Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ЗАТ «ОТП Банк» про визнання дій щодо підвищення процентної ставки та вимоги достроково виконати боргові зобовязання незаконними, внесення змін до кредитного договору, визнання окремих умов кредитного договору нікчемними. В обґрунтування позову зазначив, що 10.07.2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір №CL-304/112/2008 на суму 23944,40 долари США на купівлі автомобілю HYUNDAI SONATA. На протязі дії договору він сумлінно виконує свої зобовязання, вчасно та в повному обсязі вносить плату за користування кредитом. 09.10.2009 року від відповідача він отримав повідомлення від 01.10.2009 року про підвищення процентної ставки за кредитним договором. Вважає такі дії відповідача незаконними та такими, що порушують вимоги ст.1056-1 ЦК України. У повідомленні банку зазначається, що він не виконав зобовязання щодо щорічного страхування автомобілю. Дане твердження не відповідає дійсності, так як 09.07.2009 року він застрахував автомобіль на 2009 рік, на умовах, передбачених кредитним договором, про що і надав у відділення банку оригінали документів. Умови договору, передбачені п.п.1.4.1.5.1-1.4.1.5.4 п.1.4.1 про право відповідача збільшувати розмір процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною і не створює для сторін угоди ніяких юридичних наслідків, а тому процентна ставка за кредитним договором повинна залишатись без змін до повного виконання всіх умов обома сторонами договору. В звязку з виникненням світової фінансово-економічної кризи, неготовності національної економіки до протидії цій кризі тощо, відбулась істотна зміна економічних умов в країні, зокрема, різке знецінення національної валюти по відношенню до іноземних валют. У той же час, він отримує дохід в національній валюті України гривні, і для виконання зобовязань за договором вимушений здійснювати купівлю іноземної валюти за значно підвищеним курсом (близько 80%) по відношенню до курсу на час укладення договору. За час існування договору він намагається виконувати вчасно кредитні зобовязання, не допускати затримки погашення процентів чи основної суми боргу або інші порушення умов договору, в тому числі щодо надання відповідачу своєчасної та достовірної інформації про його фінансово-майновий стан та щодо страхування майна за його рахунок на користь банку. Однак, на даний час йому стає все складніше виконувати свої зобовязання перед відповідачем тому, що практично всі його заощадження пішли на оплату по кредиту, не залишаючи йому можливості сплачувати навіть комунальні платежі та інші витрати. В той час, коли в нього доходи майже відсутні, а через підвищення курсу збільшились його витрати, відповідач отримує додатковий прибуток через курсову різницю, чим порушує принцип рівності сторін при укладені договору. Враховуючи, що таку зміну економічних умов неможливо було передбачити при укладенні договору, а також те, що сплата процентної ставки в розмірі, передбаченому в договорі, порушує співвідношення майнових інтересів сторін, просив внести зміни до кредитного договору наступного змісту: виключити п.п.1.4.1.5.1-1.4.1.5.4 та застереження п.1.4.1 кредитного договору; виключити застереження п.п.1.5.1.2 п.1.5 кредитного договору; п.п.1.11.1 п.1.11 кредитного договору викласти в наступній редакції: «Усі платежі для повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом можуть здійснюватись позичальником в строки та на умовах, встановлених цим договором у валюті України, виходячи з валютного курсу НБУ на момент укладення договору»; п.п.1.11.1.1 п.1.11 кредитного договору викласти в наступній редакції: «Інші платежі, згідно з цим договором, розраховуються у валюті кредиту і підлягають сплаті у валюті України, виходячи з валютного курсу НБУ на момент укладення договору; п.п.1.9.3 п.1.9 кредитного договору викласти в наступній редакції: «У випадку невиконання позичальником боргових зобовязань понад 90 днів…. далі за текстом»; виключити застереження 1 до п.п.19.3 п.1.9 кредитного договору. В подальшому, неодноразово уточнюючи та доповнюючи позовні вимоги, позивач остаточно просив визнати незаконною дію відповідача щодо підвищення процентної ставки за кредитним договором №CL-304/112/2008 від 10.07.2008 року, визнати незаконною дію відповідача щодо вимоги достроково виконати боргові зобовязання за кредитним договором, внести зміни до кредитного договору наступного змісту: виключити п.п.1.4.1.5.1-1.4.1.5.4 та застереження п.1.4.1 кредитного договору; виключити застереження п.п.1.5.1.2 п.1.5 кредитного договору; п.п.1.11.1 п.1.11 кредитного договору викласти в наступній редакції: «Усі платежі для повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом можуть здійснюватись позичальником в строки та на умовах, встановлених цим договором у валюті України, виходячи з валютного курсу НБУ на момент укладення договору»; п.п.1.11.1.1 п.1.11 кредитного договору викласти в наступній редакції: «Інші платежі, згідно з цим договором, розраховуються у валюті кредиту і підлягають сплаті у валюті України, виходячи з валютного курсу НБУ на момент укладення договору; п.п.1.9.3 п.1.9 кредитного договору викласти в наступній редакції: «У випадку невиконання позичальником боргових зобовязань понад 90 днів…. далі за текстом»; виключити застереження 1 до п.п.19.3 п.1.9 кредитного договору; визнати умови кредитного договору, а саме п.п.1.4.1.5.1-1.4.1.5.4 та застереження п.1.4.1 кредитного договору щодо підвищення процентної ставки, а також п.9.1 кредитного договору щодо вимоги достроково виконати боргові зобовязання за кредитним договором нікчемними. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та, посилаючись на викладені в позові підстави, просили суд задовольнити останній в повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, зазначивши, що відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, законодавець закріплює твердження того, що факт надання грошових коштів (кредиту) та подальше здійснення правовідносин в сфері кредитування здійснюється на умовах та відповідно до вимог кредитного договору. Виходячи із суті предявленого позову, зазначає, що і банк, і позичальник є повноправними учасниками правовідносин по страхуванню автомобіля. При укладенні договору страхування автомобіля, позичальник зобовязаний вказати вигодонабувачем в такому договорі відповідача, тобто договір укладається на користь третьої особи. У договорі на користь третьої особи встановлюються права та обовязки такої третьої особи (ст.636 ЦК України). Як учасник правочину, відповідач має право на вільний вибір контрагента (ст.627 ЦК України), в даному випадку на вибір страховика. Таке є право вільного вибору страховика, передбачене Законом України «Про страхування» має і позичальник. У випадку, якщо двоє учасників правочину мають рівні гарантовані законом права на вільний вибір контрагента, їх вибір має співпадати. Про вибір страховика банком позичальник повідомляється відразу ж, йому надається перелік страхових компаній, вибраних банком і позичальник обирає для себе одну із страхових компаній. У відборі страхових компаній для включення їх у перелік страховиків, що рекомендуються позичальнику, застосовуються такі критерії: термін діяльності страхової компанії на ринку України, розмір та склад портфелю страхових премій, наявність відповідного перестрахувального покриття. Після цього, якщо отримані дані задовольняють вимоги банка, банк приступає до системного аналізу із застосування таких груп коефіцієнтів: якість доходів, якість та адекватність формування технічних резервів, капіталізація/платоспро-можність, якість активів, перестрахувальний захист, ліквідність і генерація грошового потоку, леверидж. Після проведеного фінансового аналізу банк будує прогноз фінансового стану страхової компанії на найближчі два роки. Позичальники, які оформлюють кредит в банку мають можливість вибору страхової компанії на даний час із 5-ти запропонованих. Крім того, кожен позичальник може запропонувати будь-яку страхову компанію та в залежності від результатів фінансового аналізу компанії, банк може погодитись на укладання договору страхування транспортного засобу з такою компанією Як сторона по конкретному договору страхування транспортного засобу (вигодонабувач), а також з метою захисту інтересів позичальника по кредитному договору, банк вправі перевіряти контрагента-страховика. В своїй позовній заяві позивач не наводить жодного обґрунтування, в звязку з чим ним було укладено договір страхування з неакредитованою банком страховою компанією та не наводить доказів того, що страхування в іншій, акредитованій відповідачем страховій компанії було б для нього менш вигідне, чи якимось чином ускладнювало його матеріальне становище. Відповідно до п.п.1.4.1.5.1 кредитного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником своїх зобовязань, передбачених п.п.2.3.6,2.3.7,2.3.7.1 кредитного договору, фіксована процентна ставка підвищується на 4%. Кредитний договір було підписано позивачем особисто, а відповідно волевиявлення сторін на створення правовідносин щодо кредитних зобовязань було двостороннє, оскільки банк виконав свої зобовязання по видачі грошових коштів, а позивач прийняв ці кошти та зобовязався в подальшому належним чином виконувати такі зобовязання. Таким чином, будь-яке із положень кредитного договору, що встановлює, змінює та припиняє правовідносини сторін, є двостороннім, тобто попередньо погодженим сторонами та скріпленим підписами сторін. За таких обставин не можна говорити про обмеження банком прав позичальника щодо вільного та самостійного вибору страховика, а також щодо одностороннього підвищення розміру процентної ставки. В звязку з цим, просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що 10.07.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем [PERSON] було укладено кредитний договір №СL-304/112/2008 відповідно до п.2 ч.1 якого, банк надав позивачу кредит в сумі 23944,40 доларів США для придбання автомобілю, з терміном повернення кредиту 16.07.2015 року (а.с.6-8). Згідно застереження 1 до п.п.1.3.1 п.1.3 частини 2 кредитного договору, яким зазначаються умови, з моменту виконання яких у позичальника виникає право на отримання кредиту, встановлено, що за договором страхування, зазначеним в п.п.Б) п.п.1.3.1 цього договору банк виступає вигодонабувачем. Згідно застереження 2 до п.п.1.3.1 п.1.3 частини 2 кредитного договору, встановлено, що договори страхування зазначені в п.п.Б),В) п.п.1.3.1 кредитного договору укладаються в страхових компаніях погоджених з банком та на умовах визначених банком. Згідно п.1.4.1.5.1 кредитного договору у випадку порушень позичальником своїх зобовязань, встановлених будь-яким з п.п.2.3.6,2.3.7,2.3.7.1 цього договору, фіксована процентна ставка чи фіксований відсоток підвищуються на 4% річних в порядку передбаченому цим договором. Згідно п.1.4.1.5.2 договору підвищення процентної ставки, передбачене п.1.4.1.5.1 договору, буде здійснено в силу настання п.1.4.1.5.1 цього договору та не потребує укладання будь-якого додаткового договору до цього договору чи графіку платежів у новій редакції та сторони згодні з таким підвищенням по відношенню до всієї неповернутої суми кредиту. При цьому процентна ставка по кредиту підлягає підвищенню в перший банківський день місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено порушення будь-якого з п.п.2.3.6,2.3.7,2.3.7.1 цього договору. Згідно п.1.4.1.5.3 договору після підвищення процентної ставки в порядку, передбаченому п.1.4.1.5.1 цього договору та подальшого належного виконання позичальником своїх зобовязань, встановлених п.п.2.3.6,2.3.7,2.3.7.1 цього договору, фіксована процентна ставка та фіксований відсоток зменшується на 4% річних в порядку, передбаченому цим договором. Згідно п.1.4.1.5.4 договору зменшення процентної ставки, передбачене п.1.4.1.5.3 буде здійснено в силу настання п.1.4.1.5.3 цього договору та не потребує укладання будь-якого додаткового договору до цього договору чи графіку платежів у новій редакції та сторони згодні з таким зменшенням по відношенню до всієї неповернутої суми кредиту. При цьому процентна ставка по кредиту підлягає зменшенню в перший банківський день місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено порушення будь-якого з п.п.2.3.6,2.3.7,2.3.7.1 цього договору. Згідно п.п.2.3.6,2.3.7,2.3.7.1 кредитного договору позичальник зобовязується не припиняти та не змінювати умови договору страхування без попередньо отриманої на те письмової згоди банку. Забезпечити наявність та дійсність договорів страхування протягом усього строку дії цього договору. У випадку, якщо термін дії укладених договорів страхування закінчується та боргові зобовязання позичальника за цим договором залишаються невиконаними, позичальник зобовязаний до закінчення терміну існуючих договорів страхування укласти нові договори страхування, умови яких не повинні бути гіршими умов договорів страхування, термін дії яких закінчується. Щорічно, не пізніше 20 календарних днів до закінчення чергового річного періоду дії договорів страхування, надавати банку оригінали платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів (премій) на наступний період дії договорів страхування (календарний рік) чи оригінали страхових договорів (полісів) укладених на умовах, що задовольняють банк та з визначеною банком страховою компанією, якщо інше письмово не погоджено з банком. \~ \~ \~ \~ 08.07.2008\~року позивачем\~було укладено\~договір страхування\~наземного транспорту\~з ЗАТ\~«Страхова компанія\~«Софія»,\~відповідно до\~якого [PERSON]\~було застраховано\~придбаний на\~кредитні кошти\~автомобіль HYUNDAI SONATA. Вигодонабувачем за вказаним договором виступав ЗАТ «ОТП Банк» (а.с.56-60). Відповідно до п.4.1 договору страхування останній набуває чинності на повну страхову суму з моменту надходження страхової премії відповідного періоду в повному розмірі на рахунок страховика та діє протягом цього періоду. Загальний термін періодів дії договору не може бути меншим від строку дії кредитного договору, який страхувальник уклав з вигодонабувачем, у звязку з яким укладений цей договір. Згідно додатку №1 до цього договору перший період страхування складав з 09.09.2008 року по 08.07.2009 року. Як вбачається з наданих позивачем копій договору страхування та квитанції, 09.07.2009 року останнім було укладено договір страхування транспортного засобу придбаного на кредитні кошти автомобілю HYUNDAI SONATA, з ЗАТ «Страхова компанія «АХА Україна» та сплачено страховий платіж в сумі 8656 грн. 40 коп. (а.с.10-15). Тобто, позивачем в порушення умов застереження 2 до п.п.1.3.1 п.1.3 та п.п.2.3.6,2.3.7,2.3.7.1 частини 2 кредитного договору без попередньої письмової згоди відповідача було припинено договір страхування від 08.07.2008 року та укладено новий договір страхування з іншою страховою компанією без погодження з банком, а також здійснено страховий платіж з порушенням строків, передбачених п.п.2.3.7.1 кредитного договору. Вказане відповідно до повідомлення банку на адресу позивача від 10.07.2008 року і стало причиною підвищення процентної ставки відповідно до умов п.п.1.4.1.5 кредитного договору на 4% річних починаючи з наступного місяця за тим, в якому було вчинене порушення умов п.п.2.3.6,.2.3.7,2.3.7.1 кредитного договору (а.с.9). В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що позивач з приводу зміни страхової компанії до банку не звертався, договір було укладено без письмової згоди на це банку, як передбачено умовами кредитного договору, а також своєчасно не надано платіжних документів, які б підтверджували сплату страхових платежів на наступний період страхування. Позивач в судовому засіданні у відповідності до ст.ст.10,60 ЦПК України доказів щодо підтвердження позовних вимог в цій частині та спростування заперечень відповідача не надав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.ч.1,3,5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.ст.6,627,628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. \~ \~ \~ \~ Відповідно\~до ст.526\~ЦК України\~зобов'язання\~має виконуватися\~належним чином\~відповідно до\~умов договору\~та вимог\~ЦК України,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~а за\~відсутності таких\~умов та\~вимог -\~відповідно до\~звичаїв ділового\~обороту або\~інших вимог,\~що звичайно\~ставляться.\~ Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст.652 у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Відповідно до ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Аналізуючи зазначені вище положення закону та умови укладеного між сторонами кредитного договору, суд приходить до висновку, що посилання позивача на порушення відповідачем вимог ст.1056-1 ЦК України є необґрунтованими, оскільки відповідачем зміни розміру процентної ставки в односторонньому порядку не здійснювались. Розмір процентної ставки, порядок, строки та підстави її зміни були оговорені в п.3 частини 1 та п.1.4 частини 2 кредитного договору. Як вбачається з вступної частини кредитного договору сторони, укладаючи договір, попередньо ознайомлені з вимогами чинного законодавства України щодо недійсності правочинів, розуміють значення своїх дій та діють добровільно. Факт підписання позивачем кредитного договору свідчить про згоду останнього з його умовами, в тому числі про досягнення згоди щодо порядку укладення договорів страхування, передбаченого п.п.1.3.1, 2.3.6,2.3.7,2.3.7.1 договору, а також щодо можливості підвищення розміру процентної ставки банком без укладення додаткового договору між сторонами, з підстав, в порядку, розмірах та в строки встановлені п.п.1.4.1.5.1-1.4.1.5.4 кредитного договору. Необґрунтованим є і посилання позивача на ст.652 ЦПК України, як на підставі для розірвання договорів, оскільки ч.3 цієї статті передбачає можливість розірвання договору судом в разі, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, а також при наявності одночасно 4-х зазначених в цій частині умов. Разом з тим, позивач не звертався до відповідача з пропозицією щодо змін умов договору, а також не надав у відповідності до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України належних доказів щодо наявності одночасно 4-х умов, передбачених ч.3 ст.652 ЦПК України, як б давали підстави для розірвання чи зміни договору. З урахуванням зазначених вище положень закону та умов укладеного між сторонами кредитного договору, суд приходить до висновку, що останні не протирічать вимогам діючого законодавства, зокрема вимогам ст.203 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності правочину, волевиявлення сторін на створення правовідносин щодо кредитних зобовязань за договором було двостороннє, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed