Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності, мотивуючи тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 16.12.2003р., посвідченого приватним нотаріусом м.Херсона [PERSON] за реєстровим № 4560 та зареєстрованого в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації 17.12.2003р. в книзі № 67 за № 26152 належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Крім того позивач вказує, що після придбання квартири нею було вирішено провести добудови до неї, а також провести ряд переобладнань, внаслідок чого двокімнатну квартиру без отримання відповідних дозволів переплановано в однокімнатну та добудовано приміщення № 3 площею 11,4 кв.м, що призвело до того, що вказані приміщення є самочинним будівництвом. У звязку з наведеним просила позов задовольнити, визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] загальною площею 56,00 кв.м, житловою площею 35,00 кв.м, зобовязати Херсонське державне БТІ зареєструвати за нею право власності на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] загальною площею 56,00 кв.м, житловою площею 35,00 кв.м. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник Херсонської міської ради в судове засідання не зявився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка установи про отримання судової повістки, причина неявки суду невідома. Представник Херсонського державного бюро технічної інвентаризації в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить штамп підприємства про отримання судової повістки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, суд встановив, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 16.12.2003р., посвідченого приватним нотаріусом м.Херсона [PERSON] за реєстровим № 4560 та зареєстрованого в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації 17.12.2003р. в книзі № 67 за № 26152 належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]; з метою поліпшення житлово-побутових умов, позивачем було вирішено провести добудови до квартири, а також провести ряд переобладнань, внаслідок чого двокімнатну квартиру без отримання відповідних дозволів переплановано в однокімнатну та добудовано приміщення № 3 площею 11,4 кв.м, що призвело до того, що вказані приміщення є самочинним будівництвом. Відповідно до висновку судово-технічної експертизи від 18.06.2010р. експерта [PERSON], досліджувана прибудова - зовнішнім розміром 65,97х2,08, прибудована до квартири № 38 і проведено перепланування в квартирі, що призвело до зменшення житлової площі на 17,1 кв.м, так як з житлового приміщення обладнана кухня-їдальня з приєднанням площі прибудови і минулої кухні. Внаслідок проведеної добудови і перепланування досліджувана квартира № 38 стала однокімнатною, загальною площею 56,00кв.м, в тому числі житловою 13,9 кв.м і складається з приміщень: житлове площею 13,9 кв.м, 1 (коридор) площею 3,00 кв.м, 2 (кладовка) площею 0,8 кв.м, 3 (кухня-їдальня) площею 35,00 кв.м, 4 (кладовка) площею 0,3 кв.м, 5 (санвузол) площею 3,00 кв.м, 6 (житлове) площею 13,9 кв.м, відповідає вимогам діючих будівельних норм і правил, нормам ДБН, санітарним і протипожежним нормам. Досліджувана прибудова добудована до фасадної стіни будівлі, розташована по ширині і в межах стін, що обмежують квартиру, а по висоті в межах розмірів висоти від поверхні землі до перекриття прибудови, є завершеним будівництвом, житлових інтересів інших громадян, що проживають в даному житловому будинку не порушують. Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ , яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння користування та розпорядження майном. Ст. 319 ЦК України надає право власнику володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено Договором або Законом. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Відповідно до ст.376 ЦК України - житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ст.876 ЦК України власником обєкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved