overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-07 00:00:00

Рішенням Кіровського районного суду М.Кіровограда від 08 червня 2010 року по справі № 2-8403/10 за позовом [PERSON] до управління Пенсійного фонду України в М.Кіровограді про перерахунок та виплату щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни задоволено. Визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді щодо нездійснення перерахунку і виплати [PERSON] пенсії відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді нарахувати та виплатити [PERSON] щомісячну державну соціальну допомогу як «дитині війни», відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 р. N 2195-ІУ. за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р.; з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р.: з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р., виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням виплачених сум. Стягнуто з управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді на користь [PERSON] 45 грн. судових витрат. [PERSON] звернувся до суду з заявою про виправлення описки в рішенні суду пославшись на ті обставини, що в тексті рішення зазначено не вірно його прізвище, а саме: «Руднік» замість «Рудник». Сторони у судове засідання не з'явились, про день час та місце розгляду повідомлялися, про причини неявки суд не повідомили. Приймаючи до уваги, що неприбуття у судове засідання осіб не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 219 ЦПК України суд може за заявою осіб, що брали участь у справі, виправити допущені в рішенні описки. Згідно ксерокопії паспорту, який знаходиться в матеріалах справи та позовної заяви до суду з позовом звернувся [PERSON]. Приймаючи до уваги викладене суд вважає можливим внести виправлення до рішення Кіровського райсуду м. Кіровограда від 01 липня 2010 року по справі № 2-8823/10 за позовом [PERSON] до управління Пенсійного фонду України в М.Кіровограді про перерахунок та виплату щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, а саме: в тексті рішення змінити прізвище «Руднік» на «Рудник».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-07 00:00:00

У квітні 2010 року позивачка звернулася до суду з данним позовом пояснюючи, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11 вересня 2007 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач мешкає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивачка просила, стягнути з нього аліменти у розмірі ? частини заробітку та доходів на утримання дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною віку повноліття та на своє утримання 1/6 частину заробітку до досягнення дитиною віку 3-х років, оскільки не працює, бо здійснює догляд за дитиною до досягнення нею віку 3-х років. У судове засідання позивачка не з*явилася, подала заяву, у якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, подав заяву, у якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки, як вбачається з копій свідоцтва про народження, відповідач записаний батьком . Згідно довідки Златоустівської сільської ради від 19.03.2010 року, [PERSON]. [INFO], перебуває на утриманні [PERSON]. Відповідач є працездатним, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання сина та позивачки, бо має для цього матеріальну можливість. Згідно ст.84 СК України, дружина, з якою мешкає дитина, має право на утримання від чоловіка- батька дитини до досягнення дитиною віку 3-х років. На підставі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею віку повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-07 00:00:00

[PERSON] 20 січня 2010 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом про визнання права власності на дачний будинок по вул. Лугова, 84 в м. Полтаві. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що відповідно до договору купівлі-продажу та державного акту на право власності на земельну ділянку є власником земельної ділянки площею 594 кв.м. по вул. Лугова, 84 в місті Полтаві. В 2008 році на земельній ділянці самовільно збудований дачний будинок, на який отримала технічний висновок та акт обстеження. Просила суд визнати за нею право власності на дачний будинок літ. А-1 в Садівничому товаристві «Колос» по вулиці Лугова, 84 в місті Полтава. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради щодо задоволення позовних вимог не заперечував. Інші особи за викликом в судове засідання для участі в розгляді справи не зявилися, будучи повідомлені судом про час та міс це розгляду. Садівниче товариство «Колос» просило суд розглядати справу без участі представника. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 06 березня 2008 року позивач [PERSON] купила земельну ділянку номер 12 площею 594 кв.м., що знаходиться в садівничому товаристві «Колос» міста Полтави по вул. Луговій, 84 (ділянка № 1). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06 березня 2008 року є власником земельної ділянки площею 594 кв.м., що розташована с/т «Колос», вул. Лугова, 84 (ділянка № 1) в м. Полтава. Також встановлено, що на земельній ділянці збудовано садовий (дачний) будинок літ. А-1, загальною площею 62,7 кв.м., виготовлено технічний паспорт, інвентаризаційна справа № 27808. Згідно технічного висновку про технічний стан садового (дачного) будинку по вул. Лугова, 84 в м. Полтава побудована будівля та її планування не суперечать вимогам діючих норм і рекомендується для прийняття в експлуатацію та реєстрацію і інвентарному бюро. Згідно з постановою № 382 в праві про адміністративне правопорушення від 04 серпня 2009 року на позивача [PERSON] накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 97 КпАП України в вигляді штрафу в сумі 170 грн., штраф сплачено. За нормами ст. 376 ЦК України суд може визнати право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно з актом обстеження від 22 вересня 2009 року немає принципових заперечень проти реєстрації садового будинку. Встановивши дані обставини, враховуючи, що садовий (дачний) будинок збудований на земельній ділянці, що перебуває у власності позивача, збудоване нерухоме майно не порушує права інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 січня 2010 року звернувся в суд з позовом до відповідачів про встановлення порядку користування земельною ділянкою. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що він та відповідачі є співвласниками домоволодіння по вул. Тімірязєва, 4 в м. Полтаві. Просив суд встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до часток співвласників домоволодіння. В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги, просив суд встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до порядку, який фактично склався між сторонами та виділити йому в користування земельну ділянку площею 805,45 кв.м., а відповідачам площею 805,45 кв.м., як передбачено кадастровим планом земельної ділянки. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засідання визнали позовні вимоги та не заперечували стосовно встановлення запропонованого позивачем порядку користування земельною ділянкою. Пояснили, що саме такий порядок фактично між сторонами склався. Представник виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради для розгляду справи не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] згідно договору дарування від 20 лютого 1982 року є власником ? частини жилого будинку з частиною надвірних будівель в м. Полтаві по вул. Тімірязєва, 4. Відповідач [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 жовтня 2007 року є власником 1/3 частини житлового будинку з частиною господарських будівель, що знаходяться в місті Полтаві, вул. Тімірязєва, 4, [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 04 грудня 1953 року є власником 1/6 частини вказаного домоволодіння. Відповідно до ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Згідно з кадастровим планом земельної ділянки по вул. Тімірязєва, 4 в місті Полтаві її загальна площа складає 1610,90 кв.м. Також судом встановлено, що між сторонами фактично склався порядок користування земельною ділянкою в місті Полтаві по вул. Тімірязєва, 4. Суд вважає за необхідне визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до кадастрового плану земельної ділянки, згідно з яким позивач [PERSON] користується земельною ділянкою площею 805,45 кв.м., що позначена на плані (а.с. 8) жовтим кольором, а відповідачі [PERSON] та [PERSON] площею 805,45 кв.м., позначена червоним кольором. При визначенні такого варіанту суд враховує згоду співвласників щодо встановлення такого користування та враховує, що даний варіант відповідає часткам співвласників домоволодіння, надає можливість нормального користування будинком співвласниками і здійснення догляду за ним, є найбільш простим, унеможливить суперечки сторін щодо користування домоволодінням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи тим, що вона 20 лютого 2004 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON]. Даний шлюб у неї з відповідачем перший, від якого є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося з-за взаємного непорозуміння, втрати почуття, в результаті чого виникають сварки. Шлюбні відносини з відповідачем припинилися з листопада 2008 року. Спільне господарство не ведеться. Спору про розподіл майна що є їхньою сумісною власністю на даний час немає. Подальше подружнє життя та збереження сім`ї вважає не можливим. В попередньому судовому засіданні позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні вимоги позивачки визнав та згоден на розірвання шлюбу. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до вимог ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] дійсно 20 лютого 2004 року був укладений шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Теплодарського міського управління юстиції Одеської області. Цей факт підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ЖД №118288, актовий запис №13. Даний шлюб у позивачки з відповідачем перший, від якого є неповнолітній син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ЖД №211715, виданого першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси 18 серпня 2004 року). Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося з-за взаємного непорозуміння, несумісності характерів та втрати почуття, в результаті чого виникають сварки. Шлюбні відносини з відповідачем припинилися з листопада 2008 року. Спору про розподіл майна, що є їхньою сумісною власністю на даний час немає. Син, за домовленістю між сторонами, залишається проживати разом з матірю [PERSON]. Таким чином , визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ст. ст. 105, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки відповідач [PERSON] визнав позов, суд вважає можливим розірвати шлюб між сторонами, так як між ними склалися відносини, при яких збереження сім`ї стає не можливим. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності померлому права власності на майно, стверджує, що 14 травня 2009 року помер її батько [PERSON]. Після смерті батька відкрилась спадщина на належне йому майно: житловий будинок «А» загальною площею 59,7 кв. м., житловою площею 33,2 кв.м., господарські будівлі та споруди: веранда - «а», літня кухня - «Б», погріб - Б/під, сарай - «В», навіс - «в», сарай - «Г», ворота з хвірткою - 1, огорожа - 2, що розташовані в с. Тернівка, Бершадського району, Вінницької області, вул. І. Франка, №43. [PERSON] являється спадкоємцем за законом після смерті батька, але оформити своє право на спадщину не має можливості, оскільки померлий при житті не оформив та не зареєстрував право власності на належний йому житловий будинок. Вирішення даного питання можливе тільки в судовому порядку тому вона просить постановити рішення, яким встановити факт, що померлий 14 травня 2009 року [PERSON] при житті набув право приватної власності на житловий будинок «А» загальною площею 59,7 кв.м., житловою площею 33,2 кв.м., господарські будівлі та споруди: веранда - «а», літня кухня - «Б», погріб - Б/під, сарай - «В», навіс - «в», сарай - «Г», ворота з хвірткою - 1, огорожа - 2, що розташовані в с. Тернівка, Бершадського району, Вінницької області, вул. І. Франка, №43. Заінтересована особа Тернівська сільська рада надала суду заяву про визнання заяви та розгляд справи у відсутність їх представника. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає до задоволення із слідуючих підстав: [PERSON] при житті не оформив та не зареєстрував право власності на належний йому житловий будинок, що розташований в с. Тернівка, Бершадського району Вінницької області, вул. І. Франка, №43, що визнається сторонами по справі. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за №19-32\\319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. [PERSON] являється спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], претендує на майно померлого, але реалізувати своє право на прийняття спадщини не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-07 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 13 листопада 1993 року, який був зареєстрований у Мишковицькій сільській раді Тернопільського району за актовим записом № 19. Від даного шлюбу в них дітей немає. Подружні відносини між ними не підтримуються протягом останніх трьох років. Посилаючись на обставини, які склалися у сім'ї позивачка просить шлюб розірвати, без надання строку на примирення. В судове засідання від позивачки поступила письмова заява у якій вона просить слухати справу за її відсутності, оскільки змушена виїхати на роботу за межі області, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, та розірвати шлюб із [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи письмову заяву позивачки, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що між сторонами склалися умови при яких збереження сім'ї неможливе, сторони миритися не бажають, спільно не проживають, а тому суд вважає, що сім'я розпалася повністю і заявлені вимоги слід задоволити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не являвся до дитини, починаючи з пологового будинку до теперішнього часу, не надає жодної матеріальної допомоги. В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала, навівши пояснення, аналогічно викладеним у позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав: 22.08.2009 року між сторонам був зареєстрований шлюбу, від якого мають неповнолітнього доньку: [PERSON], [INFO] Шлюб між сторонами не розірваний(а.с.З). На даний час сторони разом не проживають. Відповідач участь у вихованні дитини не бере та не надає матеріальної допомоги на її утримання. Неповнолітня [PERSON] проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст.180 ЦК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховую ту обставину, що на утриманні позивачки перебуває неповнолітня дитина, вона не працює, так як доглядає дитину. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-07 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до суду, в якому просила прийняти рішення про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд їх задоволити. Відповідач позовні вимоги визнав. Беручи до уваги, що визнання позову відповідачем не порушує прав, свобод, інтересів інших осіб, розяснивши правові наслідки визнання позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, без зясування та дослідження інших обставин по справі. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-07 00:00:00

Позивач 26.05.2010 року звернувся в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 2097,88 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач мешкає та зареєстрован в [INFO]. Відповідач не вносив оплату за отримані послуги опалення й гаряче водопостачання, в результаті чого за ним утворилася заборгованість за період з листопада 2008 року по березень 2010 року у сумі 1899,04 грн. Просить суд стягнути з відповідача дану заборгованість у сумі 1899,04 грн., втрат від інфляційних процесів у сумі 166,28 грн., 3% річних у сумі 32,56 грн. та сплачені судові витрати в розмірі 30 грн. Представник позивача, у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач, в судове засідання, не зявився по невідомій причині, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення. Представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідач дійсно порушив вимоги ст. 68 ЖК України відповідно до якої наймач зобов'язаний вчасно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги, а також вимоги п.18 Правил надання населенню послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 30.12.1997 року №1497. У чинність ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, електричну, теплову енергію й ін. послуги стягується крім квартплати по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Відповідно до руху по особовому рахунку заборгованості відповідача за період з листопада 2008 року по березень 2010 року складає 1899,04 грн., оплата за послуги постачання теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачем проводилась частково. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач отримував послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, але плату за послуги вносив не регулярно у звязку з чим заборгував позивачу за період з листопада 2008 року по березень 2010 року. Позов у частині стягнення з відповідача втрат від інфляційних процесів у сумі 166,28 грн., та 3% річних 32,,56 грн. не підлягає задоволенню, бо положення статті 625 ЦК України на яку посилається позивач у позові не регулює правовідносини, в сфері надання житлово-комунальних послуг, які виникли між позивачем та відповідачами по даній цивільній справі. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за період з листопада 2008 року по березень 2010 року, яка складає 1899,04 грн. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., які були сплачені позивачем при звертанні до суду з даним позовом (а.с. 1), а з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 51 грн., так як позивач звільнений від його сплати.

Outcome: partial