Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-26 00:00:00

У серпні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на гараж, розташований в [PERSON] кооперативі «Автотранспортному кооперативі «Каскад» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька 60 Г.В обґрунтування позову, позивач вказав, що за домовленістю з відповідачем [PERSON] він придбав гараж, який був побудований ним за власні кошти і йому належав на підставі рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська № 179 від 24 квітня 1987 року. [PERSON] було подано заяву до правління [PERSON] кооперативу «Автотранспортному кооперативі «Каскад» про виключення його з членів гаражного кооперативу, а він заяву про включення в члени гаражного кооперативу. Рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська № 397/3 від 20 грудня 2007 року гараж був переоформлений із [PERSON] на нього і він був прийнятий до членів кооперативу. Проте він не може зареєструвати право власності на гараж, оскільки відчужувачем гаража [PERSON] не було оформлено свідоцтво про право власності на підставі рішення виконкому. Позивач вважає, що його право власності було оформлене на підставі рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська № 179 від 24 квітня 1987 року та довідки гаражного кооперативу щодо прийняття його в члени гаражного кооперативу. У звязку з цим позивач вимушений звернутися до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив позов задовольнити посилаючись на підстави зазначені у позовній заяві . Також суду пояснив, що у 2008 році він у [PERSON] купив по домашній угоді побудований гараж. [PERSON] написав про це розписку. На час укладання угоди його влаштовувало те, що [PERSON] не оформив право власності. Він не звертався до [PERSON] з вимогою про нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] позовні вимоги визнала та пояснила, що їм були потрібні гроші і тому [PERSON] у 2008 році продав позивачу гараж. На той час право власності на гараж не було зареєстровано в БТІ. [PERSON] з цим питанням звернувся до голови гаражного кооперативу і той йому порадив продати гараж саме таким чином. Гараж побудувала наша родина за власні кошти. Гаражний кооператив не є власником гаражу. Також пояснила, що позивач не звертався до [PERSON] з вимогою оформити договір купівлі-продажу нотаріально. Представник відповідача виконавчого комітету красно гвардійської районної у м. Дніпропетровську Ради в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти задоволення позову, пояснивши що Законом України «Про кооперацію» визначені правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперативів в Україні. Відповідно до ст. 8 даного Закону статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Розділом 7 Статуту [PERSON] кооперативу «Автогаражний кооператив «Каскад» в редакції від 18.10.2007 року № 341 встановлені майнові права кооперативу і його членів, а також порядок оцінки кооперативного майна. Пунктом 7.1 Статуту зазначено, що на території кооперативу розташовані споруди кооперативної та приватної власності. Згідно з п. 7.3 Статуту до приватної власності відносяться гаражні бокси членів кооперативу побудовані ними на відведеній в законному порядку ділянці землі за свої кошти. Земельна ділянка загальною площею 1,3 га була виділена рішенням виконавчого комітету міської [PERSON] депутатів трудящих ся від 09.03.1976 року № 179 суспільству «Автолюбитель», правонаступником якого на сьогоднішній день є [PERSON] кооперативу «Автогаражний кооператив «Каскад». Згідно п. 6 Перехідних положень Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Згідно ст. 92 Земельного кодексу України визначено коло осіб які мають право постійного користування земельною ділянкою до переліку яких не входять гаражні кооперативи. Крім того, ст. 22 Закону України «Про кооперацію» земля кооперативу складається із земельних ділянок, наданих йому в оренду або придбаних ним у власність. На сьогоднішній день [PERSON] кооператив «Автогаражний кооператив «Каскад» документи на земельну ділянку, у встановленому законом порядку, не переоформив. Також, представник відповідача пояснив, що згідно ст. 19 Закону України «Про кооперацію» кооператив є власником будівель, спор, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом. Тобто на даний час гаражний кооператив та його члени використовують земельну ділянку без правовстановлюючих документів. Тому у позивача відсутні підстави для визнання права власності на гараж, який перебуває у його користуванні. Представник відповідача [PERSON] кооперативу «Автогаражний кооператив «Каскад» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте надав заяву з проханням розглядати справу у відсутності їх представника, не заперечують проти оформлення гаража № 166 в приватну власність [PERSON] Представник третьої особи КП ДБТІ у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вислухавши позивача, представників відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. Крім того, не ставиться питання про визнання угоди дійсною. А згідно п.4 ч.1 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Частиною 2 ст. 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не ухилявся від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу кооперативного гаражу. Цей факт був підтверджений представником позивача в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, якщо обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, про те що угода купівлі-продажу гаражу № 166 [PERSON] кооперативу «Автогаражний кооператив «Каскад» є нікчемною не підлягає доказуванню. Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Як встановлено в судовому засіданні згідно п.1.5 Статуту [PERSON] кооперативу «Автогаражний кооператив «Каскад» автогаражний кооператив розташований на земельній ділянці, виділеній на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради за № 179 від 09 березня 1976 року та за № 190/9 від 20 червня 1987 року. Згідно довідки № 36 від 25 липня 2009 року [PERSON] був членом [PERSON] кооперативу «Автогаражний кооператив «Каскад» на підставі рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної ради від 24.02.1977 року № 300 і побудував за власні кошти в 1979 році гараж, вніс пайовий внесок 15\~000 рублів СРСР. Рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної ради від 24.04.1987 року № 179 було затверджено склад членів гаражного кооперативу «Каскад». Згідно списку членів гаражного кооперативу «Каскад» [PERSON] не маючи рішення райвиконкому на відвід земельної ділянки займає гараж під №166. 13 січня 2008 року [PERSON] уклав домашню угоду купівлі-продажу кооперативного гаражу № 166 з [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної ради від 20.12.2007 року № 397/3 було внесено до списків членів автогаражного кооперативу «Каскад» [PERSON], та виключено зі списків [PERSON]. Включення [PERSON] до списків членів [PERSON] кооперативу «Автогаражний кооператив «Каскад» дає йому право лише на членство в цьому кооперативі, але не дає право власності на гараж № 166 [PERSON] кооперативу «Автогаражний кооператив «Каскад». Відповідно до ст. 22 Закону України «Про кооперацію» земля кооперативу складається із земельних ділянок, наданих йому в оренду або придбаних ним у власність. Згідно ч. 2 ст. 92 ЗК України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації; релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності. Згідно п. 6 Перехідних положень Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Однак, як встановлено в судовому засіданні [PERSON] не зареєстрував своє право власності на гараж, що унеможливлює його реалізацію. За змістом ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Встановивши вказані обставини на підставі зібраних по справі доказів, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог позивачу необхідно відмовити. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed