна, 45, в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 28 грудня 2008 року. Позивачі [PERSON], [PERSON], який є також представником [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, просили суд задовольнити його. Відповідач [PERSON] селищна рада Броварського району Київської області у судове засідання не зявилася, направила до суду заяву, в якій просить розглянути справу у відсутності їхнього представника, позов визнає. Розяснивши позивачам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 листопада 1951 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис № 31, після реєстрації шлюбу прізвище дружини Улещенко, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Від шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Згідно із свідоцтвом про одруження 20 лютого 1971 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис № 13, після реєстрації шлюбу прізвище дружини Павленко. 15 грудня 2006 року [PERSON] склав заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому належатиме на день його смерті, і на що він матиме право заповідав [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Цей заповіт посвідчений 15 грудня 2006 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Броварського району Київської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 141. Станом на 23 січня 2009 року не змінений та не скасований. 28 грудня 2008 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть. З довідки № 415, виданої 07 квітня 2010 року виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради Броварського району Київської області, видно, що згідно із записами в погосподарській книзі № 6 за 1974-1976 роки, особовий рахунок № 500, головою господарства за адресою: село Димитрово Броварського району Київської області, вулиця Вагіна, 45, з 1974 року по день смерті був [PERSON]. Це домоволодіння побудоване у 1954 році покійним [PERSON] та його дружиною [PERSON] Рішення про оформлення права власності на вказаний будинок на імя [PERSON] виконком селищної ради не приймалося. На даний час у спадковому будинку зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON]. З державного акта на право приватної власності на землю серії І-КВ № 099657, виданого 11 лютого 1998 року видно, що [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,306 га, яка розташована у селі Димитрово по вулиці Вагіна, 45, з якої: 0,250 га для обслуговування житлового будинку та 0,056 га для ведення особистого підсобного господарства. Із технічного паспорта на житловий будинок, що розташований за адресою: село Димитрово Броварського району Київської області, вулиця Вагіна, 45, власником у якому зазначений [PERSON], вбачається, що за вказаною адресою знаходяться: житловий будинок А-1 і надвірні будівлі та споруди: погріб В, літня кухня Г, гараж Д, вбиральня Е, сауна Є, навіс Ж, сарай З, літній душ И, сарай І, колодязь К, колодязь К1 та огорожа N. Загальна площа будинку становить 47,5 м2, житлова площа 31,2 м2. Із спадкової справи № 71 до майна померлого 28 грудня 2008 року [PERSON] видно, що 20 листопада 2009 року на спадкове майно земельну ділянку площею 0,306 га, розташовану на території села Димитрово Броварського району Київської області по вулиці Вагіна, 45, надану для обслуговування житлового будинку 0,250 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,056 га, Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області видано свідоцтва про право на спадщину на цю земельну ділянку: [PERSON] за законом на 1/8 обовязкову частку, та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за заповітом на 7/24 часток кожному. Листом від 26 березня 2010 року № 869/02-14 Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений вище спадковий житловий будинок позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок, рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372 ЦК України вказано, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки житловий будинок № 45 по вулиці Вагіна у селі Димитрово Броварського району Київської області побудований у 1954 році за час шлюбу померлим [PERSON] та його дружиною позивачем [PERSON], він є спільним сумісним майном подружжя, тому [PERSON] має право на ? частку цього будинку як спільному сумісному майні подружжя. Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 ЦК України). Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка б належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). У ч. 1 ст. 1278 ЦК України передбачено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Враховуючи, що ? частка житлового будинку № 45 по вулиці Вагіна у селі Димитрово Броварського району Київської області належала померлому 28 грудня 2008 року [PERSON], який все своє майно заповідав дітям: позивачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також те, що дружина померлого позивач [PERSON], [INFO], на час відкриття спадщини є непрацездатною особою за віком, суд вважає, що у спадковій ? частці вказаного вище житлового будинку [PERSON] належить обовязкова частка в розмірі 1/16, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 7/16 часток половини будинку (1/16 + 7/16 = 8/16 = 1/2). Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню, тому за [PERSON] необхідно визнати право власності на 9/16 часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: село Димитрово Броварського району Київської області, вулиця Вагіна, 45 , (1/2 + 1/16 = 9/16 = 27/48), а за [PERSON], [PERSON] і [PERSON] право власності на 7/48 їх часток за кожним. На підставі ст. ст. 60, 70 СК України, ст. ст. 328, 368, 372, 392, 1217, 1218, 1220 1223, 1241, 1267 1272, 1278 ЦК України,

Outcome: approved