Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ( належний відповідач визначений за ухвалою суду ) Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції, в якій просив суд: -виключити з-під арешту квартиру №11 в будинку №81 «А», що розташована в місті Павлоград Дніпропетровської області, по вулиці Полтавська; -зобовязати КП «Павлоградське МЕТІ» зареєструвати його право власності на зазначену квартиру. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19 травня 2009 року було задоволено заяву про забезпечення позову ЗАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та інших осіб про стягнення заборгованості. На виконання ухвали суду арешт також був накладений на квартиру №11 будинку №81 «А» по вулиці Полтавській, міста Павлоград Дніпропетровської області, яка належить йому на підстав договору дарування квартири, укладеного 14 березня 2005 року та посвідченого Першою Павлоградською державною конторою. Таким чином, було порушено його право власності. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала, надавши пояснення які відповідають змісту позовної заяви. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що у прийняття рішення покладається на суд. Представники третіх осіб в судове засідання не зявились, що не перешкоджало суду розглянути справу. Суд вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні письмові докази, встановив наступні обставини: 14 березня 2005 року між [PERSON] та позивачем було укладено договір дарування квартири, згідно якого позивач як обдарований прийняв у власність квартиру за №11 у будинку №81 «А», що розташована по вулиці Полтавській, міста Павлоград Дніпропетровської області ( а.с. 7 ). Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19 травня 2009 року було задоволено заяву ЗАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову та накладено арешт, у тому числі на спірну квартиру (а.с. 6 ). Відповідно до ч.І ст.722 ЦК України, - право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Згідно до ч.І ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільняння майна з-під арешту. 4.2 - у разі прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту, майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Встановивши обставини по справі, а також положення чинного законодавства України, суд вважає, що позовна вимога про виключення спірної квартири з-під арешту, - підлягає задоволенню, оскільки на час прийняття судом рішення про його накладення, квартира належала позивачу, а не [PERSON], щодо якого суд мав намір вжити заходів до забезпечення позову ЗАТ КБ «ПриватБанк». У суду на має підстав вважати, що позивач не вчиняв дій щодо прийняття дарунку і тим самим не набув права власності. Разом з тим, суд вважає, що вимога позивача про зобовязання КП «Павлоградське МБТІ» зареєструвати його право власності на зазначену квартиру, є передчасною, не обґрунтованою та такою, що - не підлягає задоволенню, оскільки після звільнення майна з-під арешту за постановою державного виконавця, позивач повинен дотриматися певного порядку, визначеного відповідно до законодавства України, при реєстрації його права власності.

Outcome: partial