Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-12 00:00:00

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги зменшили. Остаточно просять суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] заподіяну моральну шкоду в рахунок захисту честі, гідності та ділової репутації в розмірі 15000,00 грн. (пятнадцять тисяч гривень нуль копійок) та судові витрати по справі. Свої позовні вимоги аргументують тим, що поширена відповідачем недостовірна інформація у різні інстанції про незаконне його зайняття підприємницькою діяльністю принижує його честь, гідність та ділову репутацію, як законослухняного громадянина та підприємця. Про його поїздки до суду та приїзди компетентних осіб, під час перевірок заяв відповідача стало відомо жителям села Горбаків. Дані перевірки та виклики до суду його діяльності підривають заслужений позитивний авторитет серед мешканців села та ставить під сумнів його законну діяльність по охороні здоров"я людей та забезпечення їх іншими речами першої необхідності та вжитку. На підставі викладеного, просять суд заявлені позовні вимоги задоволити. В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги позивача не визнав, просить суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на ті обставини, що дійсно, відповідач [PERSON] звертався до відповідних органів із заявами про перевірку діяльності магазину та аптечного кіоску, оскільки він тривалий час проводив у с.Горбаків, так як співпрацював з [PERSON] та постійно купував у магазині та аптеці необхідні товари. Більшість з наведеного відповідачем у його заявах відображують безпосередньо ставлення відповідача до певного явища, його погляд, оцінку фактів та переконання, а не інформацію про факти. Посилання позивача на скарги відповідача, як на факт розповсюдження поширення неправдивої інформації, яка в подальшому принизила честь, гідність та ділову репутацію позивача є цілком безпідставними, оскільки заяви відповідачем не розповсюджувались у відкритій формі, а надсилались листом до органу, який здійснює нагляд за відповідною сферою діяльності позивача. Посилання позивача на те, що звернення відповідача призвели до погіршення стану його здоров»я не заслуговує на увагу, оскільки згідно історії хвороби [PERSON] вважає себе хворим з лютого 2008 року, також зазначає, що стан здоров»я його поступово погіршувався. Однак, сам позивач посилається на написані відповідачем заяви, які починаються з грудня 2009 року і які надходили на адресу відповідних органів і на адміністративний процес, розгляд якого відбувся в квітні 2009 року. Отже, із викладеного випливає, що позивачем не доведено причинно-наслідкового звязку між діями його довірителя чи бездіяльністю та моральними стражданнями, а також не обґрунтовано в позовній заяві наявність такої шкоди і її розмір. На підставі викладеного, представник відповідача просить суд в задоволенні заявлених позовних вимог позивачу відмовити. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] являється приватним підприємцем, згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії ВОО №824413 виданим Гощанською районною державною адміністрацією Рівненської області від 22 жовтня 2003 року і тривалий час працює завідувачем ФАП с.Горбаків Гощанського району Рівненської області. Рішенням Горбаківської сільської ради від 26 серпня 2006 року за №110 [PERSON] надано дозвіл на переобладнання частини житлового будинку площею 44 кв.м. під розміщення аптечного кіоску та магазину. Протягом тривалого часу, у сторін по справі [PERSON] та [PERSON] склались неприязні стосунки. Зокрема, 25 грудня 2008 року відповідач звернувся до Управління охорони здоров»я Рівненської облдержадміністрації та до Головного управління економіки та інвестиційної політики Рівненської обласної державної адміністрації про те, що "у с.Горбаків Гощанського району Рівненської області розташований продовольчий магазин в якому здійснюється продаж як продовольчих, так і промислових товарів в антисанітарних умовах. Також у тому приміщенні розміщений аптечний кіоск в якому продаж медичних препаратів здійснює дружина та дочка [PERSON], мешканець с.Горбаків вул.Пухова, 73 без відповідної фармацевтичної освіти, а це в свою чергу може призвести до тяжких наслідків для здоров"я населення". Крім того, 04 грудня 2009 року відповідач [PERSON] звернувся до Держгірпромнагляду в Рівненській області з заявою про те, що "У с.Горбаків Гощанського району Рівненської області у приміщенні незаконно приватизованого стрілецького тиру розташований орновий Млин, яким [PERSON], мешканець с.Горбаків, вул.Пухова, 73 здійснює помол зерна на товч без відповідних документів". В результаті проведених перевірок, встановлено, що повідомлення відповідача державним органам не відповідають дійсності. Зокрема, як вбачається з дослідженого в судовому засіданні акту перевірки дотримання санітарного законодавства від 13 січня 2009 року, складеного працівниками Рівненської обласної санепідемстанції, порушень чинного законодавства зі сторони [PERSON] не встановлено. Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні акту від 20 січня 2009 року №б\\н складеного та підписаного лікарями Гощанської центральної районної лікарні, з приводу заяви в управління охорони здоровя Рівненської ОДА [PERSON], проведено перевірку аптечного кіоску в с.Горбаків, в результаті чого встановлено, що аптечний кіоск забезпечений необхідним набором медикаментів, що значно покращує цілодобове медикаментозне забезпечення закріпленого за ФАП населення. З дослідженого в судовому засіданні висновку експерта №90603\\1- ЮШ судової будівельно-технічної експертизи вбачається, що експлуатація будівлі млина за наявності створених пройомів у несучій середній стіні не можлива. Дана обставина підтверджує пояснення позивача про те, що він помолом зерна в даній будівлі не займається. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст.2 97 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім»ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Як вбачається з розяснень Пленуму Верховного Суду України, а саме в п.З Постанови від 28 вересня 1990 року №7 «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій» під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному числу осіб, або хоча б одній людині. Відповідно до рішення Верховного Суду України від 21 листопада 2007 року не може вважатися поширенням неправдивих відомостей звернення громадян до правоохоронних органів про захист своїх прав від неправомірних дій інших осіб. Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 05 листопада 2003 року не можуть вважатися поширенням відомостей, що порочать честь, гідність і ділову репутацію або завдають істотної шкоди інтересам посадової чи службової особи звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів посадовими особами або службовими особами з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 19 грудня 2002 року «коли особа звертається до суду, іншого правоохоронного чи державного органу, організацій, наділених відповідно до закону владними повноваженнями, із заявою на неправомірні дії іншої особи, якщо цей орган чи організація наділені владними повноваженнями щодо поновлення законності, таке звернення не є поширенням відомостей, як розуміється у ст.7 ЦК». Суд вважає, що незаконне порушення прав позивача призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки не давали підстав відповідачу до звернення у вище перераховані інстанції для будь-яких перевірок вказаних фактів. В ході перевірок відомостей, викладених відповідачем, зміст заяв став відомий широкому колу підлеглих та односельчан позивача, а також керівників установ та організацій, причетних до здійснення перевірок. Тому у суду не виникає сумніву, що внаслідок розповсюдження неправдивих відомостей, в односельчан та колективів людей, серед яких працює позивач, як на роботі так і в побуті, почала формуватися думка, що ніби-то він в своїй підприємницькій діяльності допускає порушення законів та звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.ст. З,68 Конституції України, кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ст.27 6 ЦК України фізична особа діями якої порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобовязані вчинити необхідні дії для його негативного поновлення. Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач жодних дій не вчинив для відновлення честі, гідності та ділової репутації позивача. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п.4 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п.2 ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначення розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.17 Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами законодавства, що регулює захист, честі гідності і ділової репутації громадян та організацій» від 28.09.1990 року №7 з подальшими змінами, відповідач повинен довести, що поширені ним відомості відповідають дійсності. На позивача покладається обовязок довести лише факт поширення відомостей, які його ганьблять, особою, до якої предявлено позов. Проте позивач має право подати докази невідповідності дійсності таких відомостей. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин , які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім, випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними, не спростованими відповідачем та такими, що підлягають до задоволення. Однак, розмір моральної шкоди, яку позивач просить суд стягнути з відповідача, на думку суду є надто завищеним, і тому з врахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи сукупність встановлених обставин по справі, матеріальний стан відповідача, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає моральна шкода в розмірі 5000,00 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено державне мито на користь держави в розмірі 7 50,0 0 грн. згідно квитанції №24 від 11 січня 2010 року, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 133,80 грн. згідно квитанції №26 від 11 січня 2010 року, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved