Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що вона є дитиною війни і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак всупереч вимогам цього закону така допомога в період з 01.01.2009 р. їй не виплачувалася, незважаючи на те, що рішеннями Конституційного суду України № 6рп/2007 від 09.07.2007р. у справі №1-29/2007 та № 10-рп/2008 року від 22 травня 2008 року, визнано неконституційними положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р., якими зупинилась дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»; визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України». У звязку з цим просила зобовязати відповідача здійснити перерахунок та стягнути на її користь як дитині війни щомісячну соціальну допомогу за період з 01 січня 2009 р. по день винесення рішення у спрві, та стягнути сплачені нею судові витрати. Позивачка свої позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути у її відсутність (а.с. 12). Відповідач надіслав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, а також свої письмові заперечення ( а. с. 15, 16), в яких просив в позові відмовити виходячи з наступного: -згідно зі ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України, кошти якого використовуються виключно за призначенням і вилученню не підлягають в силу п. 9 «Положення про Пенсійний фонд України». -виплата підвищення до пенсії у 2008-2010 р.р. дітям війни проводиться відповідно до вимог ч.1 ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і виплачується у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, яка ст.14 Закону України, « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлена у розмірі 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Крім того зазначали, що жодним із законів про пенсійне забезпечення не встановлений відповідний механізм та умови призначення, порядок фінансування таких підвищень, і питання щодо виплати цього підвищення до пенсії дітям війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком законодавчо залишається не вирішеним, а отже неможливим є і виконання відповідачем норми Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивачка у справі вноситься до категорії діти війни і як пенсіонер перебуває на обліку в ПФУ (а. с. 7, 11). Як вбачається з довідки Управління (а. с. 11), позивачці, як дитині війни, з січня 2009 р. по червень 2010 р. включно підвищення до пенсії виплачено у розмірі по 49 грн. 80 коп. щомісячно, тобто у розмірах, визначених постановою КМУ від 28.05.2008 року №530. Разом з тим, в силу до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Наявність у позивача права на призначення їй підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком є визначальною для вирішення спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ст. 46 Конституції України). В період заявлених позовних вимог ця правова норма була чинною, а тому підлягає застосуванню. Всупереч цьому, ПФУ нараховувало та виплачувало позивачці підвищення до пенсії у розмірах, встановлених постановою КМУ від 28.05.2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», які, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, не могли бути застосованими як такі, що суперечать ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» У період, за який позивачка просить перерахувати та стягнути підвищення, розмір мінімальної пенсії за віком був встановлений на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» 9 липня 2003 року N 1058-ІV, а тому цей розмір і слід застосовувати як розрахункову величину. Статтею 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, склав : з 1 січня 470 гривень, з 1 квітня 481 00 грн., з 1 липня 482 00 грн., з 1 жовтня 498 00 грн., з 1 листопада 573 гривні За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене, не можуть бути прийняти до уваги положення ч.3 ст.28 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої 46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Не може бути підставою для відмови у позові і відсутність коштів для забезпечення виплат доплати до пенсії, оскільки відсутність коштів не є підставою невиконання зобовязань, покладених на УПФ законодавством. Згідно постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2009 р. , таке підвищення позивачці вже було виплачено у відповідності до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і проведено відповідні виплати за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року. (а.с. 10). Вищенаведене є підставою для висновку про те, що з 01.01.2009 р. підвищення до пенсії дитині війни позивачці повинно було нараховуватись та виплачуватись ПФУ у розмірі, визначеному ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» ( в редакції від 22.05.2008 року). Вимоги позивачки про здійснення їй перерахунку пенсії, як дитині війни по день винесення судом рішення у справі не підлягають задоволенню, оскільки вона надала до суду відомості щодо виплати УПФ їй цієї надбавки до пенсії лише по червнь 2010 року. Таким чином, суд вважає за необхідне зобовязати управління Пенсійного фонду України в Путивльському районі Сумської області здійснити перерахунок пенсії [PERSON] з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і провести відповідні виплати за період з 01.01.2009 року по 30.06.2010 року, з урахуванням виплачених коштів за ці місяці. Відповідно до задоволених позовних вимог, підлягають стягненню на користь позивачки: 37 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу з ПФУ, а 8 грн. 50 коп. судового збору слід компенсувати за рахунок держави, так як у відповідності з п. 34 ч. 1 ст. 4 Декрету КМУ «Про державне мито» від 21.01.1993 р. N 7-93 зі змінами, Пенсійний фонд України звільняється від сплати державного мита. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved