Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-31 00:00:00

Представник позивача ПАТ Універсал Банк звернувся до суду із зазначеним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Зазначив, що 06.11.2007 року між ПАТ Універсал Банк та відповідачем було укладено кредитний договір № ВБ465 відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 20 000 доларів США, а відповідач зобов»язався їх прийняти, належним чином використати та повернути позивачу у строк та на умовах, передбачених Договором. Відповідач свої зобов»язання у частині повернення кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 16.11. 2009 р. склала 19305,23 доларів США, що на дату розрахунку за курсом НБУ становить 154 364,52 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив стягнути з відповідача суму заборгованості та витрати по сплаті державного мита та витрат по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений, про що свідчить довідка пошти. Заяв, клопотань про розгляд справи у його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив. Тому суд за згодою представника позивача вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що заявлений позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобовязань або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до вимог ст.ст. 530,611 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позичкодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін відсотки виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до умов Кредитного договору (далі договір) № ВБ465 від 06.11.2007 р., укладеного між позивачем з однієї сторони та відповідачем з іншої сторони, останній надано кредит та відповідно до умов цього договору він зобовЯчався повернути кредит та сплатити проценти у визначені терміни, (а.с.4-6). З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що загальна сума заборгованості по кредитному договору становить 154 364,61 грн., з яких: - заборгованість, втому числі прострочена по сумі кредиту-118 296,50 грн. ; - прострочена заборгованість по відсоткам - 23 858,38 грн.; - заборгованість по підвищеним відсоткам -12 209,73 грн. (а.с. 26). У судовому засіданні було встановлено, що позивач належним чином виконував свої зобовязання перед відповідачем, а відповідач взяті на себе обовязки щодо вчасного погашення суми кредиту, визначені умовами Договору та у встановлений строк не виконував. Крім того, позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про усунення порушень виконання зобовязань, однак ніяких дій відповідач щодо погашення заборгованості не здійснив.(а.с.30). Відповідач повідомлений про розгляд справи, однак в судове засідання не з»явився. Аналізуючи в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує, не погашає кредит відповідно до встановленого графіку. Таким чином, позов ґрунтується на законі та договірних зобовязаннях, а тому він підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З цих підстав вимоги про стягнення державного мита та витрат на ІТЗ також підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved