Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи [PERSON], субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи [PERSON], [PERSON] акціонерного товариства «Української страхової компанії «Дженералі Гарант», третя особа - [PERSON] [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок Ідорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 17.09.2007 року, о 08 год. 10 хв., [PERSON] (0.П., керуючи автобусом «Karoza», держномер АХ2558АІ, у м.Харкові, по пр-ту Московському, від вул.Харківських Дивізій, у напрямку вул.Північної, не вірно обрав безпечну швидкість руху та на перехресті з 6-м [PERSON], здійснив рух на заборонений світлофору, внаслідок чого І допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем «Шевролетт Нива», держномер АХ8729АО, який завершував поворот праворуч, з б-ру [PERSON], на пр-т Московський, у м.Харкові.. Винним у скоєнні даного ДТП постановою суду від 11.03.2008 року визнано [PERSON], який порушив п.п.12.3 та 12.4 ПДР України. Порушень ПДР зі сторони позивача виявлено не було. Внаслідок ДТП автомобілю позивача була завдана матеріальна шкода у розмірі 14329 грн. 37 коп. [PERSON] спричинив матеріальну шкоду та скоїв ДТП під час виконання своїх трудових і бовязків водія ПП [PERSON] Автобус, яким керував [PERSON] - «Karoza», держномер АХ2558АІ, належить [PERSON], але знаходиться у тимчасовому корситуванні у [PERSON] по тимчасовому реєстраційному посвідченню. У звязку з чим [PERSON] повинен відшкодувати спричинену їй матеріальну шкоду у сумі 14659 грн. 37 коп. Також позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому було завдано моральну шкоду, яка виразилась в наступному. Під час ДТП разом з ним на задньому сидінні автомобіля їхала його малолітня донька, удар автобуса, який їхав на великий швидкості, прийшовся саме в ліву задню частину автомобіля, де знаходилася дитина. За щасливою випадковістю ані позивач, ані його донька не отримали серйозних травм, але жах, страх за життя дитини, її переляк та нервовий стрес, що тривалий час не проходить, переслідують до цих пір. Також позивач зазначив, що він пережив великий нервовий стрес у звязку з пошкодженням його автомобіля, оскільки він був позбавлений можливості вести звичний для себе спосіб життя, пошкоджений автомобіль був практично новий, зін тривалий час заробляв гроші, щоб придбати його, і такі значні пошкодження його автомобіля ринесли йому глибокі душевні страждання. Моральну шкоду позивач оцінює у 10000 гривень, які просить стягнути з відповідача [PERSON] Також позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, пояснивши суду про обставини, викладені вище. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав у повному обсязі, пояснивши, що шкоду, завдану внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди має відшкодовувати не він, а страхова компанія «Дженерал Гарант», де був застрахований транспортний засіб - автобус «Karoza», держномер АХ2558АІ. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], діючий на підставі довіреності, [PERSON], позовні вимоги не визнав та надав заперечення на позовну заяву, в яких іазначав, що за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, має відповідати зинний у скоєні дорожньо-транспортної пригоди - водій [PERSON], СПДФО [PERSON], на жого покладений обовязок з відшкодування шкоди та ВАТ Українська страхова компанія (Гарант-Авто», яка за законом має відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду у разі, коли має місце страховий випадок. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Української страхової компанії «Дженералі Гарант», діючий на підставі довіреності, [PERSON] у судовому іасіданні вимоги відповідача [PERSON] про те, що страхова компанія має у повному обсязі відшкодувати шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.09.2007 року, за участю автобуса «Karoza», держномер АХ2558АІ, та автомобіля «Шевролетт Нива», держномер АХ8729АО, не визнали у повному обсязі, пояснивши суду, що між страховою компанією ВАТ «УСК «Дженералі Гарант», та ПП [PERSON] на строк з 26.07.2007 року по 25.10.2007року було укладено Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВВ/1531596. Забезпеченим гранспортним засобом за страховим Полісом виступав автобус «Karoza», держномер АХ2558АІ. По факту настання ДТП, яке мало місце 17.09.2007 року, за участю автобуса «Karoza», держномер АХ2558АІ, та автомобіля «Шевролетт Нива», держномер АХ8729АО, страхувальник [PERSON] 18.09.2007року звернувся до страхової компанії з заявою про настання страхового випадку. До заяви додав: трудовий договір від 01.08.2007 року між СПДФО [PERSON]В, та [PERSON], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автобуса «Karoza», держномер АХ2558АІ, тимчасовий реєстраційний талон на автобус марки автобуса «Karoza», держномер АХ2558АІ, дійсний до 31.10.2010 року, посвідчення водія [PERSON], талон до посвідчення водія [PERSON] Інших документів, в тому числі підтверджуючих правомірність керування водієм [PERSON] автобусом «Karoza», держномер АХ2558АІ, власником якого за тимчасовим з реєстраційним талоном є [PERSON] страхувальник не надав. Виходячи з обставин експлуатації автобусу марки «Karoza», держномер АХ2558АІ на міжміському маршруті по перевезенню пасажирів за маршрутом Харків-Купянськ документом, підтверджуючим правомірність експлуатації водієм автобусу відповідно до ПДР України та ЗУ «Про автомобільний транспорт» є , дорожній лист. Виходячи з викладеного, ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» вважає, що правових игідстав відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для сплати за рахунок страхової компанії [PERSON] страхового відшкодування немає, оскільки страхувальник [PERSON] довірив експлуатацію транспортного засобу під час ДТП водію [PERSON] без оформлення І належних законних підстав для такої експлуатації. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, заслухавши пояснення позивача [PERSON], відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON], діючого на підставі довіреності, [PERSON], представника відповідача відкритого акціонерного товариства «Української страхової компанії «Дженералі Гарант», діючого на підставі довіреності, [PERSON] 4Э.М. вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 17 вересня 2007 року, приблизно о 08 год. 10 хв., по пр-ту Московському, у м. Харків відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автобуса «Karoza», держномер АХ2558АІ, під керуванням [PERSON] та автомобіля «Шевролетт Нива», держномер АХ8729АО, під керуванням [PERSON]. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.03.2008 року встановлено, що в діях [PERSON] міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі відносно [PERSON] було закрито у звязку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. З вищезазначеної постанови також вбачається, що дорожньо-транспортна пригода відбулася через недотримання водієм [PERSON] п. п.12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.03.2008 року провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за ст. 124 КУпАП було закрито, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Згідно звіту №548/2007 дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 16.10.2007 року, 'який був складений ТБ «Радар», матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Шевролет Нива», державний номерний знак [NUMBER] - в результаті його пошкодження при ДТП складає 14329 гривен 37 копійок. Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АХС004937, автомобіль «Шевролет Нива», державний номерний знак [NUMBER], належить на праві власності [PERSON]. Відповідно довідки по дорожньо-транспортній пригоді від 17.09.2007 року, автобус «Karoza», держномер АХ2558АІ на праві власності належить [PERSON], але знаходиться у користуванні [PERSON] по тимчасовому реєстраційному посвідченню серії РРТ №972140 з 31.07.2007 року по 31.10.2010 року. Як вбачається з Договору оренди автотранспорту від 03.08.2007 року, укладеного між орендодавцем ФОП [PERSON] та орендарем СПДФО [PERSON], орендодавець надає у строкове платне користування автобус «Короса-НД-12», державний номер [NUMBER]., відповідно до п.6.2.11 Договору, орендар повинен нести відповідальність при скоєнні ДТП згідно чинного законодавства. У судовому засіданні встановлено, що 01.08.2007 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] був підписаний трудовий договір на невизначений строк на виконання планового завдання, роботу водія, зберігання автобуса в технічному справному стані, таким чином, [PERSON] спричинив матеріальну шкоду позивачу та скоїв ДТП під час виконання своїх трудових обовязків водія ПП [PERSON] Згідно з ч.І ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.І ст.1166 ЦК України - майнова шкода, заподіяна майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 54 Закону України „Про власність, у разі технологічних та екологічних катастроф та за інших обставин надзвичайного характеру, що виключають можливість здійснення власником його прав щодо володіння, користування і розпорядження майном, йому відшкодовується вартість майна у повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент припинення права власності. На підставі ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, , завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обовязків. У абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування збитку» з подальшими змінами і доповненнями від 8 липня 1994 р. № 7, від 30 вересня 1994 г. № 11 вказано, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати яку-небудь діяльність, здійснення якої створює підвищену вірогідність спричинення шкоди через неможливість контролю за нею людиною. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, повинна наступати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих особливостей. У абз. 2 і 3 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування збитку» з подальшими змінами і доповненнями від 8 липня 1994 р. № 7, від 30 вересня 1994 г. № 11 вказано, що під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки через право власності, v повного господарського ведення, оперативного управління або по інших підставах (договори * оренда, довіреність і т.п.). Не вважається власником джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальність за збиток перед потерпілим особа, яка управляла джерелом підвищеної небезпеки через трудові відносини з власником цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.п.). Таким чином, водій [PERSON], керуючи автотранспортним засобом, виступає лише як безпосредній завдавач шкоди, а СПДФО [PERSON], якому належить автотранспорт, залишається його власник і у звязку з чим визнається відповідальним за завдану шкоду. Таким чином, відповідальність за шкоду перед потерпілим [PERSON] відповідно дост. 1187, 1188 ЦК України, несе лише власник джерела підвищеної небезпеки [PERSON] Згідно вищезазначеному звіту спеціаліста-автотоварознавця, відповідач [PERSON] своїми діями заподіяв позивачу [PERSON] матеріальну шкоду на суму 14329 гривень 37 копійок. Відповідно до ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода складається з душевних страждань, які фізична особа зазнала, у звязку з пошкодженням її майна. Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У абз. 1 і 2 п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнового) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру унаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживань у зв'язку з погіршенням здоров'я, в порушенні права власності (зокрема інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, в порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного суспільного життя, порушенні відносин з навколишніми людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд вважає, що з вини відповідача [PERSON]В, позивачу [PERSON] завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнавав у звязку з подіями дорожньо- транспортної пригоди. При визначенні судом розміру відшкодування завданої позивачу [PERSON] моральної шкоди суд виходить з вимог розумності та справедливості та враховує обставини, викладені вище. Суд оцінює моральну шкоду, причинену [PERSON] у розмірі 2000 гривень. Вимоги відповідача [PERSON] про те, що страхова компанія ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» має у повному обсязі відшкодувати шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди суд вважає не обгрунтованими, такими, що не підлягають діючому законодавству, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що між страховою компанією ВАТ «УСК «Дженералі Гарант», та ПП [PERSON] на строк з 26.07.2007 року по 25.10.2007 року, на підставі та у виконання Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІУ від 01.07.2004 року було укладено Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВВ/1531596. Забезпеченим транспортним засобом за страховим Полісом виступав автобус «Karoza», держномер АХ2558АІ. По факту настання ДТП, страхувальник [PERSON] 18.09.2007року звернувся до страхової компанії з заявою про настання страхового випадку. До заяви додав: трудовий договір від 01.08.2007 року між СПДФО [PERSON]В, та [PERSON], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автобуса «Karoza», держномер АХ2558АІ, тимчасовий реєстраційний талон на автобус марки автобуса «Karoza», держномер АХ2558АІ, Ч дійсний до 31.10.2010 року, посвідчення водія [PERSON], талон до посвідчення водія [PERSON] Інших документів, в тому числі підтверджуючих правомірність керування водієм [PERSON] автобусом «Karoza», держномер АХ2558АІ, власником якого за тимчасовим реєстраційним талоном є [PERSON] страхувальник не надав. Виходячи з обставин експлуатації автобусу марки «Karoza», держномер АХ2558АІ на міжміському маршруті по перевезенню пасажирів за маршрутом Харків-Купянськ документом, підтверджуючим правомірність експлуатації водієм автобусу відповідно до п.2.1 Правил дорожнього руху України та ч.2 ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» є дорожній лист. Відповідно п.2.1, п.2.2. Правил дорожнього руху України: водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб, у встановлених законодавством випадках дорожній лист, на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху. У статті 29 Закону України «Про автомобільний транспорт», зазначено документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, та інші документи, передбачені законодавством України. СПДФО [PERSON] не надано дорожній лист до страхової компанії ВАТ «УСК «Дженералі Гарант», не надано його також і в ході судового розгляду. Виходячи з викладеного, суд погоджується з висновком ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» про те, що правових підстав відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для сплати за рахунок страхової компанії [PERSON] страхового відшкодування немає, оскільки страхувальник [PERSON] довірив експлуатацію транспортного засобу - автобусу марки «Karoza», держномер АХ2558АІ на міжміському маршруті по перевезенню пасажирів за маршрутом Харків-Купянськ, .під час ДТП водію [PERSON] без оформлення належних законних підстав для такої експлуатації. З урахуванням вищезазначеного, суд не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, які є в матеріалах справи. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом судової справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать: витрати на інформаційно-технічне забезпечення, витрати повязані з проведенням судових експертиз та ін. Судові витрати в справі визначаються судом виходячи з положень ст. 88 ЦПК України. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір при зверненні до суду з позовом у сумі 245 гривень 59 копійок, витрати, повязані з інформаційно- технічним забезпеченням розгляди справи у розмірі ЗО гривен; витрати, повязані з оплатою висновку фахівця - автотоварознавця у розмірі 330 гривен 00 копійок, що підтверджується відповідними квитанціями. На підставі викладеного,

Outcome: partial