Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-14 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] з 8 листопада 1980 року по 1 квітня 2004 року. На підставі рішення Дубенського міськрайонного суду від 26 лютого 2004 року їх шлюб був розірваний і це зареєстроване у відділі реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції Рівненської області. Під час шлюбу ними спільно була придбана трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зазначена квартира загальною площею 65,6 в.м., в тому числі жилою площею 40,1 кв.м., складається з трьох кімнат, кухні, ванни, коридору, комори, балкону, лоджії та підвального приміщення. Це підтверджується біржовою угодою купівлі-продажу нерухомого майна, яка зареєстрована на Універсальній товарно-майновій біржі "Ринг" 15 січня 1999 року за реєстраційним №018н-99 і в якій як покупець записаний відповідач. Квартира була придбана ними під час шлюбу, розділена між нею та чоловіком не була, а отже, вони є рівноцінними співвласниками на праві спільної сумісної власності. [PERSON] чинить їй усілякі перешкоди в користуванні спірною квартирою, а тому вона змушена звернутись до суду для визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири. Просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири за №55 в будинку №85 по вулиці Мирогощанській міста Дубна, яка складається трьох кімнат, кухні, ванни, коридору, комори, балкону, лоджії та підвального прииміщення. У заяві про збільшення позовних вимог вказує, що у їх власності був автомобіль Форд-Ескорт, державний номер [NUMBER], придбаний за спільні кошти і в шлюбі, який в без її відому та дозволу проданий у 2003 році, а виручені від продажу кошти він залишив собі. Вартість зазначеного автомобіля становила 19000 (дев'ятнадцять тисяч) гривень. Просить провести поділ спільного майна згідно зазначеного у заяві переліку, а також стягнути з [PERSON] компенсацію у розмірі 9500 (дев'ять тисяч п'ятсот) гривень, тобто 1/2 вартості проданого ним автомобіля Форд-Ескорт. Провести розподіл грошей, що на банківських рахунках на ім»я [PERSON] В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] посилається на те, що він дійсно перебував у шлюбі із [PERSON] За час шлюбу вони набули майно, яке належить їм праві спільної сумісної власності у відповідності з ст.60 СК України: пилосмок "Астор" за 280грн.; пральну машину "Індезіт" за 1800 грн.; холодильник "Донбас" за 350 грн.; газову плиту за 800грн.; меблеву стінку за 700грн.; диван за 900грн; 2 м'які крісла по 400грн. кожний - 800грн.; меблевий спальний гарнітур (двохспальне ліжко, тумба з дзеркалом, комод, шафа, пуфик) за 2400грн.; відеомагнітофон "Грюндік" за 200 грн., телевізор "Електрон" за 300грн, диван за 1000грн.; 2 крісла за 150грн.; стіл-тумба за 150грн.; стіл-тумба за 100грн.; стіл-книжка за 250грн.; кухонний меблевий гарнітур за 850грн.; газовий котел -650грн.; тумба під телевізор - 100грн.; дзеркало-трильяж -300 грн.; килим 3,5x2 - 400грн.; килим 3,5x2,5 - 350грн.; килим 2x3 - 250грн.; килим 2,5х- 500грн.; годинник з боєм - 250грн.; хрустальні вази, 2шт. - 500грн.; кавовий набір "Аркопал" - 50 грн.; кавовий сервіз - 50 грн.; кришталеві фужери, 10 шт. - 200грн.; чайні позолочені ложки, 12шт. - 500 грн.; кришталеві чарки, салатниці, цукерниці -500грн.; набір ложок, вилок, ножів нержавіючих - 180грн.; сервіз столовий -120грн.; тарілки, 40 шт.- 150грн.; кастрюлі (2 комплекта по 5шт.) - 300грн.; каструлі, 6шт. - 200грн., електрокофемолка - 50грн; електром'ясорубка - 75грн.; електросоковижималка - 200 грн., таз латунний - 150грн.; 2-х спальне покривало -200грн., банні рушники, 5шт. - 150 грн., рушники, 10шт. -100грн.; постільна білизна (підодіяльники, простирадла, наволочки) - 500 грн., подушки, 4шт. -200грн.; ковдра ватна - 80грн.; дивандек - 120грн.; люстра - 150грн.; електродриль -250грн.; слюсарні лещата - 150грн.; рубанок -50грн.; радіодеталі (транзистори, резистори, мікросхеми) - 2000грн.; зварювальний апарат - 650грн.; земельна ділянка під будівництво гаража - 3000грн., а всього на загальну суму 27 555грн. Майже все це майно відповідачка вивезла до дочки та до своєї матері в с.Рачин Дубенського району, крім: подушок, ватної ковдри, стола-тумби, кухонного гарнітуру, газового котла, холодильника, меблевої стінки, тумби і телевізор, стола-книжки, дивана, двох м'яких крісел, трильяжу, дивана та двох крісел, дивандека. Це його спонукало подати позов до суду про поділ майна. Просить поділити спільне майно, придбане ними з відповідачкою, виділивши йому меблевий спальний гарнітур - 2400грн.; відеомагнітофон «Грюндік" 200грн.; телевізор «Електрон» - 300грн.; диван - 900грн.; два м'які крісла - 800грн., земельну ділянку під будівництво гаража - 3000грн., а всього загальну суму 7600 грн. Виділити [PERSON] все інше майно на загальну 19 955грн., стягнути на його користь грошову компенсацію за частку майна, що належить йому, але вивезене нею до родини, в розмірі 6178грн. У додатковій заяві вказує на те, що на придбання квартири, на яку претендує [PERSON], були використані кошти від продажу однокімнатної квартири та кошти, які були надані йому його матір'ю, [PERSON] в розмірі 3000 доларів США, що стверджується розпискою та заявами матері та свідка, який був присутній при передачі грошей. Зважаючи на це, вважає, що його частка в спірній квартирі належить йому в більшій мірі як [PERSON], тобто йому 2/3 частини квартири, а їй - 1/3 частина, вартість якої він їй компенсує грошима. У судовому засіданні [PERSON] та її представник зменшили свої позовні вимоги. Просить визнати за нею право власності лише на 1 / 2 частину квартири та стягнути компенсацію за проданий автомобіль Форд-Ескорт, від решти позовних вимог вона відмовляється. Пояснила, що у 1995 році після переїзду з Латвії їх сім'я в складі трьох чоловік, а саме: колишнього чоловіка [PERSON], на той час ще неповнолітньої доньки Свинарчук (дошлюбне прізвище [PERSON]) М.А. та її, отримала для проживання однокімнатну квартиру за адресою: місто Дубно, вулиця Семидубська, 6/41, яка в подальшому була ними приватизована. У 1998 році вищезгадана облаштова однокімнатна квартира була ними продана [PERSON] За отримані від продажу однокімнатної квартири кошти вони спільно з бувшим чоловіком придбали у [PERSON] за біржовою угодою купівлі-продажу нерухомості, яка зареєстрована Універсальній товарно-майновій біржі "Ринг" у м. Рівному 15 січня 1999 року незавершену будівництвом, необлаштовану трикімнатну квартиру загальною площею 65,6 кв.м., яка складається з трьох кімнат, кухні, ванни, коридору, комори, балкону, лоджії, також підвального приміщення, і розташована за адресою: [ADDRESS]. Придбана трикімнатна квартира облаштовувалась ними разом спільно і за спільні кошти. Крім того, їм допомагали облаштовувати квартиру друзі та родичі. Для завершення будівництва квартири були виконані такі роботи: укладеї підлога; встановлені вікна та двері; засклені балкони; прокладений газ; прокладене водопостачання; побілка кімнат; поклеєні шпалери; фарбування; змуроване підвальне приміщення. Покликання відповідача на те, що спірна квартира була придбана ним та його матір'ю спільно за гроші матері, [PERSON], не відповідає дійсності. Спірна квартира була придбана винятково за виручені від продажу однокімнатної квартири кошти, і при цьому ніякі інші гроші для її купівлі не докладались. Обидві квартири були рівноцінними за вартістю, про це свідчить той факт, що між ними та продавцем йшла мова про обмін квартирами, на що останній не погодився, пославшись на те, що йому потрібні гроші. Про те, що нібито між [PERSON] та його матір'ю був укладений договір про спільну діяльність щодо купівлі жилої квартири, їй стало відомо лише в попередньому судовому засіданні. До того ні вона, ні їх донька нічого не знали. Крім того, рішенням Дубенського міськрайонного суду від 3 березня 2005 року, а також ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 1 червня 2005 року, які вступили в законну силу, у цивільній справі за її позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою та стягнення моральної шкоди, встановлено, що спірна квартира придбана ними з відповідачем спільно, а отже, перебуває у їхній спільній сумісній власності. Вона заперечує проти виплати їй бувшим чоловіком компенсації за 1/3 частину, оскільки не має де проживати взагалі і вимагає реального її розподілу для влаштування собі окремого житла. Зустрічний позов [PERSON] та її представник визнали частково. Пояснила, що [PERSON] наводить неправдиві відомості про те, що майже все перераховане майно вона вивезла до дочки та до своєї матері. Зауважує, що позивачем до цих пір не виконане рішення Дубенського міськрайонного суду від 3 березня 2005 року, за яким він повинний був відчинити житлову кімнату-спальню та підвальне приміщення. Більшість з речей, перерахованих у позові, знаходяться у цій кімнаті та підвальному приміщенні, і оскільки вони зачинені, то вона не має до них доступу, не користується ними, а отже, вони не перебувають у її володінні. Більше того, їй навіть невідомо про те, чи вони ще там є, чи вже вилучені із квартири, оскільки свідки бачили, що [PERSON] виносив з квартири великі коробки. Вже тривалий час вона позбавлена можливості жити як людина і користуватися всіма послугами. [PERSON] робив все, аби вижити її з квартири і заселитися туди із своєю новою сім»єю. Він відмовився від дочки і внучки, які також не можуть приїхати до неї в гості, так як немає куди. Він приходить коли її немає вдома і нищить її особисте майно і власні речі. Вважає, що спільне майно повинне бути розділене, але порівну, тобто по 1/2 частині, а не так, як цього вимагає бувший чоловік. Коли [PERSON] почув, що можуть приїхати і подивитися, яке ж дійсно майно лишилося у квартирі, то привіз із звалища старе ліжко і телевізора. Він без її відому прописав у їх спільній квартирі свою нову дружину та сина. Із перерахованого майна вона дійсно користується такими речами: холодильником "Донбас"; газовою плитою "Норд"; меблевим гарнітуром-стінкою, двома диванами; двома кріслами, столом-книжкою; кухонним меблевим гарнітуром; газовим котлом; тумбою під телевізор; пральна машина "Золушка"; дзеркалом-трильяжем; кришталевою вазою; кавовим сервізом; сервізом столовим; каструлями (3 шт.); рушниками (3 шт.); постільною білизною (2 комплекти); двома подушками; ковдрою ватною; люстрою; земельною ділянкою під будівництво гаража. Решта з перерахованих [PERSON] речей у її володінні не перебувають і вона ними не користується. Про існування деяких речей їй взагалі невідомо. Твердження бувшого чоловіка, що вона заволоділа майже всім майном не відповідають дійсності. Крім того, у спальній кімнаті зачинені електрообігрівач та електросамовар, які ним не названі. На зимовий період електрообігрівач та електрочайник вона позичила у сусідів. Просить відмовити в задоволені його позовних вимог. [PERSON] та його представник позовні вимоги [PERSON] не визнали повністю. Пояснив, що він вказав все майно, яке вони придбали, будучи в шлюбі з 1980 року, та його вартість в цінах, які приблизно пам'ятає і на яких настоює. Для порівняння вартості майна витребував довідку від КП "Ринок" м.Дубно, де вказані ціни на індентичне майно на даний час. Крім того, згідно довідки "Агенства нерухомості -Ваш дім", земельна ділянка під будівництво гаража, на яку виданий державний акт на Ім'я [PERSON], вартує приблизно 2000 гривень. Вважає, що вимога про визнання за нею права власності 1 / 2 частину квартири [ADDRESS], яку вони придбали, будучи в шлюбі, є порушенням його особистих прав. 11 січня 1999 року вони продали однокімнатну квартиру по вулиці Семидубській, б в м.Дубно, яка належала їм на праві спільної сумісної власності, за 5000 грн. Через чотири дні, тобто 15 січня 1999 року вони придбали 3-х кімнатну квартиру [ADDRESS], за яку він сплатив 5400 доларів США, про що свідчить розписка продавця. На придбання цієї квартири були використані кошти від продажу однокімнатної квартири та кошти, які були надані його матір'ю, [PERSON], в розмірі 3000 доларів США, що стверджується розпискою та заявами. Зважаючи на це вважає, що його частка в спірній квартирі є більшою, як [PERSON],. тобто йому має бути 2/3 частини квартири, а їй 1/3 частина, вартість якої він їй компенсує. Настоює на своїх позовних вимогах та просить задоволити позов у повному обсязі. Не заперечив, що рішення Дубенського міськрайонного суду від 3 березня 2005 року про усунення перешкод в користуванні квартирою для [PERSON] не виконав по даний час. Вислухавши доводи сторін та дослідивши всі матеріали справи, суд прийн висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] визнання права власності на 1 / 2 квартири, стягнення компенсації за автомобіль - підлягає до часткового задоволення, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна, визнання права власності на 2/3 частини квартири, стягнення компенсації за майно - не підлягає до задоволення. Задовольняючи позовну вимогу щодо розподілу квартири та визнання і власності на 1 / 2 частину квартири за [PERSON] суд виходить з наступного. Відповідно до ч.З ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.17 Закону України "Про власність" передбачено, що майно придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Частиною 1 ст.68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно із ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумі власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Шлюб між сторонами розірваний, про що свідчить рішення Дубенського міськрайонного суду від 26 лютого 2004 року та свідоцтво про розірвання шлюбу. а.с.4, т.2 а.с.12) 21 серпня 1998 року [PERSON] та [PERSON] була отримана однокімнатна квартира [ADDRESS] у спільну сумісну власність.(т.1 а.с.83) 11 січня 1999 року вони продали дану квартиру за 5000 грн. (а.с.82) 15 січня 1999 року сторони у справі придбали 3-х кімнатну квартиру [ADDRESS] за 5000 грн. (т.1 а.с.5) Таким чином, доводи [PERSON] щодо вкладення у придбання квартири власних (наданих [PERSON]В.) коштів повністю спростовується матеріалами справи. Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 3 березня 2005 року встановлю що квартира [PERSON] та [PERSON], що знаходиться в м.Дубно вул..Мирогощанській, 85/55 є їх спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.З ст.61 ППК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини. В зв»язку із цим, суд не вбачає підстав для збільшення частки в майні [PERSON] та вважає, що квартира повинна бути поділена порівну способом, який запропонував експерт, згідно висновку експертизи №90422/1_ПС від 22 травня 2009 року. При цьом варіант як для Власника 1 повинен належати [PERSON], а варіант як для Власника 2- [PERSON] При цьому, має бути стягнута компенсація на користь [PERSON] з [PERSON] (т.1 а.с. 146-163) Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення компенсації [PERSON] з [PERSON] за проданий автомобіль «Форд-Ескорт» суд виходить наступного. Судом встановлено, що дійсно сторони перебувачи у шлюбі мали у власності автомобіль «Форд-Ескорт», 1987 року випуску, зареєстрований на ім.»я [PERSON] 1 березня 2003 року він був знятий з обліку в зв»язку із реалізацією, про що свідчить довідка, (т.2 а.с.З) Оскільки сказаний автомобіль був придбаний та реалізований під час сімейного життя подружжя, на даний час його місце перебування невідоме, то відповідно він не може належати до того наявного майна на час розгляду справи, яке підлягає розподілу. Крім того, позов [PERSON] надійшов до суду у грудні 2006 року, в той час як позовна давність минула у березні 2006 року. Суд відмовляє в задоволенні [PERSON] позовних вимог виходячи з наступного. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. [PERSON] не було представлено до суду доказів тому, що таке майно, що є у переліку в позовній заяві, є у користуванні чи володінні на даний час у [PERSON] або третіх осіб. Відповідно до ст. 73 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для того, щоб відступити від засади рівності часток подружжя. Обставини на які посилається [PERSON] не мають істотного значення та не доведені матеріалами справи. Згідно Державного Акту [PERSON] дійсно належить на праві власності земельна ділянка під будівництво гаража на підставі рішення Дубенської міської ради від 29 листопада 2002 року №228.(т.1 а.с.48) Проте, земельна ділянка, право власності на яку набуто шляхом приватизації, є особистою приватною власністю того із подружжя, кому вона безоплатно передана у власність та не є спільною сумісною власністю подружжя. В зв»язку із цим вона не входить до складу майна, що підлягає поділу. За змістом ст. 72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Шлюб між сторонами був розірваний 26 лютого 2004 року. 15 грудня 2003 року, 24 лютого та 1 березня 2004 року [PERSON] подавав до Дубенського МВ УМВСУ в Рівненській області заяви про притягнення до відповідальності його бувшу дружину [PERSON] за заволодіння їх майном, встановлення місця знаходження речей, які зникли із спірної квартири. Постановами було відмовлено в порушені кримінальних справ. (т.1 а.с.68-71) Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 26 лютого 2004 року встановлено, що подружжя [PERSON] не проживає спільно як сім»я з серпня 2002 року.(т.2 а.с.12) За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] був пропущений строк позовної давності для звернення до суду про розподіл майна подружжя. На підставі викладеного,

Outcome: approved