Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-21 00:00:00

Позивачі звернулися до Немирівського районного суду з позовом до ВАТ «Брацлав» про відшкодування завданої матеріальної шкоди. На протязі судового розгляду позивачі неодноразово змінювали позовні вимоги та предмет позову і остаточно сформулювали свої позовні вимоги наступним чином: просили суд стягнути солідарно з відповідачів відкритого акціонерного товариства «Брацлав», [PERSON] селищної ради Немирівського району, [PERSON] районної ради Вінницької області 112980 грн. матеріальної шкоди завданої самовільним зайняттям земельної ділянки та 43382 грн. матеріальної шкоди завданої знищенням житлового будинку та моральну шкоду, розмір якої має встановити суд на свій розсуд, визнати незаконним та скасувати рішення виконкому [PERSON] селищної ради народних депутатів Немирівського району Вінницької області від 02.10.1991 року №153 «Про виділення [PERSON] дослідному спеціалізованому заводу земельної ділянки» в частині земельної ділянки по вулиці Леніна,116 в смт. Брацлав, яка знаходилася в користуванні громадянина [PERSON], визнати незаконним та скасувати державний акт на право постійного користування землею серії ВН 000001 від 28.12.1993 року, виданий [PERSON] районною радою народних депутатів Вінницької області [PERSON] дослідному заводу в частині земельної ділянки по вулиці Леніна,116; визнати незаконним та скасувати п.1 рішення виконкому [PERSON] народних депутатів від 03.10.1991 року №177 «Про надання дозволу на будівництво [PERSON] дослідному спеціалізованому заводу виробничого корпусу типу Молодечно в смт. Брацлав по вулиці Леніна площею 0.82 га. на землі, виділеній виконкомом [PERSON] селищної ради в частині будівництва цього корпусу на земельній ділянці по вулиці Леніна,116 в смт. Брацлав, яка знаходилася в користуванні у [PERSON], про повернення позивачам самовільно зайнятої ВАТ «Брацлав» земельної ділянки по вулиці Леніна,116, в смт. Брацлав, про приведення вказаної земельної ділянки у придатний для використання стан, шляхом знесення виробничого комплексу ВАТ «Брацлав» на цій ділянці. Свої вимоги мотивували тим, що згідно свідоцтва на право власності ВАР №742487 на імя [PERSON] виданого [PERSON] державною нотаріальною конторою 22.10.2003 року та свідоцтва на право на спадщину за законом ВАР №742492 на імя [PERSON], виданих [PERSON] держнотконторою 22.10.2003 року та зареєстрованих Тульчинським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 13.01.2004 року за №PN 2998, свідоцтва про право на спадщину за заповітом померлого [PERSON] [PERSON] №742491 на імя [PERSON] виданого [PERSON] державною нотаріальною конторою 22.10.2003 року та зареєстрованого Тульчинським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 13.01.2004 року за № PN 3002 та свідоцтвом на право на спадщину за заповітом померлого [PERSON] [PERSON] №742490 на імя [PERSON] виданого [PERSON] державною нотаріальною конторою 22.10.2003 року та зареєстрованого Тульчинським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 13.01.2004 року, позивачі разом зі своєю матірю [PERSON], яка померла 15.09.2005 року, являлися власниками будинку загальною площею 66.1 кв.м. з відповідним господарчими будівлями, що знаходився в смт. Брацлав, вулиця Леніна, 116. В 2005 році позивачам стало відомо, що відповідачем ВАТ «Брацлав» при виконанні робіт по розчистці земельної ділянки, на якій розташовувався вказаний будинок, і яка була надана ВАТ «Брацлав» згідно рішення [PERSON] селищної ради, було знищено будинок позивачів разом з господарськими будівлями. Вважають, що вказана земельна ділянка була надана відповідачу ВАТ «Брацлав» з порушенням вимог чинного законодавства, а їхній будинок було знесено незаконно. Вважають незаконним рішення виконкому [PERSON] селищної ради народних депутатів Немирівського району Вінницької області від 02.10.1991 року №153 «Про виділення [PERSON] дослідному спеціалізованому заводу земельної ділянки», державний акт на право постійного користування землею серії ВН 000001 від 28.12.1993 року, виданий [PERSON] районною радою народних депутатів Вінницької області [PERSON] дослідному заводу в частині земельної ділянки по вулиці Леніна,116; п.1 рішення виконкому [PERSON] народних депутатів від 03.10.1991 року №177 «Про надання дозволу на будівництво [PERSON] дослідному спеціалізованому заводу виробничого корпусу типу Молодечно в смт. Брацлав по вулиці Леніна площею 0.82 га. на землі, виділеній виконкомом [PERSON] селищної ради, в частині будівництва цього корпусу на земельній ділянці по вулиці Леніна,116 в смт. Брацлав, яка знаходилася в користуванні у [PERSON], так як земельна ділянка розташована в смт. Брацлав по вулиці Леніна, 116 була надана ВАТ «Брацлав» без вилучення її з користування у [PERSON], земельна ділянка знаходиться на території [PERSON] селищної ради, а тому і державний акт на право постійного користування землею мав видаватися [PERSON] селищною радою, земельна ділянка вилучалася без погодження із землекористувачем, [PERSON] не було надано рівноцінної земельної ділянки, не було виплачено компенсацію, дозвіл ВАТ «Брацлав» на будівництво виробничого корпусу було надано до одержання відповідачем документа на право користування земельною ділянкою.. В звязку з цим позивачі просять суд стягнути солідарно з відповідачів на їх користь 156362 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та моральну шкоду, розмір якої має встановити суд на свій розсуд, визнати незаконним та скасувати вищезазначені рішення [PERSON] селищної ради від 02.10.1991 року №153, п.1 рішення виконкому [PERSON] народних депутатів від 03.10.1991 року №177 та державний акт на право постійного користування землею серії ВН 000001 від 28.12.1993 року, зобовязати відповідача повернути позивачам самовільно зайняту ВАТ «Брацлав» земельної ділянки по вулиці Леніна,116, в смт. Брацлав, привести вказану земельну ділянку у придатний для використання стан, шляхом знесення виробничого комплексу ВАТ «Брацлав» на цій ділянці, також просять стягнути з відповідачів на їх користь судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON], він же представник за дорученням [PERSON] заявлений позов підтримав, просить його задовольнити в повному обсязі. Пояснив, що позивачі отримали у спадок будинок розташований в смт. Брацлав Немирівського району по вулиці Леніна,116, що підтверджується відповідними свідоцтвами про право на спадщину. Однак вказаний будинок, без їхньої згоди був незаконно знесений відповідачем ВАТ «Брацлав» при виконанні робіт по розчистці земельної ділянки, на якій він був розташований, і яка, на думку позивачів, була незаконно надана ВАТ «Брацлав», згідно рішення [PERSON] селищної ради. Взамін вилученої земельної ділянки та знесеного будинку, його батьку [PERSON] було надано іншу земельну ділянку та побудовано відповідачем ВАТ «Брацлав» новий будинок. Однак вважає, що вказаний будинок був побудований неякісно, надана земельна ділянка не є рівноцінною. Вилучення земельної ділянки було проведено з порушеннями вимог закону. В судовому засіданні представник відповідача ВАТ «Брацлав» [PERSON] заявлений позов не визнала, пояснила суду, що згідно рішення Немирівського районного суду по справі №2-96\\2008 від 04.09.2008 року було визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом, на підставі яких позивачами було зареєстровано право власності на будинок розташований в смт. Брацлав вул. Леніна,116. В звязку з цим, знесений в 1993-1994 роках будинок не є власністю позивачів, а тому заявлені ними вимоги безпідставні. Також вважає, що позивачами був пропущений строк позовної давності при зверненні до суду. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] селищної ради Немирівського району [PERSON] заявлений позов не визнав, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, вважає, що рішення виконкому [PERSON] селищної ради народних депутатів Немирівського району Вінницької області від 02.10.1991 року №153 «Про виділення [PERSON] дослідному спеціалізованому заводу земельної ділянки» було прийнято на законних підставах і підстав для його скасування не вбачається. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] районної ради [PERSON] заявлений позов не визнав, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, вважає, що [PERSON] на право постійного користування землею серії ВН 000001 від 28.12.1993 року, виданий [PERSON] районною радою народних депутатів Вінницької області [PERSON] дослідному заводу в частині земельної ділянки по вулиці Леніна,116 та рішення виконкому [PERSON] народних депутатів від 03.10.1991 року №177 «Про надання дозволу на будівництво [PERSON] дослідному спеціалізованому заводу виробничого корпусу типу Молодечно в смт. Брацлав по вулиці Леніна площею 0.82 га. є законними і підстав для їх скасувань не вбачається. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працюючи на посаді державного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу, в 2003 році оформляла свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на імя позивачів, після смерті їхнього батька [PERSON]. Позивачами були надані всі необхідні документи необхідні для оформлення вказаних свідоцтв про прийняття спадщини. Суд заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні, 26.09.1991 року [PERSON] дослідним спеціалізованим заводом було подано клопотання до виконкому [PERSON] селищної ради народних депутатів про виділення земельної ділянки, яка прилягає до території заводу по вулиці Леніна, і яка знаходилася в землекористуванні пяти громадян, в тому числі [PERSON]Т.(вулиця Леніна,116). Згідно вказано клопотання, підприємство брало на себе зобовязання збудувати вказаним громадянам нові житлові будинки на ново виділених земельних ділянках. На підставі вказаного клопотання ВАТ «Брацлав», 02.10.1991 року [PERSON] селищною радою Немирівського району було прийнято рішення №153 «Про виділення [PERSON] дослідному спеціалізованому заводу земельної ділянки» та 28.12.1993 року [PERSON] районною радою народних депутатів було видано відповідачу державний акт на право постійного користування земельною ділянкою для сільськогосподарської та виробничої діяльності заводу Серії ВН 000001. Відповідно до заяви [PERSON] від 17.09.1991 року поданої ним до виконавчого комітету [PERSON] селищної ради, належна йому присадибна ділянка і будівлі, розташовані в смт. Брацлав, вулиця Леніна,116 були передані [PERSON] дослідному заводу(з 1994 року ВАТ «Брацлав»). В звязку з цим, [PERSON] згідно рішення виконкому [PERSON] селищної ради від 02.10.1991 року №152 було виділено земельну ділянку площею 0.15 га. для будівництва індивідуального житлового будинку в смт. Брацлав по вулиці Ватутіна,12. Новий будинок на вказаній земельній ділянці було збудовано [PERSON] дослідним спеціалізованим заводом. Однак в звязку зі смертю [PERSON] 08.12.1994 року, у вказаному будинку проживала його дружина [PERSON], яка померла 16.09.2005 року. Факт будівництва відповідачем нового будинку [PERSON] не заперечується самими позивачами, а також підтверджується відповідними витягами з адресної книги домоволодінь [PERSON] селищної ради, копією технічного паспорту на вказаний будинок та копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 22.10.2003 року реєстровий №3000, свідоцтв про право на спадщину за законом від 14.11.2007 реєстровий №1-1707 та №1-1704, згідно яких позивачі успадкували будинок розташований в смт. Брацлав по вулиці Ватутіна,12. З пояснень представника ВАТ «Брацлав» вбачається, що житловий будинок розташований в смт. Брацлав по вулиці Леніна,116 був знесений ще в 1993-1994 роках. За життя [PERSON] та [PERSON] не зверталися до суду за захистом своїх прав та інтересів, що свідчить про те, що вони не вважали свої права порушеними в звязку з вилученням у них земельної ділянки для громадських потреб розташованої по вулиці Леніна,116 в смт. Брацлав та надання їм іншої земельної ділянки і будівництва на ній нового будинку. Однак в жовтні 2003 році позивачі звернулися до [PERSON] державної нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на спадкове майно [PERSON], який помер 08.12.1994 року, вказавши, що до складу спадкового майна входить і житловий будинок розташований в смт. Брацлав по вулиці Леніна,116, який на той час не існував в натурі і був знесений. [PERSON] державною нотаріальною конторою 22.10.2003 року було видано свідоцтво на право власності ВАР №742487 на імя [PERSON] на 1\\2 частину будинку розташованого в смт. Брацлав по вулиці Леніна,116 та свідоцтво на право на спадщину за законом ВАР №742492 на її ж імя на 1\\12 вказаного будинку, також було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом померлого [PERSON] [PERSON] №742491 на імя [PERSON] та ВАР №742490 на імя [PERSON] в рівних долях на 5\\12 часток зазначеного будинку. Ці свідоцтва були зареєстровані позивачами в Тульчинському міжрайонному бюро технічної інвентаризації. Позивачі, посилаючись на вказані свідоцтва і вважаючи себе власниками будинку розташованого в смт. Брацлав, вул. Леніна,116, звернулися до суду з вказаним позовом. Однак згідно рішення Немирівського районного суду по справі №2-96\\2008 від 04.09.2008 року було визнано недійсними вищевказані свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом, на підставі яких за позивачами було зареєстровано право власності на будинок розташований в смт. Брацлав вул. Леніна,116. Вказане рішення суду набуло законної сили 24.12.2008 року. Також позивачами не було надано суду жодних доказів того, що вони успадкували і являються власниками 1\\2 частини будинку розташованого в смт. Брацлав по вулиці Леніна,116, яка належала на праві свідоцтва про право власності виданого 22.10.2003 року державною [PERSON] нотаріальною конторою реєстровий №2994 їхній матері [PERSON], яка померла 16.09.2005 року. За таких підстав, суд приходить до висновку, що позивачі не являються власниками земельної ділянки та будинку розташованого в смт. Брацлав по вулиці Леніна,116, а тому заявлені ними вимоги є безпідставними. Відповідно до п.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому Цивільним Кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п.3 ч.1 ст.215 ЦПК України суд в своєму рішенні має обовязково зазначити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким. Однак, всупереч зазначеним вимогам закону, позивачами, на думку суду, в ході судового засідання не було доведено які саме належні їм права та законні інтереси було порушено відповідачами. Так, в судовому засіданні позивачі не надали достатніх доказів того, що являються власниками будинку та земельної ділянки розташованої в смт. Брацлав по вулиці Леніна,116. Крім того, за життя [PERSON] та [PERSON] не зверталися до суду за захистом своїх прав та інтересів, що свідчить про те, що вони не вважали свої права порушеними в звязку з вилученням у них земельної ділянки для громадських потреб розташованої по вулиці Леніна,116 в смт. Брацлав та надання їм іншої земельної ділянки і будівництва на ній нового будинку, а тому в задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Крім того, на думку суду, на час звернення позивачів до суду, сплив строк позовної давності передбачений відповідними нормами цивільного законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин, адже спірна земельна ділянка, яка належала [PERSON], згідно його заяви, була передана ВАТ «Брацлав» ще в 1991 році, будинок який на ній був розташований був знесений в 1993-1994 роках, в аналогічний період були прийняті рішення [PERSON] селищної ради та [PERSON] районної ради. Однак до суду позивачі звернулися лише в листопада 2007 року. Відповідно до вимог ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed