Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-26 00:00:00

Позивачка 14. 07. 2010 року звернулась до суду з названим позовом та вказала, що має дитину Максима [INFO]. На утримання сина позивачка отримувала допомогу по догляду за дитиною, яку нараховували в Управлінні праці та соціального захисту населення Ульяновської районної державної адміністрації. На обґрунтування позову позивачка вказала, що у відповідності до вимог п.18 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 27 грудня 2001 року, з останніми змінами від 11 січня 2007 року, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, була призначена з дня звернення за її призначенням, але не раніше ніж з дня, що настав після закінчення відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами. Також у відповідності до п.22 зазначеного Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», допомога по догляду за дитиною до досягненням нею трирічного віку виплачується у розмірі встановленого прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років. Розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у відповідності до вимог ст. 15 вище зазначеного Закону України «Про держану допомогу сім'ям з дітьми» встановлений прожитковим мінімумом для дітей віком до шести років. Однак, Законами України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», та Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік», вносились зміни до зазначеного закону та до законодавчих актів які регулюють виплату державної допомоги сім'ям з дітьми. В зв'язку з чим допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відділом праці та соціального захисту населення виплачувалась з розрахунку як різниця між 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи і середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше як 90 грн. для незастрахованих осіб і не менш як 23% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих, але не менш як 130 грн. Хоча ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності і виплатами, обумовленими народженням і похованням» розмір цієї виплати визначив у сумі не менш від розміру%рожиткового мінімуму встановленого законом. Крім вище зазначеного, Рішенням Конституційного Суду України №б- рп/2007 від 9.07.2007 року, Справа №1-29/2007 та Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, Справа № 1-28/2008, зазначено, що Закон про Держбюджет не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій, гарантій, передбачених іншими законами України. Також, рішенням регламентовано, що закон про Державний бюджет не можна вносити зміни до Інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин, це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. Враховуючи, що Закон України «Про Державний бюджет України на 2007 рік затвердив нові розміри прожиткового мінімуму, зокрема, з розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років у розмірі: з 1 січня-434 грн. , зі квітня-442 грн., з 1 жовтня-450 грн., а також, беручи до уваги, що Закон України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» затвердив нові розміри прожиткового мінімуму, зокрема, статтею 55 Закону, затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років у розмірі: з 1 січня 526 грн., з 1 квітня 538 грн. , з 1 липня 540 грн., з 1 жовтня 557 грн. на місяць, при моєму зверненні до відповідача, отримала невмотивовану відповідь. Із таким рішенням органу соцзахисту позивачка не згодна з таких міркувань та мотивів. У відповідності до Конституції України, наша держава проголошена демократичною, соціальною, правовою Державою (ст.1 ) визнано, що найвищою соціальною цінністю в ній є людина, її права та свободи, гарантування яких є головним обов'язком держави (ст.З). Права та свободи людини непорушні (ст.21), їх зміст і обсяги при ухваленні нових законів чи внесені змін у чинні закони не можуть бути звуженими (ст.22). Цьому дав правову оцінку Конституційний Суд України в вище зазначеному рішенні. Враховуючи, що норми Конституції є нормами прямої дії,

Outcome: approved