Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах своєї неповнолітньої дочки [PERSON], в якому просить встановити факт батьківства [PERSON] відносно її дочки, визнати обов'язкове право на спадщину після померлого [PERSON] за її дочкою та зобов'язати органи РАГС внести відповідні зміни в свідоцтво про народження дитини. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач [PERSON], яка допитана в якості свідка, позов не визнала і пояснила, що вона перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] з 1995 року до дня його смерті. Вона його лікувала так як він багато пив, поховала та несла всі витрати по похованню. На її ім'я [PERSON] залишив заповіт. Ніколи за час їх спільного життя [PERSON] не розповідав про те, що у нього є діти, навпаки казав, що дітей не може мати. Також [PERSON] пояснила, що із слів [PERSON] їй відомо, що до зустрічі з нею він проживав [INFO] в сім'ї [PERSON], як співмешканець [PERSON] - матері [PERSON]. Відповідач [PERSON], який допитаний в якості свідка, позов визнав і пояснив, що він є батьком [PERSON], із слів свого сина йому відомо, що [PERSON] є його онукою, син визнавав за час свого життя дівчинку як свою дитину. Пояснив також, що його син останні 11 років до грудня 2008 р. перебував у цивільному шлюбі з [PERSON], в зв'язку з чим, заперечує проти пояснень [PERSON] про те, що вона перебувала у цивільному шлюбі з його сином ці роки. Представник відповідача [PERSON] позов визнав, підтвердивши, що [PERSON] визнає своєю онукою [PERSON]. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, заслухавши пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], оглянувши представлені сторонами фотографії, дослідивши письмові докази, приєднані до матеріалів справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] краю, помер 01.01.2009р. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON]. [PERSON] при житті склав заповіт, за яким заповідав своє майно [PERSON]. Відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] [PERSON] та [PERSON] в судовому порядку доводять своє право на обов'язкову частку у спадщині після смерті свого сина [PERSON] Таким чином, встановлення факту батьківства має для позивача юридичне значення, при цьому, між сторонами є спір про право, в зв'язку з чим заява підлягає розгляду в порядку позовного провадження відповідно до положень п.6 ст. 235 ЦПК України. [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON]. Батьком [PERSON] є [PERSON]. Вк азані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.79), рішенням Партизанського міського суду Приморського краю Російської Федерації, в якому встановлений факт родинних відносин між [PERSON] та його батьками [PERSON] та [PERSON] (а.с.96), листом 11-ї ХДНК від 29.01.2010р. про звернення спадкоємців із заявами про прийняття спадщини (а.с.73), свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 13). Із свідоцтва про народження [PERSON] та довідки Московського відділу РАГС м.Харкова (а.с. 13) вбачається, що данні про батька дитини як [PERSON] записані із слів матері. При цьому, ім'я та по-батькові батька дитини співпадають з ім'я та по-батькові [PERSON], що в сукупності з іншими доказами, свідчить про те, що мати дитини завжди вважала батьком своєї дитини [PERSON] Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що при житті [PERSON] визнавав [PERSON] своєю дитиною, забирав [PERSON] із новонародженою дитиною з пологового будинку, проживав разом з ними деякий час. При цьому, суд приймає до уваги, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], як батьки померлого, заявляють самостійні вимоги щодо спадкового майна, і незважаючи на це, визнають позовні вимоги про встановлення батьківства та визнання за неповнолітньою дитиною їх сина обов'язкового права на спадщину, хоча це не відповідає їх майновим інтересам щодо спадкового майна. Як доказ факту батьківства суд приймає фотознімки, представлені позивачем, де [PERSON] зображений разом із [PERSON] та [PERSON] як біля пологового будинку та і в домашній обстановці. До показані свідків допитаних за клопотанням відповідача [PERSON] суд відноситься критично, так як вони є суперечливими та такими, що не відповідають іншим доказам, зібраним по справі. Так, сама відповідач [PERSON], допитана в якості свідка, та свідок [PERSON], яка є дочкою відповідачки, є особами зацікавленими у вирішенні позову. їх показання в тій частині, що [PERSON] казав їм, що не може мати дітей не свідчать про те, що [PERSON] не є батьком [PERSON]. До того ж, свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] розповідав їй про те, що не може мати дітей, коли їй було 11 років. Крім того, показання цих свідків про те, що [PERSON] з 1995 р. до смерті [PERSON] була його цивільною дружиною і разом з ним проживала, спростовуються показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які показали, що останній час [PERSON] перебував у цивільному шлюбі з [PERSON] Також показання в цій частині спростовують листом [PERSON] адресованому [PERSON], із якого вбачається, що вона не проживала разом з [PERSON] (а.с.95). Тому суд вважає, що показання цих свідків не є безперечними та переконливими щодо батьківства [PERSON] Свідок [PERSON] в суді показала, що їй відомо про те, що [PERSON] не може мати дітей із слів інших осіб, при цьому, яких саме, вона не вказала. Свідок [PERSON] в суді показала, що [PERSON]. їй розповідав, що він не може мати дітей, при цьому зазначила що це їй стало відомо у 1993 р., тобто до часу народження у 1994 р. [PERSON]. Свідок [PERSON] в суді показав, що [PERSON] вступала з ним в інтимні стосунки, при цьому не зміг зазначити конкретно коли саме, пояснивши, що це було у січні 1993-1994 р.р. Також він вказав, що особисто не може мати дітей, і [PERSON] також йому розповідав, що не може мати дітей. Свідок також пояснив, що на даний час він перебуває у громадському шлюбі з [PERSON] В зв'язку з чим, суд вважає, що він є особою зацікавленою, а показання його суперечливі, так як свідок плутався при відповідях на запитання щодо обставин стосунків та розмов з [PERSON] і [PERSON] та інших обставин справи. Оцінивши показання цих свідків, суд вважає, що вони є суперечливими, не переконливими, не відповідають іншим доказам по справі, і не спростовують їх в тій частині, що [PERSON] є батьком [PERSON]. Заперечення відповідача [PERSON] в тій частині, що [PERSON] не міг проживати у цивільному шлюбі з [PERSON] так як вона була неповнолітньою і це є кримінальним злочином, і що він фактично проживав у цивільному шлюбі з матір'ю [PERSON] - [PERSON], не мають доказового значення для встановлення факту батьківства, і не свідчать про те, що [PERSON] не є батьком [PERSON]. Фотознімки, представлені відповідачем [PERSON], на яких вона зображена поряд з [PERSON], не спростовують інших доказів щодо батьківства [PERSON] Відповідно до ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Згідно ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Положеннями п.З Постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 р. № 3 передбачено що, справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., вирішуються відповідно до норм нового сімейного законодавства, зокрема ч.2 ст. 128 СК України Відповідно до ч.1 ст. 1241, ч.4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня особа спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом, при цьому, вони вважаються такими що прийняли спадщину незалежно від факту вчинення дій по прийняттю спадщини, крім випадків відмови від прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] краю, є батьком [PERSON], [INFO]. В зв'язку з чим підлягають задоволенню вимоги про встановлення факту батьківства та визнання обов'язкового права на спадщину за [PERSON] Позовні вимоги в частині зобов'язання органу ЗАГС внести відповідні зміни до свідоцтва про народження [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки, такі вимоги є передчасними, так як на вказаний орган покладений обов'язок по внесенню таких змін, і відмови у внесенні таких змін орган ЗАГС не надавав. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. На підставі викладеного,

Outcome: partial