Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

Управління Пенсійного Фонду України в м. Ніжині Чернігівської області подало апеляційну скаргу на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 червня 2010 року, яким визнано протиправними дії Управління ПФУ в м. Ніжині Чернігівської області по невиплаті [PERSON] щомісячної державної пенсії у розмірі, не нижчому восьми мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком за період з 22 травня 2008 року по квітень 2010 року включно та зобов'язано Управління ПФУ в м. Ніжині Чернігівської області здійснити перерахунок та виплату щомісячної державної пенсії у розмірі, не нижчому восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ч.4 ст. 54 та ст. 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 22 травня 2008 року по квітень 2010 року, з урахуванням отриманих ним сум, та з травня 2010 року продовжувати здійснювати [PERSON] виплату щомісячної державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у зазначених розмірах. В задоволенні позовних вимог [PERSON] іншій частині відмовлено. В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в м. Ніжині Чернігівської області просить скасувати зазначену постанову суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне, необ'єктивне з'ясування дійсних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема, вважає, що судом не було з'ясовано чи були перераховані бюджетні кошти на рахунки Управління Пенсійного фонду в м. Ніжині для виплати їх особам, потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи; з якого розміру мінімальної пенсії проводити нарахування пенсії; чи має право управління Пенсійного фонду України в м. Ніжині проводити заявлені позивачем виплати за рахунок інших джерел. Апелянт зазначає, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України, а саме розрахунок пенсії, призначеної згідно ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" проводиться відповідно до постанови КМУ від 03.01.2002 року №1 „Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету". Дане положення закріплено і в ст. 67 зазначеного Закону, в частині З якої передбачено, що в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищуються і розміри пенсій, призначеної відповідно до ст. 54 цього закону та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3 та 4. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами. Вважає, що суд не врахував ч.З ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. Відповідно до ст. 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" фінансування витрат, пов'язаних з його реалізацією, здійснюється за рахунок державного бюджету. Крім того, апелянт посилається на те, що кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, і повинні використовуватись виключно за призначенням. Щодо зобов'язання відповідача про подальші виплати позивачу щомісячної державної та додаткової пенсії, апелянт зазначає, що неможливо зобов'язати управління на майбутнє вчиняти дії, оскільки відсутні факти порушення пенсій них прав позивача в майбутньому. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, є інвалідом 2 групи захворювання, пов'язаним з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Ніжині Чернігівської області. Статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у зв'язку із втратою годувальника. Згідно ч.4 ст. 54 цього ж Закону в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 2 групі, а саме 8 мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ст. 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у відповідних розмірах, зокрема, інвалідам 2 групи - 75 % мінімальних пенсії за віком. Пунктом 28 розділу II Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік" в зазначені вище ст.ст. 50, 54 Закону були внесені зміни, які за рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними). Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають стаття 50 та частина четверта статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Безпідставними є посилання апелянта на те, що порядок обчислення додаткової пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком. Зі змісту ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсій за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Враховуючи зазначене, судом не приймаються до уваги посилання апелянта на те, що положення частини третьої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, та пенсії як інваліду 2 групи, захворювання якого пов'язано з Чорнобильською катастрофою, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З урахуванням вище викладеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення в цій частині ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається. Проте, задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, в тому числі і зобов'язання продовжувати здійснювати [PERSON] виплату щомісячної державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у зазначених розмірах з травня 2010 року, суд не врахував того, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Тому, рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 червня 2010 року в цій частині підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] в цій частині.

Outcome: partial