Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-17 00:00:00

У березні 2009 року позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 13.06.2007 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір №HAH2AK08350002 відповідно до якого він отримав кредитні кошти у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 70 567, 60 грн. на придбання автомобіля, зі сплатою за користування кредитом 1, 17% на місяць з кінцевим терміном повернення 11.06.2010 року включно. В подальшому відповідачем в порушення умов договору в односторонньому порядку було змінено відсоткову ставку, що позивач вважає неправомірним. На підставі викладеного просив суд визнати дії ЗАТ КБ «Приватбанк» стосовно підвищення щомісячних платежів за кредитним договором №HAH2AK08350002 від 13.06.2007 року неправомірними; стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн., а також витрати понесені позивачем по даній цивільній справі . Позивач у судове засідання не зявився, про дату судового засідання повідомлявся належним чином, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивача заперечував. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. З таких підстав. Судом встановлено, що 13.06.2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір №HAH2AK08350002 відповідно до якого позивач отримав кредитні кошти у розмірі 70 567, 60 грн. на придбання автомобіля, зі сплатою 1, 17% на місяць з кінцевим терміном повернення 11.06.2010 року, що підтверджується копією зазначеного договору наявного в матеріалах справи. На протязі дії договору позивач належним чином виконував зобовязання за договором в частині сплати платежів, однак в подальшому йому стало відомо про наявну заборгованість за договором. У судовому засіданні встановлено, що позивачу надсилався лист від 06.01.2009 року відповідно до якого до кредитного договору №HAH2AK08350002 від 13.06.2007 року, починаючи з 01.02.2009 року в односторонньому порядку відповідач підвищує відсоткову ставку за кредитом до 27, 48 % на рік, а в разі незгоди позивача з такими змінами умов договору встановлення цих змін відбудеться автоматично 01.02.2009 року без будь яких додаткових дій зі сторони [PERSON] Судом встановлено, що 23.01.2009 року позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою, у якій не згоден з вимогами банку про підняття відсоткової ставки за кредитом, посилаючись на невідповідність листів діючому законодавству. Встановлено, що підвищення відсоткової ставки за діючим Договором відбулося без супроводження інформацією щодо нової реальної вартості кредиту. Це є порушенням вимог «Правил надання банками України інформації споживачу щодо умов кредитування та сукупної вартості кредиту» (затверджені Постановою правління НБУ №168 від 10 травня 2007 року та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року №541/13808). Зокрема, пункт 1.3 Правил встановлює, що «банки зобов'язані забезпечувати виконання цих Правил під час укладення кредитних договорів зі споживачами». Пропозиція щодо збільшення відсоткової ставки за кредитом із наданням позичальнику можливості достроково припинити дію угоди у разі непогодження, рівнозначна переукладанню кредитної угоди, тому ПриватБанк зобов'язаний був разом з листом надати позивачу два розрахунки нової реальної вартості кредиту (відповідно до двох запропонованих відсоткових ставок) згідно вимог зазначених Правил, чого здійснено не було. Зміна відсоткової ставки за договором неможлива без зазначення обґрунтованих підстав для цього. Пункт 3.5 згаданих вище Правил встановлює, що «банки мають право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку з волевиявленням однієї із сторін (зміни кредитної політики банку)». В якості аргументації рішення ПриватБанку в отриманому останнім листі наводяться фактори згідно Договору. Проте вони не можуть вважатися такими, що дають відповідачу право змінити відсоткову ставку за кредитом. Зокрема, що стосується зміни облікової ставки НБУ, то в даному випадку повідомлення про збільшення відсоткової ставки за користування кредитом є безпосереднім порушенням суттєвих умов Договору. Порушення банком взятих на себе зобов'язань з метою одержання незаконного прибутку дає правову можливість для порушення питання про розірвання Договору з ініціативи другої (постраждалої) сторони, відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України. Крім того на момент укладання Договору позивач виходив з того, що ПриватБанк міг ініціювати зміну відсоткової ставки за кредитом лише протягом 7 (семи) календарних днів після виникнення відповідної підстави - зміни облікової ставки НБУ. Правовою підставою для цього є п.2.3.1. Договору. Згідно Постанови НБУ № 107 від 21.04.2008 року змінена була облікова ставка НБУ з 11 % до 12 % з 30.04.2008 року. Тобто згідно п. 2.3.1. Договору банк міг право ініціювати зміну відсоткової ставки за кредитом лише до 08.05.2008 року, а не 06.01.2009 року направивши йому лист-повідомлення. Окрім того слід зазначити, що збільшення процентної ставки банком можлива лише в границях кількості пунктів на які збільшилася ставка НБУ. Також слід зазначити, що зміна ставки за кредитом без наведення правила розрахунку вартості кредиту є порушенням прав позивача як споживача. Згідно частини п'ятої пункту 3.4 згаданих вище Правил: «Банки зобов'язані в кредитному договорі зазначити правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках». У спірному Договорі таке правило не наведене ані у вигляді математичної формули, ані навіть у вигляді текстового опису пропорційного впливу можливих факторів. Згідно статті 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не впливає із звичаїв ділового обороту. В даному випадку відповідач порушив цю вимогу закону, тому що зміну вищевказаного договору не провів в такій самій формі, що й договір, що змінився. Крім того, відсутній інший правочин, згідно з яким позивачу збільшено відсоткову ставку за кредитним договором. Отриманий ним лист відповідача не може розглядатись як зміна кредитного договору - правочин. Згідно частини 1 статті 643 Цивільного кодексу України якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] не надавав згоди на підвищення процентної ставки за кредитним договором. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1056-1 Цивільного кодексу України умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною, а встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. З урахуванням викладеного суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, заснованими на законі і такими, що підлягають задоволенню, так як відповідач не мав права змінювати в односторонньому порядку спірну угоду, піднімати розмір процентної ставки в односторонньому порядку, оскільки це є порушенням норм цивільного законодавства України. Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позивачем не було надано до суду доказів на підтвердження того, що їй було завдано душевних та моральних страждань, тому суд вважає, що у задоволенні даної вимоги позивачу слід відмовити. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення цієї справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи 7, 50 грн. та судовий збір на користь держави у розмірі 51 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial