Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Кілійського районного суду з позовом до [PERSON], про стягнення з відповідача на його користь 875 гривень 70 копійок матеріальної шкодиа також 2500 гривень моральної шкоди завданої внаслідок скоєння ДТП. Під час розгляду справи [PERSON] збільшив розмір моральної шкоди, яку просить стягнути з відповідача до 3500 гривень. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він є власником автомобіля [NUMBER]. 03.02.2008 року, у обіденний час він знаходився у себе в кв. № 17, буд. № 30, по вул. Вилківській, у м. Кілія Одеської області, належний йому автомобіль був припаркований у дворі. Приблизно у 15.15 годині він почув, що у дворі декілька разів сигналив автомобіль, у зв'язку з чим вирішив вийти та подивитись, що трапилося. Враховуючи, що він перед цим переніс операцію, спускався з 4 поверху дуже повільно, через вікно на сходах між 3 та 2 поверхами побачив, як гр-н [PERSON] на автомобілі ВАЗ-21091, рухаючись заднім ходом, зіткнувся з належним йому автомобілем ВАЗ-2105. Вийшовши із під'їзду, він хотів розібратися з [PERSON], але останній сказав, щоб викликали працівників ДАЇ, після чого з місця пригоди поїхав, а повернувся приблизно через 10-20 хвилин, і після приїзду працівників ДАЇ, на нього був складений протокол. Після того як працівники ДАІ оформили необхідні документі, вони усі разом пройшли до гаражу [PERSON], де провели огляд його автомобіля. В результаті зіткнення з автомобілем відповідача його автомобілю були завдані наступні ушкодження: подряпини з поглибленням (дві) довжиною 13 см. на передньої правої двері та подряпини (потертість краски) місцями поглиблення довжиною 18 см. на задній правій двері. На неодноразові пропозиції вирішити питання про відшкодування завданої шкоди, [PERSON] знаходив якісь підстави не робити цього. У зв'язку з небажанням відповідача добровільно відшкодувати завдані збитки, він вирішив звернутися з позовом до суду. Для цього він поїхав в м. Ізмаїл, Одеської області, де звернувся до ТОВ «[PERSON] Сервіс» для проведення експертизи по оцінці завданих його автомобілю збитків та визначення вартості їх усунення. Домовившись у який день та час буде проведена експертиза, він повернувся до м. Кілія. У призначений експертом день він знову поїхав у м. Ізмаїл, де сплатив 200 гривень за проведення експертизи, після чого була проведена оцінка завданих збитків, яка склала 565 гривень 70 копійок. На підставі наведеного просить суд стягнути на його користь з [PERSON] завдану матеріальну шкоду, яка складається з наступного: 565 гривень 70 копійок завданої внаслідок зіткнення шкоди, 200 гривень сплачених за послуги експерта, який проводив оцінку. 110 гривень витрачених на паливо за 2 поїздки до м. Ізмаїл, а також 15 гривень 92 копійки сплачені за довідку про індекс інфляції, яку він отримав у відділі статистики у Кілійському районі. Незаконними діями відповідача [PERSON] йому було завдано моральну шкоду, яка складається з наступного: у результаті ДТП, що виникла з вини відповідача, його автомобілю були завдані механічні ушкодження, що позбавило його можливості продати автомобіль, а отримані гроші витратити на будівельні матеріали, оскільки він робить ремонт у власному будинку, у зв'язку з чим у нього виникла дуже напружена ситуація з членами родини і він вимушений з цього приводу відчувати фізичний біль та дискомфорт. Окрім того завдана йому моральна шкода полягає ще й у самій зневажливій поведінці відповідача, який залишив місце ДТП, і який до теперішнього часу навіть не приніс йому жодного вибачення, а навпаки ображає його та усіляко намагається уникнути відповідальності за скоєне, змушуючи звернутися до суду для захисту своїх порушених з вини відповідача прав. Достатньою компенсацією завданої моральної шкоди він вважає суму у 3500 гривень, яку просить стягнути на його користь з [PERSON] Відповідач [PERSON] позов не визнав повністю та пояснив, що 03.02.2008 року приблизно о 15.10 годині, він вийшов у двір будинку № 38, по вул. Вилківська, у м. Кілія Одеської області, де був припаркований автомобіль ВАЗ 21091, яким він керує на підставі нотаріально завіреної довіреності. Виїзд з двору був заблокований двома автомобілями, у зв'язку з чим він почав сигналити, щоб привернути увагу власників авто, але ніхто не виходив. Приймаючи до уваги, що у нього болів шлунок та потрібно було їхати до аптеки за ліками, він почав повільно рухатись заднім ходом, вважаючи, що зможе виїхати між стоячими позаду автомобілями, але у зв'язку з тим, що проміжок був дуже малий, і колесо його автомобіля потрапило до ями, він допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER]. У результаті зіткнення віз завдав автомобілю ВАЗ-2105 механічні ушкодження у вигляді подряпини правої задньої двері. Беручі до уваги, що йому було дуже погано та терміново потрібні були ліки, він не став чекати працівників ДАІ, а поїхав до аптеки. Повернувшись через 10 хвилин після ДТП, він піднявся до себе у квартиру та став чекати працівників ДАЇ. Після приїзду працівників ДАЇ були оформлені відповідні документи, а також було проведено огляд його автомобілю ВАЗ 21091, якій він вже відігнав до гаражу. На слідуючій день він звернувся до Кілійської ЦРЛ та був госпіталізований у наслідок шлункової інфекції. Вважає, що його провини у скоєнні ДТП не має, оскільки позивач сам порушив правила паркування, перекривши виїзд для його автомобіля, а також його колесо потрапило до ями, що й було причиною ДТП, а з місця події він поїхав у зв'язку зі станом здоров'я, на підставі наведеного позов не визнає у повному обсязі. Допитаний в якості свідка інспектор з оформлення матеріалів ДТП та дізнання ВДА1 з обслуговування адміністративної території Кілійського району [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 03.02.2008 року, за повідомленням оперативного чергового Кілійського РВ, він виїхав на місце ДТП, яка сталася приблизно о 15.15 годині, у дворі будинку № 38, по вул. Вилківська, у м. Кілія, Одеської області. По приїзду на місце було встановлено, що автомобіль [NUMBER], яким керував відповідач, рухаючись заднім ходом, допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2105, який належить гр-ну [PERSON], припаркованому позаду, заподіявши при цьому автомобілю ВАЗ-2105 механічні пошкодження. Після скоєння ДТП гр-н [PERSON] місце пригоди залишив. Оформивши на місці усі необхідні документи, він разом з [PERSON] та [PERSON] пройшли до гаражу останнього, де також було оглянуто його автомобіль ВАЗ-2109. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює судово - медичним експертом. З діагнозом, який зі слів [PERSON] було йому встановлено (шлунково інфекція), особа дійсно не може тривалий час знаходитись на вулиці, однак не має підстав стверджувати, що зазначена хвороба почалася у відповідача до, або під час скоєння ДТП, оскільки до медичного закладу він звернувся лише на наступний день. Заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, судом достовірно встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що 03.02.2008 року приблизно о 15 годині 20 хвилині [PERSON] у подвір'ї будинку № 38, по вул. Вилківська в м. Кілія, Одеської області, на підставі нотаріально завіреної довіреності, керуючі джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем [NUMBER], рухаючись заднім ходом, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який належить гр-ну [PERSON], припаркованому позаду, заподіявши при цьому автомобілю ВАЗ-2105 механічні пошкодження у вигляді подряпин правої передньої та задньої дверей. Після скоєння ДТП гр-н [PERSON] місце пригоди залишив. Як вбачається з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, винесеної 07.02.2008 року інспектором з оформлення матеріалів ДТП та дізнання ВДАІ з обслуговування адміністративної територій Кілійського району [PERSON], 03.02.2008 року приблизно о 15 годині 20 хвилин в м. Кілія, по вул.. Вилківська. в подвір'ї будинку № 38, водій автомобіля [NUMBER] гр.-н [PERSON] [PERSON], керуючі автомобілем та рухаючись заднім ходом, порушуючи пункт 10.1 ПДР, а саме перед початком руху не впевнився, що це буде безпечним та не створить перешкоду, або небезпеку іншим учасникам руху, допустив дотичне зіткнення з автомобілем ВАЗ-2105, д.н. 816-06ОЕ, який був припаркований позаду. Після чого гр-н [PERSON] порушуючи пункту 2.10 а, б, в, д, є, Правил дорожнього руху України місце пригоди залишив. Відповідно до п. п. 13, п. 2.10 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 13062, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу; у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; є) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об'їзд місця пригоди. Як достовірно встановлено судом, жодної з цих вимог відповідачем, [PERSON], виконано не було. У копії протоколу огляду та перевірки технічного стану автомобіля [NUMBER] від 03.02.2008 року, підписаного власником, відображено, що на зазначеному автомобілі були виявлені механічні пошкодження у вигляді подряпини з поглибленням (дві) довжиною 13 см. на передньої правої двері та подряпини (потертість краски) місцями поглиблення довжиною 18 см. на задній правій двері. У копії протоколу огляду та перевірки технічного стану автомобіля [NUMBER] від 03.02.2008 року, підписаного власником, відображено, що на зазначеному автомобілі були виявлені механічні пошкодження у вигляді подряпини на передньому бампері з лівої сторони та зламаного зовнішнього дзеркала з лівої сторони. Згідно постанови судді Кілійського районного суду Одеської області від 11.09.2008 року, за порушення вимог п. 2.10 Правил дорожнього руху України та самовільне залишення місця ДТП від 03.02.2008 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122-2 Кодексу про адміністративні правопорушення України. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14 листопада 2008 року зазначена постанова суду першої інстанції була залишена без змін. Відповідно до висновку У-01/04 автотоваровідчого дослідження від 10.04.2008 року, по встановленню суми матеріальних збитків завданих власнику транспортного засобу ВАЗ-2105, реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження при ДТП, їх сума складає 565 гривень 70 копійок. Згідно наданих позивачем доказів, що містяться в матеріалах справи, ним були витрачені наступні кошти: - вартість усунення механічних пошкоджень завданих внаслідок скоєння ДТП - 565 гривень 70 копійок; - вартість проведення автотоваровідчого дослідження - 200 гривень; - вартість палива витраченого на дві поїздки до м. Ізмаїл, пов'язанні з проведенням автотоваровідчого дослідження - 110 гривень; - вартість довідки про індекс інфляції, виданої 21.05.2010 року відділом статистики у Кілійському районі - 15 гривень 92 копійки. Таким чином загальна сума понесених [PERSON] витрат складає 565,70 + 200 + ПО + 15,92 = 891,62 гривень. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. ст. 22, 23 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї, чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до ст. ст. 1166 - 1168 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України (відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки), джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, виоухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, - під особою яка володіє джерелом підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, які експлуатують це джерело на праві власності, повного господарського ведення, оперативного керування, доручень. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. В судовому засіданні достовірно встановлено той факт, що автомобілем [NUMBER] на якому [PERSON] вчинив ДТП, як джерело підвищеної небезпеки, належить [PERSON], а [PERSON] експлуатує його та керує ним на підставі нотаріально завіреної довіреності. Посилання відповідача на те, що завданню механічних ушкоджень автомобілю ВАЗ-2105 внаслідок ДТП сприяло порушення самим позивачем правил паркування, а також дефекти доріжнього покриття (наявність ями), не знайшло свого підтвердження в судовому засідання, а навпаки спростовуються матеріалами справи. Крім того, згідно з положеннями ч. 5 ст. 1187 ЦК України, звільнення особи від відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки можливо лише у випадку, коли шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, чого представником відповідача не було доведено. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Відповідно до вимог ч. З ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи маїи місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, судом встановлено, що особою, яка на момент завдання шкоди позивачу джерелом підвищеної небезпеки володіла їм на відповідній правовій підставі та вчинила ДТП, є відповідач по справі -[PERSON]; судом також достовірно встановлена наявність прямого причинного зв'язку між протиправними діями відповідача, яким було порушено встановлені правила дорожнього руху, та завданням позивачу матеріальної шкоди в сумі 565,70 гривень, тому вважає матеріальну шкоду такою, що підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. У статті 79 ЦПК України зазначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на інформаційко-технічие забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою де суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Згідно зі ст. 88 ЦГЖ України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Суд вважає доведеним факт понесення [PERSON] витрат пов'язаних з розглядом судової справи, які складаються з: вартість проведення автотоваровідчого дослідження 200 гривень; вартість палива витраченого на дві поїздки до м. Ізмаїл, пов'язанні з проведенням автотоваровідчого дослідження - 110 гривень; вартість довідки про індекс інфляції, виданої 21.05.2010 року відділом статистики у Кілійському районі - 15 гривень 92 копійки, на загальну суму 325 гривень 92 копійки. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України та п.п 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб; розмір відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань, зазнаних позивачем та інших обставин. Суд визнає, що потерпілому від ДТП - позивачу по справі - було заподіяно моральну шкоду у вигляді фізичних та душевних страждань, що він довів у судовому засіданні. Також суд вважає, що моральна шкода була заподіяна не лише неправомірними діями відповідача щодо завдання механічних ушкоджень автомобілю позивача, але і бездіяльністю відповідача, пов'язаною зі зникненням з місця ДТП, зневажливим ставленням до нього та небажанням відшкодувати заподіяну шкоду у добровільному порядку. Суд, враховуючи всі обставини справи і характер дій відповідача, вважає, що достатній розмір відшкодування моральної шкоди позивачу повинен становити 1500 гривень, тому в частині стягнення моральної шкоди вважає позов підлягаючім частковому задоволенню на вказану суму.

Outcome: partial