Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-22 00:00:00

Представник позивача позовні вимоги мотивує тим, що з 25 січня 1988 року по 19 травня 2009 року [PERSON] працював оператором безперервного литва заготовок на гарячих дільницях робіт цеху № 31 ДП «Завод ОБ та ВТ». Рівень виробничого шуму, пилу срібногенної дії, загазованості, інфрачервоного випромінювання на робочому місці, де він працював, перевищували гранично допустимі норми. В результаті роботи з підвищеним рівнем виробничого шуму, пилу срібногенної дії, загазованості, інфрачервоного випромінювання позивач отримав професійне захворювання у вигляді ХОЗЛ 2 ст. токсико-пилової етіології у фазі нестійкої ремісії. Емфіземи легень 2 ст. ЛН 2 ст. Хронічне легеневе серце компенсоване, захворювання професійне. Нейросенсорна туговухість з помірним ступенем зниження слуху (III ст.) професійного характеру, що підтверджується повідомленням Харківського НДІ гігієни праці і профзахворювань. Причиною професійного захворювання, згідно акту розслідування профзахворювання, є проведення робіт в умовах підвищених рівнів шкідливих виробничих факторів. Відповідно до акту огляду МСЕК від 01.10.2009 р. ступінь втрати професійної працездатності становить 40%. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 40 000 грн. Представник ДП «Завод ОБ та ВТ» в судовому засіданні заперечував проти заявленого до відповідача позову та вважає його необгрунтованим та бепідставним. Представник Відділення в м. Суми Виконавчої дирекції Управління у Сумській області Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України з позовом не згоден, у своєму письмовому запереченні зазначив, що вважає, що немає підстав відшкодовувати моральну шкоду, оскільки на момент встановлення [PERSON] стійкої втрати професійної працездатною (первинний висновок МСЕК від 25.09.2009 року) набрав чинності Закону України про внесення змін до абзацу 4 статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоді застрахованим і членам їх сімей), виключено підпункт "е" пункту 1 частини 1 статті 21, частина 3 статті 28, частина З статті 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Таким чином, на сьогодні відділення ВД ФСНВ в м. Суми, звільнене від обов'язку виплачувати моральну шкоду потерпілим на виробництві. [PERSON] згідно висновку Сумської спеціалізованої фтізіатричної МСЕК від 25.09.2009 р. встановлено 40 % стійкої втрати професійної працездатності у зв'язку професійним захворюванням, відповідно з яким потерпілому виплачена одноразова допомога у розмірі 40 140,00 грн. та щомісячно відшкодовується сума втраченого потерпілим заробітку у розмірі 1 368,46 грн. Судом встановлено, що з 25 січня 1988 року по 19 травня 2009 р. [PERSON] працював у ДП «Завод ОБ та ВТ», що підтверджується фотокопією з трудової книжки позивача (а. с. 3-5). Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивача [PERSON] отримав професійне захворювання. Відповідно до акту № 10 розслідування професійного захворювання від 08.09.2009 року (а. с. 6-7), у [PERSON] було виявлено професійне захворювання, причиною якого є проведення робіт в умовах підвищених рівнів шкідливих виробничих факторів. Згідно висновку МСЕК від 01.10.2009 року, ступінь втрати працездатності у [PERSON] становить 40% (а. с. 12). Суд вважає, що ДП «Завод ОБ та ВТ» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого [PERSON] отримав професійне захворювання. Суд вважає, що в справі є докази, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. На момент встановлення [PERSON] стійкої втрати професійної працездатною, а саме: первинний висновок МСЕК від 25.09.2009 року (а. с. 12), набрав чинності Закону України про внесення змін до абзацу 4 статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоді застрахованим і членам їх сімей), виключено підпункт "е" пункту 1 частини 1 статті 21, частина 3 статті 28, частина 3 статті 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань, стан здоров'я потерпілого, його вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин суд визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачу, в розмірі 4 000 грн.

Outcome: partial