Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що він проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. З вересня 2009 року навчається в Інституті історії, етнології та правознавства ім..[PERSON] Чернігівського національного педагогічного університету імені [PERSON], у звязку з чим потребує сторонньої матеріальної допомоги. Зазначає, що він є інвалідом з дитинства і значну частину коштів витрачає на ліки. [PERSON] є його батьком, проживає окремо від нього і в добровільному порядку відмовляється сплачувати аліменти, хоча має постійний дохід. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити повністю, при цьому посилалась на обставини викладені в позові. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.34), на адресу суду надійшли письмові заперечення (а.с.16-17) та заява про розгляд справи без його участі, позов визнає частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (а.с.35). Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог та наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Виходячи з вимог ч.1 ст..199 Сімейного Кодексу України та п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, обовязок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно правил ч. 2 статті 199 Сімейного кодексу України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 28.07.2000 року (а.с.8-а). Від шлюбу мають повнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується довідкою № 357 від 29.04.2010 року (а.с.6), [PERSON] з 01.09.2009 року навчається в Інституті історії, етнології та правознавства ім..[PERSON] Чернігівського національного педагогічного університету імені [PERSON], за денною формою навчання, строк закінчення навчання 30 червня 2013 року. [PERSON] отримує стипендію, середній розмір якої складає 875 грн. 91 коп. (а.с.26), є інвалідом з дитинства ІІІ групи (а.с.5) та отримує пенсію у розмірі 423 грн. 60 коп. Позивач проживає разом з матірю (а.с. 7), яка, згідно копії трудової книжки, з 01.06.2010 року почала працювати (а.с.9-11). Відповідач мешкає окремо, має іншу сімю (а.с.22), працює та отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої становить 5 355 грн. 91 коп. (а.с.20), є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії (а.с.21). Сторони доказів про наявність чи відсутність рухомого та нерухомого майна у їх власності суду не надали. З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу сину у звязку з його навчанням. Виходячи із зазначених правових норм, що регулюють дані спірні правовідносини, фактичних обставин справи, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище позивача, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, а також беручи до уваги, що відповідач має стабільний, регулярний заробіток (доход), мати позивача [PERSON] в силу закону також зобовязана утримувати повнолітнього сина, суд вважає за необхідне, відповідно до п. 20 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст. 199, 200 Сімейного кодексу України, позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 20.05.2010 року в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України та до закінчення навчання, до 30 червня 2013 року включно, але не більш ніж до досягнення [PERSON] 23 років. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», відповідач звільняється від оплати судового збору як учасник ліквідації наслідків від аварії на ЧАЕС (а.с.21), а тому судовий збір в сумі 51 грн слід віднести за рахунок держави. Витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду цивільних справ, відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід покласти на відповідача. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial