Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту визнання батьківства та поділу спадкового майна посилаючись на те, що з січня 1992 року по 2000 рік вона перебувала в незареєстрованому фактичному шлюбі з [PERSON] ; вони проживали однією сім`єю в одній квартирі та вели спільне господарство. [INFO] у позивача та [PERSON] народився син [PERSON] . З метою мати статус самотньої матері та за домовленістю з [PERSON] син був зареєстрований як [PERSON] , в графі «мати» зазначена позивач, а в графі «батько» - [PERSON] . [PERSON] від дня народження сина так і після розірвання шлюбних відносин продовжував піклуватися та виховувати сина, покійний надавав матеріальну допомогу на утримання сина. [PERSON] під час існування фактичних шлюбних відносин та к і після їх розірвання визнавав себе батьком сина позивача. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом є син позивача та покійного, а також відповідач, який є сином покійного від іншого шлюбу. Тому позивачка просить встановити факт визнання батьківства [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] , визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину спадкового майна у вигляді квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 22.07.2009 року (а.с.85) справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , 3-я особа: відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва про встановлення факту батьківства, визнання права на спадщину та справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки зі спадкодавцем на час відкриття спадщина та зміни черговості одержання права на спадкування були об`єднані в одне провадження. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки зі спадкодавцем на час відкриття спадщина та зміни черговості одержання права на спадкування посилаючись на те, що [INFO] помер її цивільний чоловік [PERSON] з яким вона проживала однією сім`єю з жовтня 2003 року і до його смерті. Вона з [PERSON] проживала у його квартирі [ADDRESS] , робила за свій кошт ремонт, купувала меблі та побутову техніку. В 2005 році покійний наполіг, щоб зареєструвати [PERSON] за вищевказаною адресою. [PERSON] постійно пропонував [PERSON] укласти шлюб, але коли він захворів у позивача було ціллю зробити все, щоб він одужав. За весь час проживання з [PERSON] у цивільному шлюбі його син [PERSON] ніколи не цікавився здоров`ям свого батька, навіть жодного разу не відвідав його в лікарні. Позивач [PERSON] протягом тривалого часу опікувалась, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані. Тому позивач просить суд встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини для та визнати її спадкоємицею першої черги, разом із сином спадкодавця - [PERSON] . Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просять суд встановити факт батьківства [PERSON] , 1948 року народження, уродженця с.Терешківка, Сумської області, відносно [PERSON] , який народився [INFO] в місті Києві; визнати за [PERSON] право на спадщину, після смерті [PERSON] на 1\\2 частину квартири [ADDRESS] . Представник позивача за позовом [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просить суд встановити факт сумісного проживання однією сім`єю чоловіка та дружини, визнати за [PERSON] спадкоємицею першої черги, разом з сином спадкодавця [PERSON] . Відповідач та його представник в судовому засіданні позови не визнали та пояснили наступне. Позивачка [PERSON] зазначає, що проживала однією сім`єю з [PERSON] з січня 1992 року по 2000 рік в однокімнатній квартирі батька, але в той час з січня 1993 року проживав з батьком брат - [PERSON] , який проживав включно до 1999 року, тому вони не могли спільно проживати. [PERSON] помер, коли [PERSON] було 15 років, за цей час позивачка могла звернутись до суду з позовом про встановлення батьківства свого сина, особливо тоді, коли в 2000 році вони розійшлись та аліменти на утримання сина не отримувала. Позивачка не надала жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог, тому в задоволенні її позову необхідно відмовити. Що стосується позову [PERSON] , то він теж безпідставний, оскільки, позивач заселилась у спірну квартиру батька лише 14 січня 2005 року як піднаймач квартири, а не в жовтні 2003 року, як вона стверджує, що проживала однією сім`єю з покійним батьком. Похованням батька займався відповідач, всі фінансові витрати він ніс самостійно, оскільки вважав це своїм обов`язком як сина. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, заслухавши свідків приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). В графі «батьки», батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , якому на момент смерті належала на праві власності квартира [ADDRESS] (а.с.47). Наполягаючи на позові позивач пояснила, що спільної заяви про походження дитини від батьків, які перебувають між собою в шлюбі, в державні органи реєстрації актів громадянського стану не подавалося, тому вона не позбавлена можливості встановити факт батьківства в судовому порядку. За час життя [PERSON] позивачка не зверталась з заявою до суду про встановлення факту батьківства, оскільки, навіть після припинення її стосунків з [PERSON] , останній продовжував піклуватися про сина і продовжував виховувати його, крім того, покійний постійно надавав матеріальну допомогу на утримання сина, тому необхідності у встановленні даного факту не було. Необхідність встановлення факту батьківства виникла після смерті [PERSON] в зв`язку з тим, що після його смерті відкрилась спадщина, а спадкоємцем, крім відповідача, є син позивача та покійного - [PERSON] . З пояснень позивача встановлено, що оскільки вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , при реєстрації народження у відділі РАЦС вона зареєструвала сина згідно з вимогами статті 55 КпШС УРСР (1969 року), тобто запис про батька було зроблено за прізвищем матері ( [PERSON] ), а ім`я та по- батькові - за вказівкою матері. Відповідач [PERSON] заперечуючи проти позову пояснив, що позивачем не надано доказів проживання та ведення спільного господарства з [PERSON] , спільного виховання та утримання дитини. Позивач навіть не зверталась з заявою про стягнення аліментів. Померлий за життя не визнавав батьківства відносно [PERSON] . Виходячи зі змісту ч. 2 п. З постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до [INFO] , необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності. З копії свідоцтва про народження вбачається, що вона [PERSON] народився [INFO] , а тому спірні правовідносини повинні регулюватися нормами КпШС України. Відповідно до ч.З ст.53 КпШС, роз`яснень, викладених в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 12.06.1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою померлого, в судовому засіданні пояснила, що померлий з [PERSON] почали проживати однією сім`єю ще до народження дитини. Разом проживали в квартирі померлого по [ADDRESS] . Після у них народився син - [PERSON] . Дитина дуже схожа на померлого. Приблизно, коли дитина пішла до першого класу позивач і померлий перестали проживати разом. Але [PERSON] завжди вважав та говорив, що [PERSON] це його дитина і продовжував з ним спілкуватись навіть після того, як померлий та позивач перестали разом проживати. [PERSON] приходив до батька і тоді коли він дуже захворів. Весь час померлий постійно піклувався дитиною. Після розлучення з позивачем померлий проживав разом з [PERSON] , але в якості кого вона проживала з ним свідок не знає. Відповідача [PERSON] ніколи не бачила. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою померлого, в судовому засіданні пояснила, що познайомилась з позивачем та померлим в 1993 році. Зі слів померлого та позивача знає, що у них є дитина на і`мя [PERSON] . Також з їх слів знає, що вони проживали разом ще до народження дитини. Позивач та померлий проживали разом в квартирі [PERSON] Померлий водив та забирав [PERSON] з садочка. Після розірвання відносин з позивачем померлий та [PERSON] не переставали підтримувати відносини. [PERSON] дуже часто приходив до батька. Померлий завжди називав [PERSON] сином. Відповідача бачила дуже давно, але коли останній раз бачила, то [PERSON] тримав на руках [PERSON] та казав, що це його рідний брат. З якого часу почала проживати [PERSON] не пам`ятає, але знає, що вона проживала у померлого в якості квартирантки. Свідок [PERSON] , яка була вихователем в групі дитячого садочку протягом З років (з 1996 року по 2000 рік), куди ходив [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що померлий водив [PERSON] в садочок. Дитина тягнулась до батька. Померлий завжди цікався життям садочка, сплачував кошти на дитину. Частіше в садочок приходив з дитиною батько. Також бачила [PERSON] з померлим і за межами садочка. Не знала, що померлий має інше прізвище ніж дитина та не вказаний в свідоцтві про народження батьком дитини. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою померлого, в судовому засіданні пояснила, що в будинку по [ADDRESS] проживає з 1986 року. З 1988 року по 1998 рік в цьому будинку працювала двірником. Добре знала померлого. Померлий та позивач почали проживати разом ще до народження дитини. Бачила як розвивались відносини між померлим та позивачем, коли позивач була вагітною, вони завжди ходили разом. Прожили разом вони приблизно 7-8 років. Померлий називав дитину синочком. Після розірвання відносин з позивачем померлий постійно спілкувався з [PERSON] . Також пояснила, що знає, що вселення в цей будинок до [PERSON] була інша сім`я та двоє синів. Але з моменту вселення і смерті вона жодного разу не бачила його синів від першого шлюбу. Знає, що останні роки життя [PERSON] в його квартирі проживала [PERSON] . Які у них були стосунки вона не знає. [PERSON] бачили 3-5 разів. Свідок [PERSON] який є рідним братом померлого, в судовому засіданні пояснив, що до брата приїжджав 1 раз на рік. Знає, що у [PERSON] є син [PERSON] , про якого йому особисто розповів брат. [PERSON] , коли він приїжджав до брата, приходив до батька в гості. Проте чи проживав померлий з [PERSON] разом однією сім`єю йому нічого не відомо. Але коли він приїжджав, то позивач приходила піклувалась за померлим та готувала їжу. Під час хвороби [PERSON] часто згадував про сина [PERSON] . [PERSON] вперше побачив в кінці літа 2003 року, яку померлий йому представив як кохану. З якого точно часу вони почали разом проживати йому не відомо. Знає, що вони вели спільне господарство, купляли разом речі. Під час хвороби за ним доглядала [PERSON] . З сином від першого шлюбу- [PERSON] у померлого були дуже натягнуті відносини. Жодного разу не бачив у померлого [PERSON] . В лікарню він не приїжджав. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою померлого, пояснила, що в 2003 році вона попросила померлого відвести її в село, а він їй порадив звернутись до його жінки, тобто до [PERSON] . Часто бачила їх разом на базарі. З нею він перестав вживати алкогольні напої, став чистий і доглянутий. Коли [PERSON] захворів за ним доглядала [PERSON] . Старшого сина [PERSON] жодного разу не бачила. Також знає, що померлий проживав разом однією сім`єю з [PERSON] в його квартирі [ADDRESS] . Свідок [PERSON] , яка є сусідкою померлого з 2000 року, в судовому засіданні пояснила, що починаючи з дня коли вона вселилась, вона бачила, що померлий ходив з дитиною. Потім вона від померлого дізналась, що дитину звуть [PERSON] і що від померлого пішла жінка. [PERSON] дуже часто ходив з [PERSON] . Померлий їй сказав, що [PERSON] це його рідна дитина. В подальшому їй стало відомо, що у померлого живе [PERSON] , яку він називав дружиною. Вони разом відпочивали та працювали. Під час хвороби вона за ним доглядала. Свідок [PERSON] , який є знайомим померлого, в судовому засіданні пояснив, що померлого знає приблизно з 1997 року. В жовтні 2003 року померлий познайомив його з [PERSON] . Вважає, що вони жили однією сім`єю. Під час хвороби [PERSON] за ним доглядала [PERSON] . Померлий познайомив його з своїм молодшим сином [PERSON] , який тоді ходив до школи. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 12.06.1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Так в судовому засіданні з пояснень позивача [PERSON] та свідків [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] достовірно встановлено, що померлий визнавав [PERSON] своїм сином, постійно спілкувався з дитиною та займався його вихованням. Також з пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] встановлено, що померлий проживав разом однією сім`єю з [PERSON] ще до народження дитини. Що стосується заперечень відповідача з приводу того, що позивач не зверталась за стягненням аліментів, то сам по собі факт не стягнення [PERSON] аліментів з [PERSON] на утримання дитини не може свідчити про безспірний доказ того, що він не є батьком даної дитини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Заперечуючи проти позову відповідачем [PERSON] на виконання вимог ст. 60 ЦПК України не надано жодного доказу відсутності факту сумісного проживання та ведення спільного господарства та невизнання померлим батьківства відносно [PERSON] . Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] взагалі ніколи не бачили [PERSON] . Свідок [PERSON] , пояснила, що колись бачила, як [PERSON] тримав на руках [PERSON] та казав, що це його рідний брат. Встановлені судом правовідносини регулюються ч. 2 ст. 256 ЦПК України, відповідно до якої у судовому порядку можуть бути встановлені також інші, не зазначені у ч.1 ст. 256 ЦПК України, факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд вважає доведеним факт батьківства [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] і тому встановивши даний факт, [PERSON] має право на отримання спадщини, як спадкоємець першої черги за законом. Згідно з свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с. 43). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 09.06.1999 року [PERSON] належить право власності на квартиру в [ADDRESS] (а.с. 47). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, а тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право на спадщину у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Що стосується позовних вимог [PERSON] слід зазначити наступне. Наполягаючи на позові представник [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживала разом з померлим однією сім`єю починаючи з жовтня 2003 року в квартирі [ADDRESS] . В даній квартирі вона за свої кошти робила ремонт, купувала меблі та побутову техніку. В 2005 році померлий наполіг, щоб вона зареєструвалась у нього в квартирі. [ADDRESS] році у [PERSON] загострилась хвороба (рак сечового міхура). Вона здійснювала догляд за ним під час хвороби і до його смерті. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Як вбачається з договору піднайму квартири [PERSON] знімала квартиру [PERSON] . Але як з`ясувалося в судовому засіданні [PERSON] не могла знімати квартиру в цілому, а вона знімала лише кут у квартирі [PERSON] , так як квартира є однокімнатною, що підтверджується копією технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] (а.с.32.33) і в ній постійно проживав померлий. Крім цього, з копії тимчасового посвідки на постійне проживання вбачається, що [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою тимчасово до 15.04.2010 року (а.с.50). Також слід зазначити, що заперечуючи проти позову відповідачем [PERSON] долучено до матеріалів справи копію рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2007 року (а.с. 127), відповідно до якого померлий звертався до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] до [PERSON]. Дані факти можуть слугувати підтвердженням того, що померлий здавав кут в своєї квартирі в піднайом. Пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суперечать поясненням свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Прояви турботи [PERSON] щодо [PERSON] та надання йому допомоги не свідчать про сумісне проживання з ним. На виконання ст. 60 ЦПК України, представником позивача не надано інших, ніж пояснення свідків, доказів про проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Звернувшись до суду, [PERSON] просить змінити черговість отримання права на спадкування, надавши їй право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги. Але позивачкою не надано, а в судовому засіданні не здобуто доказів, що позивачка протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу [PERSON] , який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Так, позивачка в судовому засіданні пояснила, що вона просить змінити черговість одержання права на спадкування та надати їй право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, так як вона тривалий час проживала разом з померлим однією сім`єю в його квартирі, коли він захворів несла витрати на його лікування, та тривалий час опікувалась ним. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення позовних вимог немає, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved