Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності її чоловіку [PERSON], який помер 31 грудня 2007 року в с. Володимирівка Томаківського району Дніпропетровської області, Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №006446 виданого 29 грудня 2001 року на імя [PERSON]. Необхідність встановити факт належності [PERSON] вказаного правовстановлюючого документу в судовому порядку у неї викликана з наступних підстав. Вона являється спадкоємцем першої черги за законом майна [PERSON], до складу якого увійшла також земельна ділянка площею 5,940 гектарів, що розташована на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області. Право власності спадкодавця на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ ДП №006446, що був виданий 29 грудня 2001 року. До першої черги спадкоємців вказаного майна відносяться також заінтересовані особи по справі, однак спір щодо спадщини між ними та заявницею відсутній, бо вона з їх спільної згоди прийняла спадщину шляхом подання заяви до державної нотаріальної контори, а останні у свою чергу відмовилися від своєї частки у спадщині на його користь. Але як вбачається з письмової відмови державного нотаріуса Томаківського нотаріального округу, отримати свідоцтво про право на спадковий земельний пай вона позбавлена можливості у звязку з помилкою, допущеною у анкетних даних власника земельної ділянки. Саме з цієї причини вона змушена звернутися з заявою до суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, оскільки внести будь-які зміни до Державного акту про право приватної власності на землю, виданого на імя померлої особи в позасудовому порядку неможливо. Правильність прізвища її чоловіка, як зазначено у її паспорті та свідоцтві про смерть її чоловіка на українській мові [PERSON]. Навпаки у Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку, яка належала її чоловікові, прізвище власника земельної ділянки на українській мові було вказано невірно «Костаніц». Саме ця помилка є перешкодою їй отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті свого чоловіка. В усіх документах, що посвідчували особу її чоловіка, а також із актових записів про шлюб та народження їхніх дітей їхнє з чоловіком прізвище на російській мові вказувалося як «Костаниц». На українській мові свого часу її чоловік отримував тільки паспорт, де в перекладі на українську мову його прізвище вказали як [PERSON]. Таким же чином вказали її прізвище і в її паспорті. Тобто, викладені вище обставини та документи, що додаються до заяви свідчать про те, що при видачі Державного акту на право приватної власності на землю на імя її померлого чоловіка була допущена граматична помилка у анкетних даних власника землі. Разом із тим наявність саме у неї, спадкоємиці за законом, самого Державного акту на землю, свідчить про те, що цей правовстановлюючий документ належав її чоловіку, а не іншій особі. Спадкодавець свого часу працював у КСП «Україна» і являючись членом цього господарства отримав право на отримання в натурі земельного паю, і як власнику земельної ділянки йому було видано правовстановлюючий документ на неї. Вказана вище обставина підтверджується записами в трудовій книжці її чоловіка про його членство в КСП «Україна» Томаківського району Дніпропетровської області. Вищевикладеними обставинами та письмовими доказами, що додаються до цієї заяви підтверджується той факт, що Державний акт на право приватної власності на землю, що був виданий 29 грудня 2001 року на імя [PERSON] належав [PERSON], який помер 31 грудня 2007 року. В судовому засіданні [PERSON] підтримала заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] проти встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документу не заперечують. Вивчивши матеріали справи, заслухавши заявника та заінтересовані особи, суд вважає можливим встановити факт належності [PERSON], який помер 31 грудня 2007 року в с. Володимирівка Томаківського району Дніпропетровської області, Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №006446 виданого 29 грудня 2001 року на імя [PERSON] з огляду на наступне. В усіх документах, що посвідчували особу чоловіка заявниці, а також із актових записів про шлюб та народження їхніх дітей, їх прізвище на російській мові вказувалося як «Костаниц». На українській мові свого часу її чоловік отримував тільки паспорт, де в перекладі на українську мову його прізвище вказали як [PERSON]. Таким же чином вказали її прізвище і в її паспорті. Навпаки у вказаному Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку, прізвище власника земельної ділянки на українській мові зазначено «Костаніц», що є перешкодою у отриманні свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка заявниці. Разом із тим наявність саме у заявниці, спадкоємиці за законом, самого Державного акту на землю, свідчить про те, що цей правовстановлюючий документ належав її чоловіку, а не іншій особі. Спадкодавець свого часу працював у КСП «Україна» і являючись членом цього господарства отримав право на отримання в натурі земельного паю, і як власнику земельної ділянки йому було видано правовстановлюючий документ на неї, що підтверджується записами в трудовій книжці чоловіка про його членство в КСП «Україна» Томаківського району Дніпропетровської області. Вищевикладеними обставинами та письмовими доказами, що додаються до цієї заяви підтверджується той факт, що Державний акт на право приватної власності на землю, що був виданий 29 грудня 2001 року на імя [PERSON] належав [PERSON], який помер 31 грудня 2007 року. Згідно п.2.9. „Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 року виправлення в державних актах про право власності на землю не допускається. Згідно ч. 3 ст. 256 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: approved