Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив: стягнути з [PERSON] на користь позивача у матеріальну шкоду в розмірі 10378 грн. 68 коп. та у відшкодування моральної шкоди 7000 грн. Судом до участі в справі у якості співвідповідача за згодою представника позивача було залучено [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача просив стягнути вказані суми з відповідачів. В обґрунтування заявлених вимог позивач, зокрема, зазначив, що 12 жовтня 2007 року о 13 год. 40 хв., на авто дорозі по вул. Левадна, [PERSON], керуючи автомобілем марки КАМАЗ з номерним знаком АС4418АС, який належить [PERSON], порушив вимоги Правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення автомобіля вказаного автомобіля, з автомобілем марки ЗАЗ з номерним знаком 70512 КВ, під керуванням позивача, при цьому, цей автомобіль, який належав позивачу, було пошкоджено. Розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу, у звязку з пошкодженням вказаного автомобіля внаслідок вказаної ДТП становить суму 10378 грн. 68 коп. Вимога про відшкодування моральної шкоди в сумі 7000 грн., зокрема, обґрунтована погіршенням стану здоровя позивача, якого під час ДТП було травмовано. Крім того, автомобіль позивача було пошкоджено, внаслідок чого останній зазнав душевних страждань. У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи та обґрунтування наведені у позовній заяві. Просив позов задовольнити. Вважав, що обидва з відповідачів мають відшкодовувати шкоду. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.61 ЦПЕС України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані, судом загальновідомими, не потребують доказування; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Дослідивши та проаналізувавши наведені дані, всі матеріали справи, в тому числі, копії постанов Дарницького районного суду м. Києва від 2.11.2007р. по справах про адміністративне правопорушення №3- 59021/2007р. та №3-59021/2007р. (а.с.24, 46), суд встановив: з постанов Дарницького районного суду м. Києва від 2.11.2007р. по справах про адміністративне правопорушення №3-59021/2007р. та №3-59021/2007р. (а.с.24, 46), вбачається, що судом була встановлена винність як [PERSON] так і [PERSON] в порушенні Правил дорожнього руху та у вчиненні ДТП, 12 жовтня 2007 року о 13 год. 40 хв., в м. Києві по вул.Левадна, під час якої автомобіль марки КАМАЗ з номерним знаком АС4418АС, який належить [PERSON], під керуванням [PERSON], зіткнувся з автомобілем марки ЗАЗ з номерним знаком 70512 КВ, під керуванням його власника [PERSON], що призвело до пошкодження обох автомобілів. Згідно з положеннями п.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень пунктів 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України: джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З положень п.1 ст.1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Проте, відповідно до положень п.п. 1 пункту 1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Враховуючи зміст вказаних правових норм, ступень вини [PERSON] у вчиненні вказаної ДТП, факт порушення ним п.12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, а також факт пошкодження обох автомобілів внаслідок ДТП, суд вважає, що вищенаведена матеріальна та моральна шкода, яка заподіяна [PERSON] внаслідок вказаної ДТП відповідає ступеню вини позивача у його вчиненні, а тому позов не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по справі належить зарахувати в доход держави.

Outcome: dismissed