Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 20000 гривень. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що він позичив для [PERSON] 20000 гривень, які він отримав в кредит на підставі укладеного кредитного договору № KRCK/0800/95/07 від 15.02.2007 р. з АКБ «Індустріалбанк». Підтвердженням факту отримання відповідачем коштів у розмірі 20000 грн. є розписка від 14.02.2007 року, написана ним власноручно в присутності свідка [PERSON] 21.12.1982 р. н., яка проживає за адресою: [INFO], буд.. 4, кв. 43. В даний час відповідач кошти не повернув, що призвело до утворення простроченої заборгованості по кредиту та додаткових штрафних санкцій зі сторони банку. Просить задоволити позов та стягнути з [PERSON] 20000 гривень та судові витрати по справі. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнав повністю, щодо його задоволення не заперечував. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, який визнав позов та враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що 14.02.2007 року між [PERSON] та [PERSON] фактично укладено договір позики, що підтверджено розпискою від 14.02.2007 року. Згідно даної розписки [PERSON] позичив у [PERSON] 20000 гривень, дану суму він зобов'язувався повернути шляхом сплати платежів по кредиту, згідно плану платежів. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав. Згідно ст. 61 Цивільно процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки судом встановлено невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по поверненню коштів по договору позики ці позовні вимоги підлягають задоволенню. Підлягають задоволенню, також, і позовні вимоги стосовно відшкодування судових витрат, а саме, витрат на ІТЗ судового процесу та витрат по сплаті судового збору. Стосовно позовної вимоги про стягнення витрат на юридичну допомогу, суд вважає її необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, у відповідності до ст. ст. 1046, 1049 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved