Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

В січні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS], посилаючись на те, що купив цю квартиру хоча і перебуваючи з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, проте за особисті кошти, отримані від продажу належної йому на праві приватної власності двокімнатної квартири № 30, що знаходиться по вул. Камянецькій, 52/1 в м. Хмельницькому. В судовому засіданні представник позивача наполягає на задоволенні заявлених позову, доповнивши його вимогою про визнання недійсним свідоцтва про право власності [PERSON] на ? квартири [ADDRESS], яке 30.12.2003 року видано їй приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстроване в реєстрі за № 5861. Відповідачка [PERSON] та її представник проти позову заперечують, пояснивши що спірна квартира придбана за спільні кошти подружжя. Відповідач - приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] позов не визнала, пояснивши що спірна квартира придбана в період шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], тому за спільною заявою сторін вона видала відповідачці свідоцтво про її право власності на ? частину цієї квартири. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 28.11.2001 року сторони зареєстрували шлюб. В період перебування в цьому шлюбі, а саме 01.02.2002 року [PERSON] купив у [PERSON] за 26421 грн. однокімнатну квартиру [ADDRESS]. 13.12.2003 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] за заявою сторін видано [PERSON] свідоцтво про її право власності на ? частину цієї квартири. Дані факти підтверджуються : свідоцтвом про одруження, договором купівлі продажу від 1.02.2002 року і ніким не оспорюються. Відповідно до діючих на той час ч.1 ст. 22, ч. 1 ст. 24 КпШС України - майно, нажите подружжям в період шлюбу, являється їх спільною сумісною власністю; а майно, що належить кожному із подружжя до вступу в шлюб, являється власністю кожного з них. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.6 Постанови Про деякі питання, що виникають в судовій практиці по застосуванню Кодексу про шлюб та сімю України майно, яке належало подружжю до укладення шлюбу є власністю кожного з них. Тому, якщо за рахунок зазначеного майна ким небудь із подружжя зроблені вкладення для придбання спільного майна, то ці вкладення мають враховуватися при визначенні часток у спільній сумісній власності. Судом встановлено, що 25.01.2002 року [PERSON] продав [PERSON] за 51895 грн. належну йому на праві особистої власності (набуту в порядку приватизації державного житлового фонду) двохкімнатну квартиру [ADDRESS] і саме за рахунок цих коштів через 7 днів купив спірну квартиру за 26421 грн., що підтверджується договорами купівлі-продажу від 25.01.2002 року та від 1.02.2002 року, показаннями представника позивача. Доказів того, що квартира [ADDRESS] квартира придбана позивачем за рахунок коштів подружжя, чи особистих коштів [PERSON], відповідачка та її представник суду не представили. Сама по собі заява позивача про видачу відповідачці свідоцтва про право власності на ? частину квартири, не підтверджує факту придбання цієї квартири за спільні кошти подружжя чи за особисті кошти відповідачки і не спростовує факту придбання квартири за особисті кошти позивача, отримані від продажу квартири [ADDRESS]. Оскільки квартира [ADDRESS] придбана за рахунок коштів, отриманих від продажу майна, яке належало позивачу на праві особистої приватної власності, то і ця квартира є його особистою приватною власністю. У звязку з цим видане приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] 30 грудня 2003 року [PERSON] свідоцтво про право власності на ? частину квартиру [ADDRESS] зареєстроване в реєстрі №5861 не відповідає вимогам закону ( ст. 48 ЦК України 1963 року, ч.1 ст. 24 КпШС України), тому його слід визнати недійсним. Про застосування позовної давності ніхто з сторін не заявляє. Судові витрати розприділяються відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved