Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-15 00:00:00

В квітні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків, посилаючись на те, що в віці 46 років, у звязку з професійним захворюванням втратив 60% працездатності, став інвалідом 3 групи. Йому встановлені 3 професійні захворювання. Звільнений з ш.Гвардійська ВАТ «Кривбасзалізрудком» 01.06.2009 року за ст. 38 КЗпП України, тобто пенсія за віком. Втрата працездатності та стан здороя перешкоджають його працевлаштуванню. Його трудовий стаж складає 28 роки 6місяців, із них 21 рік 1 місяць в шкідливих та небезпечних умовах праці. Останні 13 років 1 місяць працював підземним прохідником ш.Гвардійська ВАТ «КЗРК». Раніше,близько 10 років працював підземним прохідником шахти П-1, шахти Першотравнева ВО «Кривбасруда», правоприємниками яких є Відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат». 6 місяців працював на ш.Юбілейна РУ «[PERSON]», правоприємник ВАТ «Суха Балка». Ці дані підтверджуються копією трудової книжки, санітарно-гігієнічною характеристикою, Актом розслідування профзахворювання .З 2006 року став хворіти, поставлений на диспансерний облік (ДО) з приводу захворювання радикулопатія, ХОЗЛ, щорічно обстежувався в інституті Проммедицини. В листопаді та грудні 2008 року був обстежений в неврологічному відділенні клініки НДІ, та знаходився на стаціонарному лікуванні в інших лікувальних закладах. Рішеням ЛЕК НДІ від 19.03.2009 року, протокол №735, йому встановлені професійні захворювання з діагнозом: Радикулопатія шийна і п/крижова на фоні спондилоартрозу з вираженим порушенням біомеханіки хребта,стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами. Двосторонній плечолопатковий періартроз (ПФС другого ст…), деформівний артоз ліктьових ПФ першого ст..і колінних суглобів в сполученні з періартрозом (ПФ першого-другого ст..). Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.(пильовий бронхіт 1 ст.емфізема легень першої ст.) ЛН першого ст. Захворювання виникло у звязку з тривалим часом роботи в підземних умовах в шкідливих та небезпечних умовах праці, які перевищували санітарно-допустимі норми: важкість праці, фізичне перевантаження, вимушена робоча поза, нахили тулуба, пил та шум з перевищенням гранично-допустимих величин,несприятливий виробничий клімат. Він втратив здоровя, яке не можливо відновити, живе з постійним фізичним болем. Йому спричинено матеріальну та моральну шкоду,так як порушились його нормальні життєві звязки, він не може реалізувати своє бажання працювати, матеріально забезпечувати себе та свою сімю, відпочивати. Йому потребуються додаткові зусилля для організації свого життя. За висновком МСЕК від 22.05.2009 року йому була вперше установлена втрата професійної працездатності 60 % до 01.05.2010 року, із них: 35%-радікулопатія,15 %-ХЛЗл,10% -періартроз, встановлена 3 група інвалідності. Винним у заподіянні шкоди є підприємство, що у порушення діючого законодавства не забезпечило безпечну організацію при виконання робіт, не виконувало норм і правил охорони праці. Вважає, що сума компенсації за заподіяну моральну шкоду в розмірі 150000 гривень дасть йому можливість пройти необхідні курси лікування з застосуванням сучасних ефективних лікарських засобів, що поліпшить стан здоров'я, дасть можливість придбати путівку лікування в санаторії, матеріально допомогти родині, що у свою чергу зменшить його фізичні і моральні страждання, зменшить душевну біль. Вважає, що при ухваленні рішення по позовній заяві суд зобов'язаний врахувати ступінь ушкодження здоров'я, а також те, що його фізичні і моральні страждання і переживання носять тривалий і необратимий характер. В судовому засіданні позивач і його представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі. Представник відповідача відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» в особі [PERSON] позов не визнали. Вислухавши сторони, дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за такими підставами. [PERSON] встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Трудовий стаж позивача складає 28 роки 6місяців, із них 21 рік 1 місяць позивач працював в шкідливих та небезпечних умовах праці, останні 13 років 1 місяць він працював підземним прохідником ш.Гвардійська ВАТ «КЗРК», раніше, близько 10 років працював підземним прохідником шахти П-1, шахти Першотравнева ВО «Кривбасруда», правоприємниками яких є Відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», 6 місяців відпрацював на ш.Юбілейна РУ «[PERSON]», правоприємник ВАТ «Суха Балка». Ці дані підтверджуються копією трудової книжки, санітарно-гігієнічною характеристикою, Актом розслідування профзахворювання. Згідно медичних документів з 2006 року позивач став часто хворіти, був поставлений на диспансерний облік (ДО) з приводу захворювання радикулопатія, ХОЗЛ, взвязку з чим щорічно обстежувався в інституті Проммедицини. В листопаді та грудні 2008 року позивач був обстежений в неврологічному відділенні клініки НДІ, та знаходився на стаціонарному лікуванні в інших лікувальних закладах. Рішеням ЛЕК НДІ від 19.03.2009 року, протокол №735, позивачу встановлені професійні захворювання з діагнозом: Радикулопатія шийна і п/крижова на фоні спондилоартрозу з вираженим порушенням біомеханіки хребта,стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, Двосторонній плечолопатковий періартроз (ПФС другого ст…),де формівний артоз ліктьових ПФ першого ст..і колінних суглобів в сполученні з періартрозом (ПФ першого-другого ст..). Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.(пильовий бронхіт 1 ст.емфізема легень першої ст.) ЛН першого ст. Захворювання виникли у звязку з тривалим часом роботи в підземних умовах в шкідливих та небезпечних умовах праці, які перевищували санітарно-допустимі норми: важкість праці,фізичне перевантаження, вимушена робоча поза,нахили тулуба, пил та шум з перевищенням гранично-допустимих величин, несприятливий виробничий клімат. За висновком МСЕК від 22.05.2009 року позивачу вперше установлена втрата професійної працездатності в розмірі 60 % терміном до 01.05.2010 року, із них: 35%-радікулопатія, 15 %-ХЛЗл,10% -періартроз і встановлена 3 група інвалідності . Згідно з актом без №27 від 21.04.2009 року розслідування професійного захворювання причини виникнення профзахворювання полягають в порушенні адміністрацією шахт ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» та ВАТ «Суха Балка» ст. 13 Закону України «Про охорону праці»,ст..153 КзпП України. Згідно п.17 вищезазначеного Акту причина профзахворювання робота впродовж 21 року 1 місяця в умовах фізичної праці та запиленості повітря робочої зони, що перевищували ГДК, несприятливий мікроклімат. Факт вини підприємства підтверджується санітарно-гігіенічною характеристикою умов праці від 15.09.2008 року за № Ф 2/2-2918 Тернівської СЕС, висновок якої свідчить про те,що на робочому місці було перевищення фізичного перенавантаження, пилу, несприятливого виробничого мікроклімату. Важкість праці: маса вантажу, що піднімається та переміщається вручну - 35-99 кг,при нормі 30 кг.; робоча поза з нахилом тулупу більше 30 гр. 51.2% за зміну при допустимій 25 %.; нахили тулубу більше 30 гр - 134 раз при нормі 100 разів за зміну; напруженість з переважною участю мязів рук та плечового пояса 46.8 до 101.0 при нормі 23-45 ВТ. Шкідливі речовини: пил з вмістом вільного двоокису кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони від 6.8 до 11.05 мг/м3 при ГДК 2.0.мг/м3. Мікрокліматичні умови: рівень вологості повітря від 94% до100% при нормі 80-30%; шум 114 ДбА при нормі 80 дБа В відповідності гігієнічної кваліфікації праці ГН 3.3.5-3.3.8;6.6.1-083-2001 р умови праці підземного прохідника відносяться до 3 класу, 42 ступеню шкідливості. Важкість праці до 3 класу 3 ступеня шкідливості,напруженість праці - до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Факт вини підприємства підтверджується Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 21 квітня 2009 року, згідно п.17 причиною професійного захворювання є робота впродовж 21 року 1 міс. в умовах важкої фізичної праці та запиленості, рівень якої перевищував ГДК. В п.19 зазначеного Акту указані посадові особи, які порушили законодавство про охорону праці, вини позивача в отриманні професійного захворювання не встановлено. Вина ВАТ „Кривбасзалізрудком полягає в тому, що керівництво ВАТ „Кривбасзалізрудком у перід праці позивача на підприємстві не виконала вимоги ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закона України «Про охорону праці» в частині створення на робочих місцях умов праці відповідно вимог нормативних актів з охорони праці, не забезпечило достатнього оснащення засобами малої механізації підземних дільниць та не здійснювало належного контролю за їх застосуванням. Вищезазначене підтверджується Актом (форми П-4) розслідування хронічного професійного захворювання від 21.04.09 року, а також санітарно-гігієничною характеристикою умов праці від 25.09.08 року. Факт вини підприємства підтверджується висновком МСЕК від 22.05.2009 року, виписками з історій хвороби позивача. У позивача на підставі висновку МСЕК від 22.05.09 р., виникло право на відшкодування моральної шкоди. Нормою ст. 1167 ЦК України, що набрав чинності з 2004 року встановлено, що моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою яка її завдала. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що з вини підприємства він переносить як фізичні так і моральні страждання викликані ушкодженням здоров'я в наслідок професійного захворювання, одержання тимчасової, а потім стійкої втрати працездатності при виконанні трудових обов'язків. Таким чином, заподіяне позивачу з вини підприємства професійне захворювання викликає в нього фізичні і моральні страждання, порушило звичний для нього спосіб життя, вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, для підтримки здоров'я, порушило нормальні життєві зв'язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного життя, унаслідок порушення відносин з оточуючими людьми. Відповідно до розяснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоровя умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. 3 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Одним із завдань цього Закону та обов'язку Фонду соціального страхування було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим та членам їх сімей від нещасних випадків. Законами України про Державний бюджет на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія, в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, абзацу 4 ст. 1, підпункту «є» ч, 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п. З Прикінцевих положень виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної (немайнової) шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт таким абзацом: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року». 23.02.2007 року був ухвалений Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату працездатності". Зокрема даним законом про зміни до базового Закону передбачено вилучення з Закону ст.ст. 1, 21, 28, 34, 35 норми, щодо обовязку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професіональних захворювань України виплачувати грошову суму за моральну шкоду потерпілому, внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п. 1, абзацу 3 п. 5, п. 9, абзацу 3 п. 10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що спірні правовідносини виникають із трудових правовідносин. Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, безпідставні, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 268 ЦПК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Інші доводи відповідача спростовуються матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача - відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку рівень вібрації і пилу, як одного із шкідливих факторів, що став причиною профзахворювання позивача, перевищував гранично-допустимі норми, і причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії \~при \~розслідуванні профзахворювання, і які не оскаржило підприємство-відповідач. \~ Отже, в судовому засіданні встановлено, \~що при \~виконанні \~трудових \~обовязків здоровю позивача була заподіяна шкода в наслідок професійного захворювання, \~винним в отриманні позивачем професійного захворювання є відповідач відкрите акціонерне товариства «Криворізький залізорудний комбінат». При вказаних \~обставинах \~суд \~вважає, що в наслідок професійного захворюванням порушено звичайний \~для \~позивача спосіб життя, він \~ вимушений \~витрачати \~додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання. \~ \~ \~ Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України, акту розлідування хронічного професійного захворювання №27 від 21 квітня 2009 року, виписки із історії хвороби [PERSON] Українського НДІ промислової медицини, суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність виконання робіт позивачем у небезпечних для життя і здоров'я умовах, не забезпечення відповідачем - відкритим акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат» якісних та безпечних умов праці. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. У звязку з професійним захворюванням змінився спосіб та якість життя позивача, що завдає йому моральних страждань. Він постійно відчуває біль в різних частинах тіла, такий стан не дає йому можливості спокійно спати ночами, займатися фізичною роботою. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що вперше позивачу 22 травня 2009 року встановлено 60% втрати працездатності в наслідок професійного захворювання і 3 група інвалідності, а також характер захворювання, пов'язаних з заподіянням ушкодження здоровю фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги позивача задовольнити частково та стягнути з відповідача ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат" на його користь 55 000 грн у відшкодування моральної шкоди. На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: approved