Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 27.06.2007 належить 43/100 частин домоволодіння по вул. Івана Камишева, 69 в м. Харкові. Не зареєстровано після перерозподілу ідеальних часток право власності на 36/100 частин домоволодіння на імя [PERSON] та 21/100 частин домоволодіння на імя [PERSON]. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21.03.2006 за [PERSON] визнано право власності на прибудову літ «а-5» (приміщення 2-1,2-5,2-5), тамбур літ «а-6» (приміщення ІУ), літню кухню літ «П» з тамбуром літ «п-1», що в ідеальній долі буде складати 56/100 частини домоволодіння. Згідно довідки КП «Харківське міськБТІ» після визнання права власності на вищезазначені будівлі ідеальні долі співвласників перерозподіляться арифметично і будуть складати: [PERSON] 75/100 частини (19+56) домоволодіння, замість 43/100 частини; [PERSON] 16/100 частини домоволодіння, замість 43/100 частини; [PERSON] 9/100 частини домоволодіння, замість 21/100 частини; Позивачка просить перерозподілити ідеальні частки в праві власності між співвласниками відповідно до довідки КП «Харківське міськБТІ» та визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою вказаного домоволодіння відповідно до ідеальних часток. В ході судового розгляду позивачка неодноразово змінювала позовні вимоги та в останнє просила визначити порядок користування земельною ділянкою в домоволодінні по вул. Івана Камишева, 69 в м. Харкові, виділивши їй 1/2 частину зазначеної земельної ділянки площею 677 кв.м. з боку будинку № 21 по вул. Лафарга в м. Харкові а відповідачам в загальне користування ? частини земельної ділянки площею 677 кв.м. з боку будинку № 67 по вул. Івана Камишева в м. Харкові, а вимоги про перерозподіл ідеальних часток в праві власності між співвласниками залишити без задоволення. Відповідачка [PERSON] не погоджуючись з черговими уточненими вимогами позивачки та надаючи письмові заперечення на них, заявила зустрічний позов, в якому просила зобовязати позивачку відновити тверду межу між їх земельними ділянками відповідно до технічного паспорту КП «Харківське міськБТІ» від 07.07.1990, однак з останніми вимогами [PERSON] погодилась, від зустрічного позову відмовилась. В суді позивачка дала пояснення відповідно до обставин, викладених в позовній заяві з уточненими вимогами, просила задовольнити позов. Відповідачка проти уточнених вимог не заперечувала, від зустрічного позову відмовилась. [PERSON] про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, до судового засідання не зявився, однак надіслав телеграму про те, що не можу бути присутнім в судовому засіданні за станом здоровя, проти позову заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини. На теперішній час за [PERSON] зареєстровано на праві власності 43/100 частин домоволодіння по вул. Івана Камишева, 69 в м. Харкові. За [PERSON] і [PERSON] не зареєстровано 36/100 та 21/100 частин домоволодіння відповідно (а.с. 4). Підставою для зазначеного перерозподілу ідеальних часток в спірному домоволодінні стали рішення Московського районного суду м. Харкова від 21.03.2006, яким за [PERSON] визнано право власності на житлову прибудову та надвірні будівлі на території домоволодіння по вул. Івана Камишева, 69 в м. Харкові, договір купівлі-продажу від 27.06.2007 укладений між [PERSON] та [PERSON], предметом якого стали 43/100 частин зазначеного домоволодіння (а.с. 5-9). Належність відповідних ідеальних часток в домоволодінні по вул. Івана Камишева, 69 в м. Харкові [PERSON] і [PERSON] підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами інвентарної справи № 7996 на домоволодіння, сторонами не заперечується, отже не підлягає доказуванню. Відповідно до матеріалів зазначеної інвентарної справи після забудови земельної ділянки по вул. Білостокська, 27 в м. Харкові, назва якої в наступному змінена на вул. [PERSON] та змінена нумерація будинків на вулиці, право власності на відповідні частини домоволодіння неодноразово реєструвалось за різними особами на підставі спадкування, договорів дарування, купівлі-продажу, міни, рішень виконкому Московської районної в м. Харкові ради (аркуші 9-14, 27-28, 52, 56-59, 71, 102, 126, 130, 132, 145, 162, 166,\~183 інвентарної справи № 7996, а.с. 141) Самовільно здійсненні прибудови, надвірні будівлі реєструвались за власниками у встановленому законом порядку, через що перерозподілялись ідеальні частки в домоволодінні, однак питання щодо користування земельною ділянкою відповідно до матеріалів інвентарної справи жодного разу не вирішувалось (аркуші 42-48, 155-160 інвентарної справи). Враховуючи викладене суд дійшов до висновку, що порядок користування земельною ділянкою між співвласниками в окремі періоди часу вирішувався за усною домовленістю. Аналіз інвентарної справи № 7996 на домоволодіння № 69 по вул. Івана Камишева в м. Харкові дозволяє зробити висновок, що першочергова часткова власність з визначенням часток виникла в наслідок продажу одноособовим власником [PERSON] зазначеного домоволодіння [PERSON] і [PERSON] в рівних частках по 1/2 кожному. Земельна ділянка була також поділена між співвласниками навпіл (а.с. 8-9 інвентарної справи). В наступному частка [PERSON] на підставі зазначених вище правочинів та рішень перейшла до відповідачів, а частка [PERSON] до позивачки, при цьому ідеальні частки в праві власності на житлові будівлі і надвірні споруди неодноразово підлягали перерозподілу, проте прядок користування земельною ділянкою, як зазначалось вище, ніде не реєструвався. Згідно з абз. 3 п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (далі Пленум) якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку… не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач, слід виходити з розміру його частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Тобто, при вирішенні питання про порядок користування земельною ділянкою між сторонами суд виходить з того, що [PERSON] на час виникнення спільної часткової власності мав 1/2 частку в домоволодінні і ця частина не перерозподілялась між іншими співвласниками в наступному і до часу її придбання [PERSON] Згідно висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 4080 від 26.05.2010 надано один варіант користування земельною ділянкою по вул. Івана Камишева, 69 в м. Харкові загальною площею 1354 кв.м. (309 кв.м. з яких залишені в користуванні відповідних користувачів згідно рішення виконкому Сталінської райради депутатів трудящих від 16.11.1954 за № 778) таким чином, що 1/2 частина земельної ділянки площею 677, кв.м. з наявними на ній будівлями, що належать [PERSON], з боку домоволодіння № 21 по вул. Лафарга запропоновано виділити в користування [PERSON], а іншу 1/2 частину земельної ділянки площею 677 кв.м. з боку домоволодіння № 67 по вул. Івана Камишева запропоновано залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] (а.с. 149-150). Частина 1 ст. 358 ЦК України передбачає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ч. 3 зазначеної статті кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Частини 2, 3 ст. 152 ЗК України передбачає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельну ділянку здійснюється, окрім іншого, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав. Згідно п. 22 Пленуму суд, при вирішенні справи за позовом про встановлення порядку користування земельною ділянкою у резолютивній частині рішення повинен вказати розмірі і межі тих земельних ділянок, які має використовувати кожна зі сторін і тих, які виділено для спільного користування. Враховуючи викладене, беручи до уваги визнання [PERSON] позову та її відмову від зустрічного позову, суд вважає можливим позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі, провадження у справі за зустрічним позовом закрити.

Outcome: approved