Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Кролевецької РДА та просить визнати дії відповідача незаконними та зобовязати нарахувати та виплатити недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії. Позивач свої позовні вимоги мотивує наступним чином. Він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії. Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року щорічна допомога на оздоровлення особам, віднесеним до другої категорії, виплачується в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. У січні 2010 року він звернувся до відповідача з письмовою заявою про виплату допомоги на оздоровлення за 2007-2009 роки, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. На заяву отримав письмову відповідь відповідача про те, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562, і відповідно до ст.62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розяснення порядку застосування цього закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання місцевими органами державної виконавчої влади. Саме виходячи з положень зазначеної статті, виплати і проводяться в порядку, визначеному вказаною постановою Кабінету Міністрів України. Вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки вони не відповідають діючому законодавству, яке регулює дані питання. Рішенням Конституційного Суду №10-рп/2008 від 22.05.2008 року (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п.11 ст.28 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Відповідно до положень ст.152 Конституції України і ст.73 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші правові акти або окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність і зворотної дії у часі не мають. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії передбачена одноразова щорічна допомога на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Згідно зі ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата щорічної одноразової допомоги здійснюється, виходячи з мінімальної заробітної плати, яка визначається на момент виплати. Відповідно до положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" установлено з 1 липня 2009 року розмір мінімальної заробітної плати 630 грн. Йому було виплачено щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік в сумі 100,00 грн. 13.07.2009 року. Так, виходячи з розрахунку пяти мінімальних заробітних плат на момент виплати, йому недоплачено щорічну допомогу на оздоровлення: у 2009 році - 3050 грн. (630 х 5 100). Тому він просить визнати дії відповідача щодо нарахування та виплати йому, позивачеві, щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік у розмірі меншому, ніж встановлено статтею 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, незаконними, такими що порушують його права у сфері соціального захисту, та зобовязати відповідача нарахувати та виплатити йому недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік у розмірі, встановленому ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, належно повідомлений про час і місце розгляду справи, не направив в судове засідання свого представника, надав суду письмове клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. Крім того, відповідач надав суду письмове заперечення на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Статтею 62 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що розяснення порядку застосування цього Закону провадиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковим для виконання місцевим органам державної виконавчої влади. Такий порядок було визнано постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно з вищевказаною постановою регламентовано розмір щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії - 100 гривень. Згідно зі ст.63 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету. Конституцією України визначено, що будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, а також розмір і цільове спрямування цих видатків визначаються Законом України «Про Державний бюджет України». Відповідно до п.2 ст.4 Бюджетного кодексу України визначено, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, Бюджетного кодексу та Закону України «Про Державний бюджет України». Таким чином норми, які вводяться законом про Державний бюджет діють протягом бюджетного року, є безумовними та пріоритетними відносно інших законів. Відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі змінами від 28.12.2007 р. (в редакції від 01.01.2008 року) одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, і на даний час відсутні інші нормативні документи, які передбачають виплату допомоги в іншому розмірі, крім передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.05р. №562 для відповідної категорії осіб. Тому відповідач вважає, що його дії щодо виплати позивачу допомоги на оздоровлення є такими, що відповідають чинному законодавству України, а вимоги позивача безпідставні і такі, що не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON], [INFO] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, що підтверджується ксерокопією паспорта позивача та ксерокопією посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (а.с.4,5). Із наданої відповідачем довідки вбачається, що позивач отримав щорічну допомогу на оздоровлення у 2009 р. в розмірі 100 грн. 13.07.2009 року ( а.с.18). У січні 2010 року позивач звернувся з письмовою заявою до управління праці та соціального захисту населення Кролевецької районної державної адміністрації з питання виплати йому допомоги на оздоровлення за 2009 рік як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 2 категорії в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. На вказану заяву позивач отримав письмову відповідь про те, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується йому згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562, а відповідно до ст.62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розяснення порядку застосування цього закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання місцевими органами державної виконавчої влади. Саме виходячи з положень зазначеної статті, виплати проводяться в порядку, визначеному вказаною постановою Кабінету Міністрів України. Протягом періоду, за який предявлено позовні вимоги, діяло таке законодавство. Відповідно до ст.48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії виплачується щорічна допомога на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Згідно з ч.7 ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 11 статті 28 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Відповідно до положень ст.152 Конституції України і ст.73 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші правові акти або окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність і зворотної дії у часі не мають. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до положень ст.113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України. Незаконними суд визнає дії відповідача щодо виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у 2009 році в розмірі 100 грн., оскільки зі змісту Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 року не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , і сам відповідач не надав належного обґрунтування підстав, виходячи з яких він провів нарахування та виплату допомоги на оздоровлення позивачу в розмірі 100 грн. за цей період. Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір щорічної допомоги на оздоровлення, виплаченої відповідачем позивачеві 2009 році, є неправильним, оскільки він повинен був розраховуватись, виходячи із кратності суми мінімальної заробітної плати на момент виплати відповідно до ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та відповідних положень ст.55 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік". Зокрема, з урахуванням часу проведення виплати позивачу допомоги на оздоровлення у 2009 році (відповідно 13.07.2009 року) відповідач при виплаті допомоги повинен був враховувати такий розмір мінімальної заробітної плати, що діяв на час виплати у 2009 році 630 грн. Отже, виходячи з розрахунку пяти мінімальних заробітних плат на момент виплати та враховуючи фактично проведену виплату, позивачу недоплачено щорічну допомогу на оздоровлення у 2009 році - 3050 грн. (630 х 5 100). Беручи до уваги вище зазначені обставини справи, є достатні підстави для задоволення позовних вимог, зокрема, визнання дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу одноразової щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік у розмірі меншому, ніж встановлено статтею 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, незаконними, такими що порушують права позивача у сфері соціального захисту, та зобовязання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік в розмірі, встановленому статтею 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії. Судові витрати у справі підлягають розподілу відповідно ст.88 ЦПК України. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved