Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до іуду з позовом, в якому просив суд: визнати дії відповідача щодо не нарахування щомісячної доплати до пенсії неправомірними: зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок пенсії з підвищенням П на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 01.01.2006р. по 31.12.2006р., з 09.07.20007р. по 31.12.2007р., з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., з 01.01.2009р. по 31.12.2009р., а також просив покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування свого позову [PERSON] вказав, що він належить до соціальної категорії «Дитина війни». Всупереч діючого законодавства відповідачем протягом 2006-2009 років йому не виплачувалась доплата до пенсії в розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Позивач вважає, що невиплата йому соціальної допомоги у розмірі, передбаченому статтею 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» є незаконною, суперечить Конституції та Законам України. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його присутності^ позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення на адміністративний позов, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідні виплати повинні провадитись за рахунок Державного бюджету України, але державним бюджетом зазначені видатки в 2007-2008 роках не передбачені, а так само не визначений законом механізм розрахунку підвищення до пенсії, передбаченого ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тому підстав для визнання бездіяльності УПФУ Комінтернівському районі м.Харкова щодо невиплати позивачу доплати до пенсії за віком, не має: Крім того управління ПФУ зробило перерахунок пенсії позивачу з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком в розмірі, встановленим законом. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Позивач [PERSON] народився ЗІ липня 1945 року. Згідно із ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Відповідно, позивач є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захисні дітей війни». Даний факт підтверджується копією посвідчення позивача з проставленим в ньому штампом «Дитини війни». Відповідач не заперечує того факту, що Позивач є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Враховуючи зазначений статус позивача, суд зазначає, що його соціальний захист регулюється Законом України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Виходячи з того, що позивач є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний Захист дітей війни», суд вважає, що на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни», в тому числі й право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Законом України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 20.12.2005 року, дію, ст.. 6 зазначеного Закону на 2006рік зупинено. Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік" від 19.01.2006 року, який набрав чинності 15.03.2006 року, до статті 110 Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Проте, у 2006 році пільги, встановлені ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" запроваджені не були. Закони України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 20.12.2005 року та „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 19.01.2006 року неконституційними не визнані та діяли протягом 2006 року. Таким чином, відповідно до вищезазначених Законів, у відповідачів не було підстав нараховувати та сплачувати позивачеві доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціачьний захист дітей війни, оскільки до 15.03.2006 року дію зазначеної норми було зупинено, а потім передбачені нею витати не запроваджені. Крім того, надаючи перевагу Законам України „Про Державний бюджет на 2006 рік" від 20.12.2005 року та „Про внесення змін до Закону України,, Про Державний бюджет на 2006 рік " від 19.01.2006 року, суд виходить з того, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади - Верховної Ради України. Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає такого закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу. Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив: „Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується, однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Виходячи із системного аналізу наведених норм законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача, які стосуються виплат доплати до пенсії за 2006 рік. Відповідачі, по справі протягом 2006 року діяли у відповідності з діючим законодавством та не мали підстав здійснювати позивачу щомісячні доплати до пенсії, оскільки до 15.03.2006 року дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була зупинена, а з 15.03.2006 року здійснення доплат, визначено у інший спосіб, тобто поставлено в залежність від виконання у другому півріччі 2006 року Закону України «Про Державний, бюджет на 2006 рік». Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу підвищення до пенсії за 2007 рік- 2008 рік суд вважає їх частково підлягаючими задоволенню, з таких підстав. Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зупинено на 2007 рік. Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням - 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13,. 14, 23, 29, ЗО, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян) № 6-рп/2007 від 09.07.07 пункт 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» було визнано такими, що не відповідає Конституції України (є не конституційними). Пунктом 5 зазначеного Рішення Конституційного суду України визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006р. № 489-V втратило чинність 09 липня 2007року. Виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України УПФУ в Комінтернівському районі м.Харкова повинно було нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни p 09.07.2007 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення1'іЦЬ&о неконституційності пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України» ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 09.07.2007 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни», нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. за № 10-рп\\2008р., р справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.. 65 розділу 1, пунктів 61,62,63,66 розділу 2, пункту 3 розділу З Закону України «Про державний бюджет України па 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.. 67розділу 1,п.п. 1-4, 6-22.24-100 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік ти про внесений змін до деяких законодавчих актів України ( справа щодо предмети ти змісту закону про Державний бюджет України), яким вишино таким що не відповідає Конституції України ( є неконституційним) положення пп 41 розділу 2 закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» Рішення Конституційного Суду України мас преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв*язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними Рішення Конституційного суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним І не може бути оскаржене. Таким чином, виходячи з зазначеного рішення Конституційного Суду України та приписів ч.2 ст. 152 конституції України, відповідач з 22.05.2008р. мав діяти у відповідності з приписами діючої норми cm 6 Закону У країни «Про соціальний захист дітей війни», нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати. З 09.07.2007р. по ЗІ. 12.2007р. відповідач мав ЩОМІСЯЧНО нарахувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком З 01 січня 2008 року відповідачем нараховувалось та виплачувалось підвищення до пенсії за період з 01 січня 2008 року по 22 травня 2008 року на підставі п 41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а починаючи з 22 травня 2008 року по 31. 12.2008 року - доплату до пенсії у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб/ щг> втратили працездатність. на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» № 530 від 28 травня 2008 року, а саме за 2008 рік січень - 47,00 грн., лютий - 47,00 гри., березень - 47,00 гри., квітень - 48.І0 грн. травень -48. 10 гри " червень -48.І0 гри., липень -48.20 гри., серпень - 48.20 грн., вересень - 4Н.20 грн, жовтень 49, 80 грн', листопад - 49.9О грн., грудень - 49,80 грн Але з 09.07.2007 року по ЗІ 12 2007 року та 22 05 2008р. по 31. 12 2008р відповідач мав щомісячно нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсі! за віком, а саме щомісяця з 09.07.2007року по 30.09.2007 року - 123. 02 грн., з 01 10 2007 року по З! 12 2007року - 124,53 грн., з 22 травня 2008 року по ЗО червня 2008 року - 144,30 грн. з 01 липня 2008 року по ЗІ грудня 2008 року - 163,20 грн. Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м Харкова від 05.07.2010 року [PERSON] було здійснено перерахунок підвищення до пенсі! відповідно до Закову 5країни « Про соціальний захист дітей війни» та призначено щомісяця з 09.07 2007 року по ЗО 09 2007 року - 123, 02 грн., з 01.10.2007 року по ЗІ. 12.2007 року - 124.53 гри. з 22 травня 200Н року по ЗО червня 2008 року 144,30 грн., з 01 липня 200Н року по ЗІ грудня 2008 року - 163,20 гри., але зазначені суми в призначеному розмірі до теперішнього часу не виплачені. Проте, доказів того, що перерахунок підвищення до пенсіі позивачу, з урахуванням фактично виплачених сум проведено та визначена сума, яка підлягає доплаті до пенсії позивачу, відповідачем нНе надано. Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу підвищення до пенсії за 2009 рік, суд еваЖсД: їх такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Законом України «Про державний бюджет України на 2009 рік» дію cm б Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинено. Відповідно до ч.2 cm. 54 Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік» розміри державних соціальних гарантій на 2009 рік, що визначаються залежно від прож иткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно- правовими актами Кабінету Міністрів України. Відповідним Законом, який встановлює доплату до пенсії дітям війни с Закон України «Про соціальний захист дітей війни», Таким чином, відповідач у 2009 році повинен діяти у відповідності з приписами діючої норми cm. б Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Отже. Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі и. Харкова повинно провести відповідні нарахування, передбачені cm., б Закону України «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 01.01.2009 року, та провести відповідні виплати за вирахуванням фактично виплачених сум щомісячного підвищення до пенсії за 2009 рік, згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» № 530 від 2Н травня 2008 року Пенсійний фонд України діс у відповідності до Положення „Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п і5 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообов язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання [PERSON] с Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова. Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що обов 'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої cm. б Закону України „Про соціальний захист дітей війни» покладено на Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова, за місцем проживання позивача. Розподіл судових витрат суд вирішує на підставі cm.. НН ЩІК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial