Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

У Слов'янський міськрайонний суд звернулась [PERSON] з позовом до Відділу Державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції, третя особа Головне управління Державного казначейства в Донецькій області, про захист прав стягувача та відшкодування шкоди, і просить стягнути з відповідача на її користь: -у заборгованість по заробітній платі з урахуванням індексації що станом на 1 січня 2010 року становить 3978,79 гривень, суму заробітної плати з індексацією з моменту її звільнення у розмірі 11201,71 гривень, а також 3% річних у сумі 878,4 гривень; -у рахунок відшкодування моральної шкоди 40 тисяч гривень. Ухвалою суду від 26 квітня 2010 року до участі у розгляду справи в якості третьої особи залучено ліквідатора ВАТ «Содовий завод» м. Словянська. Позивачка обґрунтовує заявлені вимоги тим, що: рішенням Словянського міського суду Донецької області від 11 листопада 1997 року з ВАТ «Содовий завод» на її користь було стягнуто заборгованість з заробітної плати у сумі 855,53 гривень. На підставі даного рішення суду видано виконавчий лист, який був поданий відповідачу для примусового виконання. Відповідач не виконав своїх обовязків щодо примусового стягнення на її користь сум заборгованості заробітної плати, хоча боржник мав майно та для примусового виконання були підстави та можливості. У звязку з чим вона просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі з урахуванням індексації, яка на 1 січня 2010 року становить 3978,79 гривень, суму заробітної плати з індексацією з моменту її звільнення у розмірі 11201,71 гривень, а також 3% річних у сумі 878,4 гривень, а також у рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди стягнути з відповідача 40 тисяч гривень. Необхідність відшкодування моральної шкоди позивачка обґрунтовує тим, що у звязку з невиконанням рішення суду вона протягом 12 років не мала коштів для існування і утримання своєї сімї, змушена була витрачати свій час для звернення до суду та інших державних органів. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги і просила задольнити їх у повному обсягу. Представник відповідача: Відділу Державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції, заявлені позовні вимоги не визнав і просив у їх задоволенні відмовити, вказавши при цьому що під час примусового виконання зазначеного рішення суду, відповідач діяв відповідно з вимогами Законів України і порушень не допускав. Представники третіх осіб: Головного управління Державного казначейства в Донецькій області, ліквідатор ВАТ «Содовий завод» м. Словянська, в судове засідання не зявились, надіславши до суду заяву з проханням розглядати дану справу за їх відсутність. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідив матеріали справи, приходить до переконання, що: позов [PERSON] до ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції, треті особи: Головне управління Державного казначейства в Донецькій області, ліквідатор ВАТ «Содовий завод» м. Словянська, про захист прав стягувача та відшкодування шкоди, задоволенню не підлягає. Так у ході судового засідання достовірно було встановлено, що: [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ВАТ «Содовий завод» м. Словянська. Рішенням Словянського міського суду від 11 листопада 1997 року з ВАТ «Содовий завод» м. Словянська на користь [PERSON] стягнута заборгованість по заробітній платі в сумі 855,53 гривень. ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції здійснювалось примусове виконання за вказаним рішенням суду. Згідно довідки ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції на примусовому виконанні у даній установі перебувало зведене виконавче провадження щодо стягнення заборгованості з ВАТ «Содовий завод» м. Словянська на загальну суму понад 3 мільйона гривень, до складу якого входили і виконавчі провадження про стягнення заборгованості яка виникла з трудових правовідносин на користь громадян. Всі виконавчі документи, що надходили на виконання до квітня 2001 року були надіслані до Словянської філії АКБ «Укрсоцбанк» для подальшого виконання, згідно чинного на той час законодавства. У квітні 2001 року всі виконавчі документи з установи банку були повернуті до відділу ДВС Словянського міського управління юстиції згідно ст. 19 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами.» Після повернення виконавчих документів з установи банку, виплата заборгованості відносно заробітної плати призупинилась. За період з 2000 до квітня 2001 р.р. державним виконавцем в рахунок погашення боргу описувалось та арештовувалось майно підприємства-боржника, яке було передано на реалізацію до спеціалізованої торгівельної організації ДФ СДП «Укрспецюст.» З травня 2001 року, згідно Доручення Президента України, була зупинена реалізація майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить більше 25%. З грудня 2001 року набрав чинності Закон України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» тимчасово призупинена реалізація майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить більше 25%. Згідно повідомлення Фонду державного майна України, ВАТ «Содовий завод» є державним підприємством, а саме має 100% державної частки статутного фонду. Так як ВАТ «Содовий завод» державне підприємство, реалізація майна, що не задіяне у виробничому циклі, проводилась тільки за письмовою згодою голови правління ВАТ «Содовий завод», згідно Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», який набрав чинності з 28 листопад 2001 року. Постановою господарського суду Донецької області від 4 вересня 2003 року, ВАТ «Содовий завод» - визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру і призначено арбітражного керуючого [PERSON] В подальшому ухвалою господарського суду Донецької області від 7 червня 2005 року повноваження ліквідатора [PERSON] припинені і ліквідатором призначено [PERSON] Відповідно до вимог ст. ст. 37, 65 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції винесені постанови про закінчення виконавчих проваджень. Всі виконавчі документи згідно акту передачі виконавчих документів від 21 жовтня 2003 року передані арбітражному керуючому [PERSON], для подальшого виконання рішень суду у встановленому законодавством порядку. Згідно вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ліквідатор юридичної особи банкрута очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу (усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання …) Кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів, у порядку встановленому статтею 31 цього Закону. Із ухвали господарського суду Донецької області від 20 квітня 2010 року слідує, що до теперішнього часу ВАТ «Содовий завод» м. Словянська не ліквідовано. Згідно довідки ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції слідує, що зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості з ВАТ «Содовий завод» знищено, про що складено акт знищення виконавчих проваджень та інших документів органу ДВС від 4 грудня 2006 року, у відповідності до п. 3.19 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 5 липня 1999 року № 470/7. Згідно вимог ст. 1 ЦК України слідує, що: «1. Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. 2. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.» Сторони виконавчого провадження (боржник і кредитор) перебувають між собою у цивільно-правових відносинах і дії Цивільного кодексу України цілком їх стосуються. В той час державний виконавець перебуває зі сторонами виконавчого провадження у адміністративних правовідносинах, а тому цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не передбачено законом. У відповідності до ст. 85 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що дії або бездіяльність державного виконавця може бути оскаржена до суду. Разом з тим позивачка не оскаржуючи дії державного виконавця, звернулась до суду з даним позовом вимагаючи стягнення з ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції заборгованості по заробітній платі, яку вона повинна була отримати під час роботи на ВАТ «Содовий завод» м. Словянська, а також відшкодувати завдану їй моральну шкоду у звязку з неналежним виконанням рішення суду. Законодавством України не передбачено, щоб до органу, який здійснює заходи примусового характеру, направлені на виконання рішення суду, переходили обовязки боржника. Таким чином, суд вважає що вимоги позивачки щодо стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексації, що станом на 1 січня 2010 року становить 3978,79 гривень, суму заробітної плати з індексацією з моменту її звільнення у розмірі 11201,71 гривень, а також 3% річних у сумі 878,4 гривень, не ґрунтуються на законі а тому задоволенню не підлягають. Відповідно вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно вимог ст. 86 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що: «Стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, яка зобовязана проводити стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи. Збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.» Виходячи із зазначено слідує, що чинним законодавством передбачається захист прав стягувача у виконавчому провадженні лише у частині відшкодування збитків, заподіяних державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, в порядку, а відшкодування моральної шкоди законодавством не передбачено. Відповідно до ст.11 Закону України «Про державну виконавчу службу» слідує, що шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Таким чином законодавством не передбачено відшкодування моральної шкоди при невиконанні рішення суду при здійсненні виконавчого провадження. Виходячи із обставин справи, суд вважає, що ніяких дій або бездіяльності державного виконавця, які б могли стати наслідком спричинення матеріальної та моральної шкоди, або збитків при здійсненні виконавчого провадження про стягнення з ВАТ «Содовий завод» на користь позивача не допущено. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed