Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Восток-Руда» в якій зазначає, що з 24.10.2008 р. по 30.04.2010 р. працював на підприємстві ТОВ «Восток-Руда». 30.04.2010 р. позивач звільнився з підприємства відповідача на підставі п. б ст. 36 КЗпП України, про що було видано наказ № 138/лс від 30.04.2010 р. але в день звільнення позивачу не була виплачена заробітна плата у розмірі 5245.35 грн. Ця сума була йому виплачена в травні 2010 року. В зв'язку з порушенням строків виплати сум які належать вивільненому працівнику підприємство повинно сплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки у розмірі 46 363 грн., за 382 календарних дні виходячи із середньоденного заробітку та 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Просить суд задовольнити позов. У відкритому судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги просить задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнає в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Суд вислухавши пояснення позивача та вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З 24.10.2008 р. по 30.04.2010 р. працював на підприємстві ТОВ «Восток-Руда» і був звільнений з ТОВ «Восток-Руда» на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України. (а.с. 2-3). Згідно з довідкою № 73 від 09.04.10 року заборгованість по заробітній платі підприємства ТОВ «Восток-Руда» перед позивачем при звільненні становить 5245.35 грн. Середньоденна заробітна плата позивача складає 121.37 грн. середньомісячна заробітна плата складає 2488.09 грн. (а.с. 7). Відомістю від 13.05.2010 року підтверджується перерахунком позивачеві на його рахунок коштів в сумі заробітної плати. Частиною 7 ст. 43 Конституції України гарантовано захист законом право громадян на своєчасне одержання винагороди за працю. В силу ст, 116 цього ж Кодексу при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. КЗпП України а саме частиною 1 статті 117 передбачено один із способів такого захисту - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавстві про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, а саме п. 20 передбачено, що якщо працівникові не були виплачені належні йому платежі при звільненні, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частини порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Виходячи з викладеного вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, починаючи 30.04.2010 р. по 13.05.2010 р. виходячи із середньоденного заробітку - 121.37грн. і правомірними та таким, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. А тому враховуючи положення п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду Україні «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, щодо пропорційності відшкодування середнього заробітку розміру спірної сума істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника та інших обставин справі вимоги позивача щодо стягнення середнього, заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню у розмірі 121 *37х 256 робочих дні = 31 070.72 грн. Крім того, відповідно до положень ст. 2371 КЗпП України суд вважає, що підлягають частковому задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди з розмірі 500 грн., оскільки невиплата позивачу сум, що належали йому від підприємства в день звільнення є порушенням діючого законодавства за яке передбачена відповідальність - все щ призвело до моральних страждань, втраті нормальних життєвих зв'язків і вимагало додаткового зусиль по організації свого життя позивачем. Визначаючи такий розмір, моральної шкоди су; виходить з вимог розумності і справедливості, враховує, характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, В силу ч,2, 3 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від оплата судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на корись осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо позивача] на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується і відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таки» чином, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 315.70 грн. - зі вимоги майнового характеру, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляд; справи у розмірі 120 грн. Виходячи з викладеного,

Outcome: partial