Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом, в якому просить суд зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Лозівському районі здійснити їй перерахунок пенсії з підвищенням її на ЗО % мінімальної пенсії за віком та провести до цього відповідні нарахування і виплати на його користь недоплачену йому, як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 рік. Позовні вимоги позивач обґрунтовував наступним. Позивач є пенсіонером за віком, має статус "Дитина війни". Всупереч діючого законодавства відповідачем протягом 2009 року не виплачувалася доплата до пенсії в розмірі ЗО відсотків від іі мінімальної пенсії за віком. В судове засідання позивач не прибув, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача позов не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обгрунтування своїх доводів зазначив наступне. Відповідач вважає дії Управління Пенсійного фонду щодо невиплати позивачу доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" правомірним через визначеність на законодавчому рівні органу, на який покладено обов'язок здійснення таких виплат юбам, які мають статус дитини війни, за рахунок яких коштів повинні здійснюватися ці виплати та :ий розмір мінімальної пенсії за віком необхідно застосовувати при обчисленні таких доплат, іаховуючи, що механізм реалізації положень статті 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" кутній, то вирішити питання про реалізацію вказаного положення можливо лише шляхом внесення іін до Закону України "Про соціальний захист дітей війни". При цьому відповідач зазначив, що гобґрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону країни "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки розмір мінімальної їнсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується виключно для вначення розмірів пенсії, призначених за цим Законом. В судове засідання, призначене на 29 червня 2010 року, відповідач свого представника не нааправив. про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника. Суд дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Позивач [PERSON] народився 29 травня 1939 року. Згідно із ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дитиною війни є особа, яка є гомадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було :нше 18 років. Відповідно, позивач є дитиною війни в розумінні Закону України "Про соціальний хист дітей війни". Даний факт підтверджується копією посвідчення позивача серії АГ № 345465 з оставленим в ньому штампом "Дитини війни". Відповідач не заперечує того факту, що Позивач є дитиною війни в розумінні Закону України Іро соціальний захист дітей війни". Враховуючи зазначений статус позивача, суд зазначає, що його соціальний захист регулюється законом України "Про соціальний захист дітей війни". Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії бо щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії. підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Виходячи з того, що позивач є дитиною війни в розумінні Закону України "Про соціальний ахист дітей війни", суд вважає, що на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний захист дітей війни", в тому числі й право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України. Що стосується вимог позивача про зобов'язання відповідача виплачувати у в 2009 році щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, то суд вважає такі вимоги (Грунтованими, виходячи з наступного. Статтею 54 Закону України "Про Державний бюджет на 2009 рік" передбачено, що в 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення встановлено у розмірах, які діяли у грудні 2008 року. Рішення Кабінетом Міністрів України в 2009 році щодо обмежень виплати соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а також рішення Конституційним Судом України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень не приймалося. Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, суд дійшов висновку, що в 109 році УПФУ в Лозівському районі Харківської області повинен був нарахувати та сплачувати відповідачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції, яка діяла до 01.01.2009 року, оскільки згідно ст. 54 Закону України "Про державний бюджет і2009 рік" прожитковий мінімум на одну особу, та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення у розмірах, які діяли у грудні 2008 року, тобто в розмірі 498 гривень. Отже, відповідач з 01.01.2009 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", нарахувати та здійснити позивачу доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року підлягають задоволенню. Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає наступне. Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пеннсії за віком. Із довідки Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області зазначається що грошові суми згідно закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з січня по грудень 2009 року повинно було бути нараховане та виплачено підвищення до пенсії в ромірі 1643,40 грн., однак виплата була здійснена частково, тому суд вважає, що за період з 01 січня 131 грудня 2009 року позивачу необхідно виплатити з урахуванням виплаченого підвищення до пенчії певні суми. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за давилами, передбаченими ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Відповідно до частини першої статті 28 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенеійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового інімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо застосування іюження ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого інімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем інституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення "Про Пенсійний фонд України" і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів, територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача - є правління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області. Тому до повноважень Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області відноситься нарахування пенсії у розмірі, встановленому законодавством, та виплата підвищення до пенсії позивачу. Суд вважає безпідставними заперечення відповідача щодо не визначеності на законодавчому певні питання відносно органу, на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам. які мають статус дитини війни. Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що обов'язок по нарахуванню та іплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" покладено на Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області, за місцем проживання позивача. Крім того, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії. Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються, яким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх внституційних прав. За змістом ч.І ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що стючає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом. Законом України "Про соціальний захист дітей війни" реалізовано конституційне право на іціальний захист громадян, які мають статус "дитини війни", серед яких їм надано право на гримання 30% доплати до пенсії. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у сумі 45,50 грн.

Outcome: approved