Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом посилаючись на те, що вона є власником двокімнатної квартири [ADDRESS]. Квартира знаходиться в окремому одноповерховому флігелі та використовується як офісне нежиле приміщення. Під зазначеною квартирою знаходяться в підвальному приміщенні допоміжні приміщення загальною площею 106,8кв.м. Крім того, до флігелю було попередніми власниками добудовано ґанок. Добудовою ґанку не були порушені чи обмежені будь-чиї права. Ремонт та утримання зазначених приміщень проводить позивач за власні кошти. Просить визнати за нею право власності на допоміжні приміщення площею 106,8кв.м., нежитлове приміщення площею 115,3кв.м., добудову - ґанок 8,0кв.м., а всього на нежитлове приміщення загальною площею 230,1кв.м., яке розташоване по вул. Петренка, 35-а в м. Херсоні; зобов'язати виконком Херсонської міської ради видати свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення по вул. Петренка, 35-а у м. Херсоні загальною площею 230,1кв.м., з ґанком; зобов'язати Херсонське державне бюро технічної інвентаризації зареєструвати за нею право власності на допоміжні приміщення площею 106,8кв.м., нежитлове приміщення площею 115,3кв.м., добудову ґанок 8,0кв.м., а всього на нежитлове приміщення загальною площею 230,1кв.м., яке розташоване по вул. Петренка, 35-а в м. Херсоні. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просила розглянути справу на розсуд суду. Пояснила, що предметом позову є визнання права власності на допоміжне приміщення. Наведений об'єкт нерухомості знаходиться в окремо розташованому будинку, який не належить до комунальної форми власності. Право власності на приміщення в цілому, включаючи допоміжне, за органом місцевого самоврядування не зареєстрований. Разом з цим, у відповідності до рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням [PERSON] та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1,10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) N 4-рп/2004 (надалі рішення Конституційного суду) - Допоміжні приміщення, відповідно до пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" стають об'єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, одночасно з приватизацією громадянами квартир, що засвідчується єдиним документом - свідоцтвом про право власності на квартиру. Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення будь-яких інших додаткових юридичних дій. Власникам квартир немає необхідності створювати з цією метою об'єднання співвласників багатоквартирного будинку. Набуте громадянами право на квартири державного житлового фонду та належні до них допоміжні приміщення є непорушним (стаття 41 Конституції України, забезпечується державою і захищається судом (стаття 55 Конституції України). Аналізуючи порушені у конституційному зверненні і конституційному поданні питання щодо права власників приватизованих і неприватизованих квартир багатоквартирних будинків та органів місцевого самоврядування і місцевих державних адміністрацій розпоряджатися допоміжними приміщеннями, а також-конструктивними елементами таких будинків (фундамент, несучі стіни, міжповерхові перекриття, сходові марші і т.ін.), Конституційний Суд України виходить з правової характеристики спільного майна власників квартир, конкретизованої у Законі України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку". Згідно зі статтею 19 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" спільне майно власників квартир складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у їх спільній сумісній власності і не підлягає відчуженню, загальне майно - у спільній частковій власності. Відповідно до цього Закону співвласники допоміжних приміщень мають право розпоряджатися ними в межах, встановлених зазначеним Законом та цивільним законодавством. Таким чином, питання щодо згоди власників квартир - співвласників допоміжних приміщень багатоквартирного будинку - на надбудову поверхів, улаштування мансард і т.ін. з використанням при цьому конструктивних елементів будинку, як і на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо), має вирішуватися відповідно до законів про власність та інших законів України, передусім Цивільного кодексу України. Як вбачається з наведеного, Закон надає підстави для стверджень про набуття права на спірний об'єкт - допоміжне приміщення, при приватизації квартири [ADDRESS] та, відповідно, передачу наведеного права позивачу при укладенні договору дарування квартири. З огляду на наведене рішення Конституційного суду України, враховуючи відсутність можливих прав на спірний об'єкт у територіальної громади міста Херсона та відсутність інших співкористувачів допоміжного приміщення, просить вирішити справу на розсуд суду при підтвердженні існування прав на квартиру у позивача. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з огляду на наступне: Судом встановлено, що, згідно договору дарування від 20 січня 2006 року, позивач є власником квартири [ADDRESS]. Квартира є двокімнатною (житлова площа складає 26,4кв.м., загальна площа - 96,9кв.м.), знаходиться в окремому одноповерховому флігелі та використовується як офісне нежиле приміщення. Під зазначеною квартирою знаходяться в підвальному приміщенні допоміжні приміщення загальною площею 106,8кв.м. Крім того, до флігелю було попередніми власниками добудовано ґанок, який є невід'ємною частиною належного позивачу приміщення. Добудовою ґанку не були порушені чи обмежені будь-чиї права. Крім того, ремонт та утримання зазначених приміщень проводить позивач за власні кошти. У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 по справі № 1-2/2004 рік в аспекті конституційного звернення і конституційного подання положення частини першої статті 1, положення пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» треба розуміти так, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладочки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Таким чином, позивач на законних підставах є єдиним власником окремо стоячого флігелю, розташованого по вул. Петренка, 35-а у м.Херсоні та набула також і право власності на допоміжні приміщення, що розташовані у підвальному приміщенні флігелю. Зазначені обставини не заперечувалися представником відповідача у судовому засіданні. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно до ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved