Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відділу освіти Запорізької районної державної адміністрації про скасування наказу про її звільнення №90-К від 09.06.2009 р., поновлення на роботі на посаді заступника директора навчально-виховної роботи Мар'ївського навчально-виховного комплексу, в якому вказала, що раніше, з 1992 р. працювала у відповідача вчителем, а з 01.03.2000 р. призначена на посаду заступника директора, з правом викладання 12 годин зарубіжної літератури. 25.12.06р. звільнена з посади за ст.. 38 КЗпП України в зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років. Надалі, наказом відповідача № 5-К від 04.01.2007 р. вона знов призначена на посаду заступника директора по навчально-виховній роботі та вчителем зарубіжної літератури Мар'ївського навчально-виховного комплексу з 04.01.2007 р. 09.06.2009 р. при проведенні державної підсумкової атестації, відповідач приїхав з перевіркою кадрової документації та організованого закінчення 2008-2009 р.р., про що було складено довідки. Вона була головою атестаційної комісії в 9 класі. Не дивлячись на це, перевіряючий почав вимагати документи, відривати від проведення атестації. Будучи в напруженому емоційному стані, вона цього ж дня, 09.06.2009 р. написала заяву про звільнення з посади за власним бажанням та повинна була відпрацювати 2 тижні. 11.06.2009 р. вона подала заяву відповідачу, в якому відкликала свою заяву про звільнення з роботи від 09.06.2009 р., проте її повідомили, що вона звільнена з роботи ще 09.06.2009 р. З наказом про звільнення відповідач її не ознайомив. 16.06.2009 р. вона звернулася до відповідача з письмовою заявою дати відповідь з цього питання. Листом 01-27/662 від 17.06.2009 р. відповідач повідомив, що її заява про звільнення не може бути відкликана, оскільки на її місце в порядку переведення прийняті [PERSON] та [PERSON] Оскільки вона писала заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, то повинна була попередити про це адміністрацію письмово за 2 тижні. У своїй заяві вона не просила адміністрацію звільнити її з посади 09.06.2009 р. та не вказувала які-небудь поважні причини звільнення. Не дивлячись на це, відповідач наказом №90-К від ,09.06.2009 р. звільнив її з роботи за ст. 38 КЗпП України, про що зробив відповідний запис в її трудовій книжці. Своє звільнення вважає незаконним, оскільки відповідач повинен був видати наказ не раніше закінчення 2-х тижневого строку, оскільки вона має право в зазначений строк відкликати свою заяву про звільнення, якщо на її місце в порядку переведення з іншого підприємства не запрошена інша особа. [PERSON] та [PERSON] прийняті відповідачем на її посаду не в порядку переведення з іншого підприємства. Вони обидві працювали в Мар"ївському навчально- виховному комплексі та продовжують там працювати з педагогічним навантаженням 18 годин на тиждень. Просить визнати незаконним наказ відповідача про звільнення її з роботи №90-К від 09.06.2009 р. та поновити на посаді заступника директора Мар"ївського навчально- виховного комплексу. Крім того, позивачка вказала, що при звільненні відповідач виплатив їй заробітну плату за відпрацьований час, а також компенсацію за невикористану відпустку, матеріальну допомогу на оздоровлення. Просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 10.06.2009 р. по 03.06.2010 р. в сумі 31618 грн. 18 коп., виходячи з середньоденного заробітку 127 грн. 49 коп., згідно представленого розрахунку. Представник відповідача заперечує проти позову, суду пояснив, що позивачка на підставі наказу №5-К від 04.01.2007 р. відділу освіти була призначена на посаду заступника директора по навчально-виховній роботі та вчителем зарубіжної літератури Мар"ївського навчально-виховного комплексу. 09.06.2009 р. при проведенні перевірки в школі були виявлені істотні порушення фінансової дисципліни, в роботі позивачки був відсутній контроль над навчально- виховним процесом. їй було запропоновано дати пояснення, проте вона відмовилася та написала заяву про звільнення з посади за власним бажанням. Позивачка не вказувала у своїй заяві дату звільнення. У зв'язку із закінченням навчального року та великим об'ємом роботи у вказаний період, у адміністрації виникла необхідність задовольнити заяву [PERSON] та звільнити її з посади в день подачі заяви. Того ж дня її звільнення було узгоджене з директором Мар"ївського навчально- виховного комплексу та виданий наказ №90-К від 09.06.2009 р. про звільнення з посади за ст. 38 КЗпП України. 10.06.2009 р. в школі позивачка була ознайомлена з наказом про звільнення, але від підпису відмовилася. Далі вона залишилася працювати в школі вчителем зарубіжної літератури, оскільки була звільнена тільки з посади заступника директора. 11.06.2009 р. позивачка відкликала свою заяву про звільнення, проте задовольнити її заяву вже було неможливо, оскільки на її місце в порядку переведення наказами №106-К та №107-К від 10.06.2009 р. були призначені [PERSON] та [PERSON] Вважає, що звільнення позивачки з посади проведене відповідно до вимог ст. 38 КЗпП України. Оскільки після звільнення з посади позивачка продовжувала працювати вчителем зарубіжної літератури, то їй продовжували нараховувати заробітну плату як вчителю, надали відпустку відповідно до графіка з 23.06.2009 р., виплатили зарплату - частину як заступнику директора, а частину як вчителю, відпускні та оздоровчі, згідно представленого розрахунку. Просить в позові відмовити. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це адміністрацію письмово за 2 тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням обумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на інше місце проживання, переведення на роботу чоловіка чи дружини в іншу місцевість, а також з інших поважних причин), адміністрація зобов'язана розірвати трудовий договір в строк, вказаний працівником. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 р. №9, працівник, який попередив адміністрацію про розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, має право до закінчення строку попередження відкликати свою заяву та звільнення в цьому випадку не проводиться., якщо на його місце не запрошена особа в порядку переведення з іншого підприємства. Судом встановлено, що позивач з 1992 р. працювала у відповідача вчителем, а з 01.03.2000 р. була призначена на посаду заступника директора, з правом викладання 12 годин зарубіжної літератури. 25.12.06р. звільнена з посади за ст.. 38 КЗпП України в зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років. Надалі, наказом відповідача № 5-К від 04.01.2007 р. вона знов призначена на посаду заступника директора по навчально-виховній роботі та вчителем зарубіжної літератури Мар'ївського навчально-виховного комплексу з 04.01.2007 р. Вказані обставини підтверджені трудовою книжкою [PERSON] Відповідно до вимог п.91 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, у сільській місцевості директори та їх заступники при відсутності вчителів з відповідних предметів можуть вести викладацьку роботу в обсязі не більш 12 годин на тиждень з дозволу відповідного органу управління освіти. Таким чином, позивач , займаючи посаду заступника директора з навчально- виховної роботи вела викладацьку роботу, що передбачено законом. 09.06.2009 р. при проведенні державної підсумкової атестації в школі, відповідач приїхав з перевіркою кадрової документації та організованого закінчення 2008-2009 р.р., про що було складено довідки. Позивач в той день була головою атестаційної комісії в 9 класі. Не дивлячись на проведення державної підсумкової атестації, відповідачем проводилась перевірка в школі, що утворювало напружено обстановку . Будучи в напруженому еційному стані, позивач цього ж дня, 09.06.2009 р. написала заяву про звільнення з посади за власним бажанням та відповідно до вимог ст.. 38 КЗпП України повинна була відпрацювати 2 тижні. 11.06.2009 р. вона подала заяву відповідачу, якою відкликала свою заяву про звільнення з роботи від 09.06.2009 р., проте її повідомили, що вона звільнена з роботи ще 09.06.2009 р. З наказом про звільнення позивач не була ознайомлена .. Листом 01-27/662 від 17.06.2009 р. відповідач повідомив, що її заява про звільнення не може бути відкликана, оскільки на її місце в порядку переведення прийняті [PERSON] та [PERSON] З наданих суду документів вбачається, що оскільки позивач писала заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, то повинна була попередити про це адміністрацію письмово за 2 тижні. Вказаний час обов"язковий як для працівника так і для роботодавця. У своїй заяві позивач не просила адміністрацію звільнити її з посади 09.06.2009 р. та не вказувала які-небудь поважні причини звільнення. Не дивлячись на це, відповідач наказом №90-К від 09.06.2009 р. звільнив її з роботи за ст. 38 КЗпП України, про що зробив відповідний запис в її трудовій книжці. Звільнення позивача з роботи проведено незаконно, оскільки відповідач повинен був видати цей наказ не раніше закінчення 2-х тижневого строку, оскільки вона має право в зазначений строк відкликати свою заяву про звільнення, якщо на її місце в порядог переведення з іншого підприємства не запрошена інша особа. Доводи відповідача про те, що на місце позивача прийняті інші працівника в порядку переведення суд вважає безпідставними, оскільки [PERSON] та [PERSON]М прийняті відповідачем на вказану посаду не в порядку переведення з іншогс підприємства. Вони обидві працювали в Мар"ївському навчально-виховному комплексі вчителями та продовжують там працювати з педагогічним навантаженням 18 годин на тиждень. Відповідач також послався на те, що позивач звільнена з посади заступника директора закладу, однак залишилася працювати вчителем. Втім, в своїй заяві про звільнення , позивач не вказувала про продовження трудових відносин з відповідачем в якості вчителя. В наказі 90-к від 9.06.09р. про її звільнення не вказано про продовження трудових відносин між сторонами та не відображено в трудовій книжці. Таким чином, судом встановлено, що звільнення позивача проведено з порушенням вимог ст. 38 КЗпП України та вона відповідно до ст. 235 КЗпП України підлягає поновленню на роботі. При винесенні рішення про поновлення на роботі, суд одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середньоденна заробітна плата позивача, відповідно до наданого розрахунку складає 127 грн. 49 коп. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за період з 10.06.09р. по 3.06.10 р. в розмірі 31618 грн. 18 коп., які повинні бути виплачені з урахуванням прибуткового податку та інших обов'язкових платежів. Доводи відповідача про те, що їй нараховувалася заробітна плата після звільнення та виплачені відпускні та оздоровчі, суд вважає безпідставними, оскільки при звільненні роботодавець повинен повністю розрахуватися з робітником , виплатити йому заробітну плату за відпрацьований час та компенсацію за невикористану відпустку. Оскільки по трудових спорах позивача звільнено від сплати судового збору та витрат на ІТЗ, то вони підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved