Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-26 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]-М.М., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]С, [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з позовними заявами до Управління пенсійного фонду України у Глибоцькому районі Чернівецької області на неправомірні дії Пенсійного фонду щодо нарахування державної соціальної допомоги дітям війни за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, а [PERSON] за період 2006-2010 рр. В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що вони належать до громадян, на яких поширюється статус дітей війни у відповідності до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року. Відповідно до ст.6 даного Закону дітям війни з 01 січня 2006 року, повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, однак таку допомогу не отримували у повному розмірі. Мінімальний розмір пенсії за віком відповідно до ст. 28 ЗУ «Про загально обов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Просять суд визнати неправомірні дії Управління пенсійного фонду України у Глибоцькому районі Чернівецької області та зобов'язати його нарахувати їм, як дітям війни, щомісячну державну соціальну допомогу та забезпечити її виплату у повному обсязі за період 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, а позивачка [PERSON] за період 2006-2010 рр., при цьому позивачі [PERSON], [PERSON] і [PERSON] зазначають розмір вказаної виплати. Під час розгляду справи позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги змінили і просили суд визнати неправомірні дії Управління пенсійного фонду України у Глибоцькому районі Чернівецької області та зобов'язати його нарахувати їм, як дітям війни, щомісячну державну соціальну допомогу та забезпечити її виплату у повному обсязі за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Миколайович, [PERSON], [PERSON] і [PERSON] позовні вимоги та змінені позовні вимоги підтримали повністю і в своїх поясненнях підтвердили обставини, які викладені в позовних заявах. Просили суд позовні вимоги та змінені позовні вимоги задовольнити. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Тоадерівна, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з'явилися, проте подали суду заяви, в яких позовні вимоги підтримують повністю і просять суд позовні вимоги задовольнити, а справу розглянути у їх відсутності. В судовому засіданні представники позивачів [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги та змінені позовні вимоги підтримали повністю і в своїх поясненнях підтвердили обставини, які викладені в позовних заявах. Просили суд позовні вимоги та змінені позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача управління Пенсійного Фонду України в Глибоцькому районі Чернівецької області [PERSON] позовні вимоги та змінені позовні вимоги позивачів не визнав та надав суду свої заперечення проти позовних вимог і просив відмовити в задоволенні позовних вимог, у зв'язку з призупиненням на оспорюваний період дії статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» відсутністю законодавчого врегулювання цього питання, суперечливості чинному законодавства, а також через пропуск позивачкою [PERSON] встановленого однорічного строку звернення до суду. Вислухавши пояснення учасників процесу, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення Другої світової війни було менше 18 років. Оскільки позивачі народилися в період 1929 -1945 років, тому на них поширюється статус дітей війни і їм згідно зі статтею 6 зазначеного Закону з 01 січня 2006 року повинна б виплачуватися щомісячна грошова надбавка до пенсії. Конституційний Суд України своїм рішенням від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 рік визнав такими, що не відповідають Конституції України п.12 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» з урахуванням статті 111 цього Закону, який зупинив на 2007 рік дію ст.6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни». Позивачам [PERSON], [PERSON] і [PERSON] в 2006-2007 роках щомісячна соціальна допомога не виплачувалася, а в 2008-2009 рр. позивачці [PERSON] виплачувалася в розмірі 10 відсотків від розміру мінімальної пенсії за віком, всім позивачам протягом 2009 року щомісячна соціальна допомога виплачувалася в розмірі 10 відсотків від розміру мінімальної пенсії за віком. Дана обставина визнана сторонами в наданих ними заявах і запереченнях, і в суду немає сумнівів щодо її достовірності та добровільності її визнання. Враховуючи зазначений статус позивачів, вони відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» мають право на отримання державної соціальної допомоги, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Із заперечень Управління Пенсійного Фонду України в Глибоцькому районі випливає, що відповідач не здійснює позивачам зазначених виплат, посилаючись на відсутність у нього коштів та на невизначеність розрахункової величини (мінімальної пенсії за віком) для розрахунку підвищень до пенсії категорії громадян, які мають статус дітей війни. Виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Зі змісту ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" вбачається, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком. Згідно ст.7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Законом України „Про Державний бюджет на 2006 рік" від 20 грудня 2005 року дію ст.6 зазначеного Закону на 2006 рік зупинено. Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік" від 19 січня 2006 року, який набрав чинності з 15 березня 2006 року, до статті 110 Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік" було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Проте, у 2006 році пільги, встановлені ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" запроваджені не були. Закони України „Про Державний бюджет на 2006 рік" від 20 грудня 2005 року та „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік" від 19 січня 2006 року неконституційними не визнані та діяли протягом 2006 року. Таким чином, відповідно до вищезазначених Законів, у відповідача не було підстав нараховувати та сплачувати позивачці [PERSON] доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", оскільки до 15 березня 2006 року дію зазначеної норми було зупинено, а потім передбачені нею виплати запроваджені не були Крім того, надаючи перевагу Законам України „Про Державний бюджет на 2006 рік" від 20 грудня 2005 року та "Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік" від 19 січня 2006 року, суд виходить з того, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади - Верховної Ради України, Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає такого закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу. Конституційний Суд України у п.3 мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 року № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив: „Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше". Виходячи із системного аналізу наведених норм законодавства, суд не знаходить, підстав для задоволення позовних вимог позивачки [PERSON], які стосуються виплат доплати до пенсії за 2006 рік. Відповідач по справі протягом 2006 року діяв у відповідності з діючим законодавством та не мав підстав здійснювати позивачці щомісячні доплати до пенсії, оскільки до 15 березня 2006 року дія ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни» була зупинена, а з 15 березня 2006 року здійснення доплат, визначено у інший спосіб, тобто поставлено в залежність від виконання у другому півріччі 2006 року Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік". Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачці [PERSON], доплати до пенсії з 2007 рік, суд вважає їх такими, що частково підлягають задоволенню, а змінені позовні вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] підлягають повністю задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до п.12 ст.71 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік", дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням ст. 111 цього Закону, було зупинено. Рішенням Конституційного [PERSON] України від 09 липня 2007 за №6-рп\\2007 року, у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, пп. 7, 9, 12,13,14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону України " Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 12 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік", яким зупинено дію ст. 6 З України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням ст. 111 цього Закону. Рішення Конституційного [PERSON] України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного [PERSON] України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним [PERSON] України рішення про їх неконституційність. Виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним [PERSON] України, Управління Пенсійного Фонду України в Глибоцькому районі Чернівецької області повинно було нараховувати та сплачувати позивачам доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", тобто з 09 липня 2007 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним [PERSON] України Рішення щодо неконституційності пункту 12 статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України", ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 09 липня 2007 року і по 31 грудня 2007 року включно мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", нараховувати та здійснювати позивачам відповідні доплати. Щодо пропуску позивачкою [PERSON] строку позовної давності, суд вважає, що посилання відповідача на ст. 99 КАС України є безпідставними, оскільки дана норма регулює правові відносини в сфері адміністративного судочинства, а в даному випадку підлягає застосуванню ст. 257 ЦК України яка передбачає загальну позовну давність тривалістю у три роки. Оскільки позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом 23 липня 2010 року, тому її позовні вимоги підлягають задоволенню з 23 липня 2007 року. В той же час змінені позовні вимоги [PERSON]та [PERSON] підлягають задоволенню повністю, оскільки вони звернулися в суд 21 червня 2010 року та 09 липня 2010 року, більш того відповідачем у запереченнях не було заявлено про застосування позовної давності стосовно вказаних позовних вимог. Що стосується вимог позивачки [PERSON] про зобов'язання відповідача виплачувати їй в 2008 році щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, то суд вважає такі вимоги частково обгрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції "Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів. З 01 січня 2008 року позивачам було нараховане та виплачується зазначене підвищення відповідно до встановленого розміру, що вбачається з письмових заперечень відповідача. Рішенням Конституційного [PERSON] України від 22 травня 2008 за №10-рп\\2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного [PERSON] України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу І, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Рішення Конституційного [PERSON] України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного [PERSON] України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, Рішення Конституційного [PERSON] України від 22 травня 2008 року та приписів ч.2 ст.152 Конституції України, суд дійшов висновку, що з 22 травня 2008 року Управління Пенсійного Фонду України в Глибоцькому районі Чернівецької області повинно було нараховувати і сплачувати позивачам доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" в редакції, яка діяла до 01 січня 2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним [PERSON] України рішення щодо неконституційності п.п.41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 22 травня 2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", нараховувати та здійснювати позивачці доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. В той же час, до 22 травня 2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним [PERSON] України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції від 01 січня 2008 року, з урахуванням п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008 року задоволенню не підлягають. Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією У країни. Згідно ч.8 ст. 8 ЦПК України забороняється відмова в розгляді справи з мотивів неповноти, нечіткості, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Таким чином, доводи відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни, не можуть бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову. Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає наступне. Сторонами по справі не заперечується, що позивачі, відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" мають право на отримання доплати до пенсії розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. За чинним законодавством, розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком, не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни". Крім того, безпідставним є посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст.46 Конституції України та зазначеною нормою Закону. Також, суд враховує, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Вказана норма зазначена в Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України». Суд також вважає, що не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо невизначеності на законодавчому рівні питання відносно органу на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни. Пенсійний фонд України діє у відповідності Положення „Про Пенсійний фонд України" і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивачів, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" покладено на Управління Пенсійного Фонду України в Глибоцькому районі Чернівецької області, за місцем проживання позивачів. Законом «Про державний бюджет України на 2009 рік» будь яких змін до ст. 6 ЗУ «Про соціальних захист дітей війни», або про зупинення дії цієї статті не передбачено. Зміни до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», які були внесені ЗУ «Про державний бюджет України а 2008 рік» були визнані неконституційними, тому в 2009 і 2010 роках надбавка до пенсії особі, які мають статус «діти війна», повинна виплачуватися в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. В свою чергу, ст. 71 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно, її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної песії за віком. Враховуючи те, що позивачі є дітьми війни, вони наділені державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання надбавки до пенсії. Наділивши дітей війни зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є дітьми війни. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд виходить з того, що вимоги про стягнення з Управління Пенсійного Фонду України в Глибоцькому районі Чернівецької області у визначеній позивачами грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були їм нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження. Відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача частково понесені позивачами судові витрати. Оскільки згідно п. 34 Декрету КМУ "Про державне мито", Пенсійний фонд України, його підприємства, установи й організації звільняються від сплати державного мита, але в свою чергу, постанова Кабінету Міністрів України № 1258 від 21.12.2005 року «Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ та їх розмірів», не вказує на звільнення установ Пенсійного фонду України від сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи», то стягненню з відповідача на користь позивачів підлягають тільки витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного, ст. ст. 8, 22, 46, 64, ч.2 ст. 152 Конституції України, ст. ст. З, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", Рішення Конституційного [PERSON] України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7,9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні гарантії громадян), Рішення Конституційного [PERSON] України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 про визнання неконституційними окремих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та

Outcome: partial