Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON]. [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно до повноліття дитини, посилаючись на те, що з 10 серпня 2007 року знаходиться з ним у зареєстрованому шлюбі, але в зв'язку з припиненням сімейно-шлюбних відносин вони проживають окремо, син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, при цьому відповідач в добровільному порядку не допомагає матеріально утримувати дитину. Оскільки відповідач має мінливий та нерегулярний дохід, не має постійного місця роботи, вона просить стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно на дитину з урахування її віку та потреб. Вважає, що відповідач має достатню можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина, але не робить цього, в той час як вона знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення-, нею трирічного віку та отримує державну допомогу у розмірі 130 гривень, в звязку з чим вона змушена звернутися з позовом до суду, так як права та обовязки батьків є рівними, оскільки як вона, так і відповідач повинні забезпечити дитині матеріальне утримання. У судовому засіданні позивачка зменшила суму позовних вимог та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень щомісячно та пояснила, що після припинення сімейно-шлюбних відносини у лютому 2010 року вони з відповідачем проживають окремо, при цьому неповнолітній син проживає з нею та фактично знаходиться на її утриманні. В звязку з важким матеріальним становищем їй складно утримувати дитину самій, а відповідач після припинення сімейно-шлюбних відносин взагалі не приймає участь в його утриманні, хоча між ними була домовленість про щомісячну сплату ним аліментів у добровільному порядку в сумі 700 гривень, які він так і не виплачував, через що вона змушена звернутися з позовом до суду, про примусове стягнення з нього аліментів. Відповідач ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості як безробітний не перебуває, в звязку з чим має мінливий нерегулярний прибуток. тому вона просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень на дитину щомісяця, оскільки дитина такого віку потребує значних витрат на придбання одягу і взуття, продуктів харчування, необхідності лікування дитини, її обстеження, та пов'язаних з цим додаткових витрат, в тому числі придбання вітамінів, в загальній сумі близько 800-900 гривень щомісячно, а тих коштів, що вона отримує, недостатньо для належного утримання дитини. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] до його повноліття у розмірі 600 гривень. Пояснив, що в даний час офіційно не працює, а лише влаштовується на роботу, розмір його прибутків складає близько 1000 гривень на місяць. Суд, заслухавши позивачку, відповідача, дослідивши надані докази по справі в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню виходячи з наступного: згідно ст. 180-183 СК України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] (а.с.З), який народився у позивачки в період шлюбу з відповідачем (а.с.4), та який згідно довідки Солонянськоїх селищної ради Дніпропетровської області проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.б). З лютого 2010 року сторони в звязку з припиненням сімейно-шлюбних відносин проживають окремо і з цього часу відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці не надає, в звязку з чим суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти в примусовому порядку у твердій грошовій сумі, оскільки він не має постійного доходу. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який в даний час за станом здоровя є працездатним, але не має постійного місця роботи і прибутків від офіційної трудової діяльності, на обліку в центрі зайнятості як безробітний не перебуває, отримує доходи від тимчасової роботи, можливість та обовязок утримання дитини працездатною позивачкою, яка в даний час не працює, знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з урахуванням стану здоров'я як дитини, так і платника аліментів, та вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме рівній участі батьків у забезпеченні дітей на рівні встановленого Законом України Про державний бюджет України" прожиткового мінімуму, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дитини, який з 01 квітня 2010 року для дитини даного віку становить 767 гривень. Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст. 1 82 Сімейного кодексу України обставин на підтвердження матеріального стану та стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідача не надано. Інших утриманців відповідач не має. Крім цього, в звязку з задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір та витрати з інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved