Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-18 00:00:00

ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору №LV1BG0000000007, укладеного 16.07.2008 року, [PERSON]Я отримав кредит в розмірі 349073,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 16.07.2018 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, ПриватБанк і [PERSON] 16.07.2008 року уклали договір іпотеки, згідно з яким [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку площею 0,25 га, які знаходяться за адресою Львівська обл., Перемишлянський район, с.Унів, вул.Центральна,68 Оскільки свої зобовязання по кредитному договору [PERSON] виконував неналежним чином, станом на 19.01.2009 року у нього утворилася заборгованість в сумі 316697,43 грн. Тому на підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12.33,39,40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 Житлового кодексу України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на земельну ділянку і на вищевказаний будинок шляхом продажу вказаних предметів іпотеки ЗАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також виселити відповідачів з даного будинку із зняттям з реєстрації. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав на умовах, викладених у позовній заяві. Просить звернути стягнення на предмет іпотеки, виселити відповідача 2 зі зняттям його з реєстрації та стягнути з відповідачів судові витрати в розмірі 1738,50 грн. Відповідач 1, будучи присутнім в попередньому судовому засіданні, заявлений позов визнав та подав відповідного змісту заяву. Але на послідуючі судові засідання відповідач 1 та відповідач 2, будучи повідомлені у встановленому порядку про дату, час і місце судового засідання у справі, до суду не зявилися, заяв про відкладення судового засідання і повідомлення про причини неявки суду не надали, що відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України дає підстави суду для розгляду справи у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення. Представник позивача проти такого вирішення справи не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.07.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір №LV1BG0000000007 , згідно з якою банк зобовязався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк до 2. 16.07.2018 року включно, у розмірі 349073,00 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 24,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідачем було отримано кредит, проте свої зобовязання за договором він виконував неналежно, а тому станом на 19.01.2009 року у нього виникла заборгованість в сумі 316697,43 грн. , яка складається з наступного: 308654,19 грн. заборгованість за кредитом; 6703,35 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1339,89 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором , ЗАТ КБ «ПриватБанк» і відповідач 2 [PERSON] 16.07.2008 року уклали договір іпотеки, згідно з яким відповідач 2 надав в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок з господарським будівлями, що розташований в в с.Унів на вул.Центральній,68 Перемишлянського району Львівської області, який належить іпотекодавцю [PERSON] на праві власності на підставі Дубліката свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Короснянської сільської ради Перемишлянського району 01.07.2008 р. з земельною ділянкою площею 0,25 га, на якій знаходиться даний житловий будинок з господарськими спорудами. Згідно з ч. 1, 3 ст. 33 Закону України від 05.06.2003 року «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. ст. 38, 39 Закону України "Про іпотеку" предмет іпотеки, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення, може бути реалізований іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві, зокрема, шляхом застосування процедури продажу предмету застави, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку". Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Довідкою виконкому Короснянської сільської ради від 07.05.2010р. підтверджується, що в будинку №68 по вул.Центральній села Унів проживає та зареєстрована тільки відповідач 2 [PERSON] Тому така за рішенням суду підлягає виселенню та зняттю з реєстраційного обліку. Вищевикладені норми цивільного законодавства, а також умови договору між сторонами, які відповідають їм, дають суду законні підстави для задоволення позову. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача 1 слід стягнути на користь позивача сплачені ним судові витрати: 1700,00 грн. судового збору та 30 грн. витрат на 3. інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, а з відповідача 2 слід стягнути на користь позивача сплаченим ним судовий збір за подання заяви про виселення у розмірі 8,5 грн. На підставі ст. 526, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 12, 33, 38-39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 109 Житлового кодексу України,

Outcome: approved