Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача щомісячну доплату до пенсії з розрахунку 30% мінімальної пенсії за віком за період з 1 січня 2007 року по грудень 2009 року та доплатити недоотриману щомісячну надбавку до пенсії як дитині війни посилаючись на те, що відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", їй присвоєно статус дитини війни. Згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком. Тому [PERSON] Пенсійного фонду України у м. Хмільнику зобов'язане виплатити позивачу недоотриману щомісячну надбавку до пенсії як дитині війни. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідача [PERSON] Пенсійного фонду України в м. Хмільнику Вінницької області заперечує проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено фінансування виплат по вказаному закону із Державного бюджету України, який затверджує Верховна Рада України, а не з бюджету ПФУ, який затверджує Кабінет Міністрів України. Згідно ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений на рівні прожиткового мінімуму застосовується виключно для визначення розміру пенсії, призначеної згідно з цим законом, а для перерахунку пенсії чи її підвищення не застосовується. Також необхідні кошти необхідно запозичити з Державного бюджету України, поклавши обов'язок по їх виділенню на Державне Казначейство України з подальшим перерахуванням [PERSON] Пенсійного фонду України у м. Хмільнику Вінницької області. Тому вони вважають, що в задоволенні позову слід відмовити. Представник відповідача Державного Казначейства України в судове засіданні не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши представлені суду докази вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав:' [PERSON], яка народилася в 1935 році і якій до 2.09.1945 року було менше 18 років відповідно до ч.1 ст.1 Закону України " Про соціальний захист дітей війни" є дитиною війни. На неї у повному обсязі поширюються встановлені цим Законом мінімальний розмір державної соціальної допомоги, а також пільги з метою надання соціальної підтримки дітям війни ( державна соціальна гарантія). Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", дітям-війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком. Дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року було зупинено на 2007 рік згідно із пунктом 12 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік».Проте рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції України норми ст. 111 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» та положення п. 12 ст.71 Закону України " Про Державний бюджет". Відповідно до п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було внесено зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», згідно якого дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «По статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Але рішенням Конституційного суду від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 вищезазначені зміни було визнано неконституційними. Таким чином, норми ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року є діючими. Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, з моменту ухвалення зазначених вище рішень Конституційним судом України відмова [PERSON] Пенсійного фонду України у м. Хмільнику Вінницької області у перерахунку та виплаті підвищення до пенсії є протиправними. Ст. 71 Закону " Про Державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань , передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно, її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із законом " Про соціальний захист д ітей війни " залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Отже, нарахування та виплата у 2007 - 2009 роках дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм закону " Про соціальний захист дітей війни", а тому в період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по грудень 2009 року включно відповідач був зобов'язаний нараховувати та сплачувати підвищення до пенсії в розмірі, встановленому ст.. 6 Закону України " Про соціальний захист дітей війни", в редакції закону, яка діяла до 1.01 2006 року. З урахуванням положень ч.2 ст. 152 Конституції України позовні вимоги в частині того, що позивач з 1.01.2007 року по 9.07.2007 року та з 1.01.2008 року по 22.05.2008 року мала право на підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком е необґрунтованими, оскільки норми, якими передбачено це право, були зупинені, а тому в частині задоволення позовних вимог за вказаний період слід відмовити. Згідно ч.2 ст. 87 закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком і річний термін звернення до суду не застосовується до вказаних правовідносин. Згідно ст.,88 ЦПК у випадку часткового задоволення позову, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому позивачеві слід присудити до стягнення судові витрати у пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved