Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

В квітні 2010 року [PERSON] звернувся в суд з заявою, в якій просив встановити факт прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його матері [PERSON], померлої 25 березня 2000 року на спадкове майно у вигляді х/г частини житлового будинку № 32 по провулку 4-й Прибузький в місті Миколаєві. Заявник зазначала, що 25.03.2000 р. померла його мати [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з /2 частини житлового будинку № 32 по провулку 4-й Прибузький в місті Миколаєві, який належав померлій на підставі свідоцтва про право власності від 13.02.1987 року та рішення Народного суду Корабельного району від 05.03.1987 року. Після смерті матері він є спадкоємцем першої черги. Оскільки, з чоловіком [PERSON] та його батьком, мати розлучилася 21.08.1986 року. Його батько помер 26.06.2005 р. Його брат та син спадкодавці [PERSON] помер 18 березня 2009 року, який не заявив своїх прав на спадщину і не прийняв її. Після смерті хматері він не звернувся до нотаріальної контори і пропустив строк прийняття спадщини, встановлений ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення правовідносин, але фактично спадок прийняв. Одразу після смерті матері він за участю своїх сусідів розібрав спалену кухню та вивіз усе сміття із двору, на свої кошти поховав мати, провів поминальні обіди, навесні обрізав дерева на садибній ділянці, прилеглої до спадкової частини будинку, посадив город та користувався ним. У 2010 році він звернувся до Пятої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері. Однак, у реєстрації заяви про прийняття спадщини йому було відмовлено, у звязку з тим, що він в передбачений законодавством шести місячний строк не подав заяву про прийняття спадщини та не представив документи, які б підтверджували факт прийняття ним спадщини після смерті матері [PERSON], а тому йому рекомендували звернутися в суд з заявою про встановлення факту прийняття спадщини або продовження додаткового строку необхідного для прийняття спадщини. Посилаючись на те, що він розпорядився та опікувався майном спадкодавці, вважає можливим просити суд встановити юридичний факт прийняття ним спадщини після смерті матері, просив заяву задовольнити. В судовому засіданні [PERSON] свою заяву підтримав повністю та просив суд її задовольнити. Представник зацікавленої особи - виконкому Миколаївської міської [PERSON], не заперечував проти задоволення заяви [PERSON] Представник зацікавленої особи - Пятої державної нотаріальної контори - в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON] та дослідивши докази по справі, суд знаходить, вимоги заявника такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Відповідно до норм ст. 273 ЦПК України(закон в редакції 1963 року) який діяв на час виникнення спірних правовідносин, суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав громадян, якщо діючим законодавством не передбачається інший порядок їх встановлення. Судом встановлено, що цей факт заявнику необхідно для прийняття спадщини і визнання за ним права на спадщину за законом, тому що іншим позасудовим порядком встановити даний факт він не зможе. Судом встановлено, що після смерті 25.03.2000 року [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частини житлового будинку № 32 по провулку 4-й Прибузький в м. Миколаєві. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері є син - [PERSON], але у встановлений законодавством строк він не подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, хоча фактично вступив в управління спадковим майном. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) до даних спірних правовідносин підлягає застосуванню норму, що спадкоємець прийняв спадщину за умови: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. У передбачений законом строк з заявою до Державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] заявник не звертався. Між тим те, що заявник фактично вступив в управління та володіння спадковим майном х/г частиною житлового будинку № 32 по провулку 4-й Прибузький в місті Миколаєві, тобто, відповідно до п.1 ч.І ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні показаннями свідків: [PERSON], який підтвердив, що заявник завжди допомагав матері по господарству, хоронив її, після пожежі ремонтував літню кухню та до сьогоднішнього дня проживає у [INFO] та свідка [PERSON], яка пояснила, що заявник завжди приходив до матері, допомагав на городі, по дому. Враховуючи, що в іншому порядку неможливо вирішити зазначене питання, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що встановлення факту прийняття спадщини, не суперечить ч.2 ст. 256 ЦПК України, а також положенням п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31.03.1995 року із змінами. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки, необхідно для реалізації останньою права на оформлення в спадкових правах. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved