Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-13 00:00:00

06 травня 2010 року позивач [PERSON] звернувся в Київський районний суд м. Полтави з цивільним позовом до відповідача про визнання неправомірною бездіяльності щодо ненарахування і виплати підвищення до пенсії та зобовязання здійснити перерахунок пенсії дитині війни та провести відповідні виплати за 2008-2009-2010 роки, посилаючись на те, що він належить до соціальної категорії «Дитина війни» і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком, в 2008-2010 роках така допомога виплачувалася в неповному обсязі. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року були визнані такими, що не відповідають Конституції України та є неконституційними окремі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», якими було викладено в новій редакції ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Разом з тим, відповідач в порушення вимог Конституції України, не здійснив нарахування та виплату зазначеного підвищення до пенсії в повному обсязі. Просив визнати недонарахування та невиплату щомісячної соціальної допомоги неправомірними, зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії з 01.07.2008 року по 30.04.2010 року та провести відповідні виплати. Крім того, просив відреагувати окремою ухвалою суду на незаконні дії відповідача. Позивач в судове засідання не зявився, направив суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, направив суду заперечення проти позову та просив розглянути справу у відсутність свого представника. Враховуючи, що в матеріалах справи є достатньо даних про права і обовязки сторін, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивач має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком (в редакції Закону від 18.11.2004 р. № 2195-ІУ, набрав чинності 01.01.2006 р.). Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією :раїни. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається ужения змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ч. 2 ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни», державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 08 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено у новій редакції. Встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання і державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% від прожиткового мінімуму ш осіб, які втратили працездатність. З 01 січня 2008 року позивачу нараховувалось та планувалось зазначене підвищення встановленого розміру. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 41 розділу Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до сяких законодавчих актів України». Разом з тим, суми підвищення дітям війни були визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Пунктом 8 Постанови було встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня - 48,1 гривні, з 1 липня - 48,2, з 1 жовтня - 49,8 гривні. Тому підвищення до пенсії категорії дітей війни управлінням Пенсійного фонду України у 2008 році з 22 травня 2008 року нараховувалось в розмірі, Передбаченому зазначеною постановою Кабінету Міністрів України. Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, пріоритетності законів над підзаконними актами, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 та приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України, суд дійшов висновку, що з 22.05.2008 року правління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві повинно було нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції, яка діяла до 01.01.2008, скільки з моменту ухвалення Конституційним судом рішення щодо неконституційності п. 1 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення пін до деяких законодавчих актів України», ця норма втратила чинність і не підлягала посуванню. Отже, відповідач з 22.05.2008 повинен був нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Між тим, до 22.05.2008 року відповідач, здійснюючи позивачу доплати, передбачені і. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 01.01.2008 року, з рахуванням п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та о внесення змін до деяких законодавчих актів України», діяв на підставі та у відповідності діючою нормою зазначеного закону. Крім того, з листа ГУ ПФУ від 28.05.10 р. вбачається, що відповідно до постанови райського районного суду Полтавської області від 31.03.2009 року позивачу проведено перерахунок пенсії за період з 22.05.2008 року по 30.06.2008 року. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області здійснити перерахунок пенсії позивачу з підвищенням пенсії на 30 % з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», за 2008 рік з 01 липня 2008 року по 31 грудня 2008 року, за 2009 рік з 01 січня по 31 грудня 2009 року та за 2010 рік з 01 січня по 30 квітня 2010 року з урахуванням проведених виплат та провести відповідні виплати. Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати підвищення до пенсії дітям війни в розмірі 30%, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому, ч. 3 ст. 28 цього ж Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Однак, враховуючи той факт, що Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, та, зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не може посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобовязання взяті державою, навіть якщо такі зобовязання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії (Yvonne van Duyn v. Ноше Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office), суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» для розрахунку зазначеного підвищення дітям війни. Крім того, в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як розрахункова величина для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки цей Закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком, що на думку суду не суперечить вимогам ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Статтею 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» на 2008 рік затверджено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 гривня, Отже, у 2008 році виплаті підлягали такі суми доплати до пенсії: липень 482х30%=144,6 грн.; серпень 482x30%=!44,6 грн.; вересень 482x30%=144,6 грн.; жовтень 498х30%=149,4 грн.; листопад 498х30%=149,4 грн.; грудень 498х30%=149,4 грн.; всього: 882 грн. Натомість, відповідно до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 28'травня 2008 р. № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, підвищення органами пенсійного фонду у 2008 році проводилося у таких розмірах: з 1 липня - 48,2 та з 1 жовтня - 49,8 гривні. Таким чином, позивачем не до отримано у 2008 році з 01 липня по 31 грудня - 588 грн. (882грн.-294грн.=588 грн.). Статтею 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» встановлено у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься 0 основних соціальних і демографічних груп населення, в розмірах, що діяли у грудні 1008 року. Отже, у 2009 році протягом січня-грудня виплаті підлягали такі суми доплати до пенсії: січень498x30%=149,4 грн. лютий498х30%=149,4 грн. березень498x30%=! 49,4 грн. квітень498х30%=149,4 гри. травень498х30%=149,4 гри. червень498х30%=149,4 грн. липень498x30%= 49,4 грн. серпень498x30%= 149,4 грн. вересень498х30%=149,4 грн. жовтень498x30%= 149,4 грн. листопад498х30%=149,4 Грудень498х30%-149,4 Всього: 1643,40 Натомість, протягом 2009 року позивачу виплачувалось щомісячно по 49,80 грн. Таким чином, позивачем не до отримано у,2009 році з 1 січня по 31 грудня - 1095 грн. 0 коп. (1643,40 грн. - 547, 80 грн. = 1095, 60 коп.). Статтею 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» встановлено 2010 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 25 гривень, з 1 квітня - 839 гривень, з 1 липня 843 гривень, з 1 жовтня- 861 гривні, з 1 грудня 875 гривень та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 695 гривень, з 1 квітня - 706 гривень, з 1 липня - 709 гривень, з 1 жовтня - 723 гривень, з 1 грудня - 734 гривень. Отже, у 2010 році протягом січня-квітня виплаті підлягали такі суми доплати до пенсії: Січень 498x30%= 149,4 грн.; Лютий 498х30%=149,4 гри.; березень 498x30%=149,4 грн.; квітень 498x30%=!49,4 грн.; Всього: 597,60 грн. Натомість, протягом 2010 року позивачу виплачувалось щомісячно по 49,80 грн. Таким чином, позивачем не до отримано у 2010 році з 1 січня по 30 квітня - 1095 грн. ) коп. (597,60 грн. - 199,20 грн. = 398,4 коп.). Разом з тим, суд виходить з того, що перерахунок пенсії здійснюється органами пенсійного фонду України в порядку, встановленому чинним законодавством, на підставі документів, наявних у пенсійній справі, з урахуванням вимог ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо індексації пенсійних виплат, тому суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування ;пенсії, покладену законодавством на зазначені органи, і не може зобовязати управління рахувати позивачу підвищення до пенсії у визначеному розмірі, а може зобовязати лише здійснити дії щодо перерахунку пенсії з урахуванням вимог законодавства. Відповідно до ст. 211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення кону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів до усунення цих причин та умов. Суд не вбачає підстав для постановления окремої ухвали щодо посадових осіб шовного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, оскільки судом не виявлено під час розгляду справи порушення закону з боку відповідача, а тому у задоволенні позову в цій частині позивачу слід відмовити. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial