overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в якому посилалася на те, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06.06.2008 року. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, постійні сварки, подружні зради чоловіка. Вказує, що з січня 2009 року подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, Просила шлюб розірвати. Позивач в попередньому судовому засіданні позов підтримала, підтвердила наведені обставини та просила його задовольнити. Відповідач в попередньому судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. У звязку із визнанням відповідачем позову відповідно до вимог ст. 130 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу по суті у попередньому судовому засіданні. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.06.2008 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 117 (а.с.6). Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Також, судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки з січня 2009 року, не ведеться спільне господарство. Шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Наведені обставини підтверджуються поясненнями сторін, свідоцтвом про укладання шлюбу, свідоцтвом про народження дитини, іншими матеріалами справи. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам подружжя, то суд вважає за необхідне задовольнити позов і розірвати шлюб. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 6 200.00 грн. матеріальної шкоди. Посилався на те, що 15.01.2008 року, з вини відповідача була залита її квартира [ADDRESS], внаслідок чого було пошкоджено майно позивача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, а відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що в матеріалах справи немає жодних доказів факту залиття квартири відповідачем. Суд вислухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши письмові матеріали справи вважає необхідним в задоволенні позову [PERSON] відмовити, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва (а.с. 7) позивач є власником двохкімнатної квартири [ADDRESS]. Відповідно пояснень сторін, свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 15.01.2008р. сталося залиття [ADDRESS]. 16.01.2008 року позивач звернувся до ЖЕД № 2 з заявою про складання акту на залиття квартири, 17.01.2008 р. комісія оглянула квартиру, але акт не склала. Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В своїй позовній заяві позивач не надає жодних доказів, які б встановили факт залиття квартири та довели б те, що залиття квартири було здійснено саме відповідачем, а також не надано доказів, підтверджуючих, що майно пошкоджено саме внаслідок залиття квартири та те, що пошкодження майна сталося саме 15.01.2008р. Також позивачем не надано належних документів, відповідно до яких встановлено розмір залиття, перелік пошкодженого майна, стан квартири після залиття, причини залиття квартири та особу яка вчинила залиття, що вказується в акті, який складає комісія ЖЕД при огляду квартири після залиття. Згідно ч. 2 ст. 60 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає що вимоги позивача, це тільки припущення позивача, в зв»язку з чим, суд відмовляє у задоволенні позову [PERSON] На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

09.11.2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася але надала суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутність та про те що позов підтримує. Із позову вбачається, що від сумісного мешкання з відповідачем мають неповнолітню доньку Марію, [INFO]. Відносини між ними давно припинені. Добровільної матеріальної допомоги відповідач на дитину не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його доходу, але не менш ніж 30% пожиточного мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Оскільки відповідач мешкає та зареєстрований за адресою: Російська Федерація, [ADDRESS], Краматорським міським судом Донецької області 16.11.2009 року було надіслано пакет документів до компетентного суду Російської Федерації про вручення відповідачу [PERSON] копію позову та інших документів та доручення компетентного суду Російської Федерації про допит відповідача. Однак 04.02.2010 року доручення Краматорського міського суду Донецької області повернуто без виконання. Відповідач на неодноразові виклики суду не зявляється, звязок з ним встановити не можливо, судом встановлено зі слів матері Кас»яненко [PERSON], що відповідач мешкає у м. Москва за тимчасовою реєстрацією. Таким чином відповідач у судове засідання до компетентного суду Російської Федераціїне зявився по невідомій суду причині, про розгляд справи належним чином повідомлявся. Згiдно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивач не заперечує проти такого вирiшення справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 180, 183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що від сумісного мешкання сторони мають доньку Марію, [INFO], яка за взаємною згодою сторін, проживає разом з позивачкою. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Суд вважає, що в судовому засіданні доведене, що відповідач не виконує своїх обовязків щодо утримання дитини, тому вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частки доходу відповідача на утримання дитини є законними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі. Свої вимоги позивач обгрунтовує наступним : з 01.06.2009 року по 19.01.2010 року позивач працював на посаді фахівця з методів розширення ринку збуту Нікопольської філії ТОВ «Тридента Агро». Згідно наказу директора Нікопольської філії ТОВ «Тридента Агро» від 19.01.2010 року № 5-К з 19 січня 2010 року був звільнений за власним бажанням. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач будучи належним чином повідомлений про день та час слухання справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, шляхом заочного розгляду справи, так як в матеріалах справи є достатньо доказів для вирішення питання по суті заявлених вимог. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечує.. Суд, заслухавши позивача, розглянувши матеріали справи , вважає , що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] був звільнений з посади наказом директора Нікопольської філії ТОВ «Тридента Агро» від 19.01.2010 року № 5-К з 19 січня 2010 року, за власним бажанням, підтвердження чого є витяг з трудової книжки позивача. Згідно довідки Нікопольської філії ТОВ «Триденна АГРО» від 12.07.2010 року за №36 заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] становить 11905,26 грн. Відповідно до ст..ст.47,116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства , установи, організації провадиться в день звільнення. На підставі наведенного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]про визнання договору купівлі-продажу дійсним та про встановлення права власності на 1/3 частину квартири. В обґрунтовування своїх вимог посилається на те, що він є власником 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Окрім того, відповідно до рішення Старобільського районного суду Луганської області від 4 березня 2010 року, йому також належить ще 1/3 частина квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Решта 1/3 частина вищевказаної квартири належить відповідачці за позовом.15 березня 2010 року він заплатив [PERSON] гроші у сумі 5000 грн. за 1/3 частину квартири, що належить відповідачці, що підтверджується розпискою від 15 березня 2010 року, написаною відповідачем власноруч. Відповідачка зобовязалась у місячний строк оформити нотаріально договір купівлі-продажу 1/3 частини квартири. Але по закінченню вказаного строку відповідач не виконала свої зобовязання і ухиляється від нотаріального оформлення угоди. У відповідності до ч. 2 ст. 220 ЦК України , якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Позивач вважає, що його дії, а саме передача грошів відповідачці за квартиру свідчать про те, що ним були виконані зобовязання перед відповідачем. Про це також свідчить письмовий доказ розписка від 15 березня 2010 року, і при таких обставинах, позивач був змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. У попереднє судове засідання позивач [PERSON] не зявився, представив суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив розглянути справу у його відсутність. У попереднє судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Крім того просила суд розглянути справу у її відсутність. Суд, дослідивши заяву позивача, заяву відповідачки, яка цілком визнала позовні вимоги позивача та не заперечує проти їх задоволення, та беручи до уваги, що визнання позову відповідачкою не суперечить закону і не порушує права і свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

30.06.2010 року позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача, вказуючи на те, що 30.07.2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в ВРАЦС Балаклійського РУЮ, актовий запис № 128. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. За час подружнього життя вони втратили взаєморозуміння та повагу один до одного. В судове засідання позивачка надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач надав в судове засідання заяву, згідно якої, позов визнав, просив справу розглянути за його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.&nbsp;51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування&nbsp;до шлюбу не допускається. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.07.2005 року відділом РАЦС Балаклійського РУЮ (а.с.4). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5).&nbsp;Сторони втратили повагу&nbsp;та взаєморозуміння один до одного, між ними склалися неприязні стосунки, шлюбно-сімейні відносини припинені. Спільне господарство не ведеться, шлюб носить лише формальний характер, подальше спільне проживання, збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивачки, спору про поділ майна немає. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦСу суд покладає на відповідача, так як на утриманні позивачки знаходиться малолітня дитина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача, вказуючи на те, що 14.02.2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в ВРАЦС Балаклійського РУЮ, актовий запис № 28. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. За час подружнього життя вони втратили взаєморозуміння та повагу один до одного. В судове засідання позивачка надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач надав в судове засідання заяву, згідно якої, позов визнав, просив справу розглянути за його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. mily:Times New Roman;font-size:12pt;"> Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та&nbsp;чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.02.2009 року відділом РАЦС Балаклійського РУЮ. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] втратили повагу та взаєморозуміння один до одного, між ними склалися неприязні стосунки, шлюбно-сімейні відносини припинені. Спільне господарство не ведеться, шлюб носить лише формальний характер, подальше спільне проживання, збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивачки, спору про поділ майна немає. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦСу суд покладає на відповідача, так як на утриманні позивачки знаходиться малолітня дитина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» в позовній заяві просять суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором \\° OD.XR.RX 10990421 від 02 липня 2007 року у розмірі 5 278.98 (п'ять тисяч двісті сімдесят вісім) гривень 98 копійок та судові витрати повязані з розглядом справи. Представник «ПриватБанк * у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № ODXRRX10990421 від 02 липня 200" року у розмірі 5 28.98 (п'ять тисяч двісті сімдесят вісім) гривень 98 копійок - в тому числі: поточна ;огованість за кредитом- 1 977,38 (одна тисяча девятсот сімдесят сім) гривень 38 копійок: заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 2 049,54 (дві тисячі сорок дев'ять) глибінь 5- копійки; заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 219,03 (двісті дс;'-.т-:лдцять) гривень 3 копійки; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 5-3.55 п'ятсот сорок три) гривні 55 копійки; судовий штраф - 250,00 (двісті п'ятдесят) гривень; судовий штраф - 239,48 (двісті тридцять дев'ять) гривень 48 копійок, а також судові витрати пов'язані з розглядом справи 192,79 (сто дев'яносто дві) гривні 79 копійок. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча своєчасно і належним чином повідомлялася про день та час розгляду справи і суд на підставі пункту 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України вирішив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, тому у суду є підстава для винесення заочного рішення. Представник позивача не заперечував у вирішені питання щодо заочного розгляду справи. Позовні вимоги підтверджуються: копією кредитного договору № ODXRRX10990421 від 02 липня 2007 року; довіреністю представника; довідками; розрахунками заборгованості за кредитом. Правовідносини сторін регулюються цивільним законодавством. На підставі вище викладених доказів, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст. 525, 526, 530, 589, 590, 1050, 1054 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про заставу», ст.ст. 24-26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» позов слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру стягнутих з нього аліментів користь відповідача на утримання доньки [PERSON], [INFO] які стягнуті за рішенням Київського районного суду м. Полтави від 9 листопада 2007 року. Посилався на що він також сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], 18 квітня 2007 року дження на підставі судового наказу мирового судді Вуктилської судової дільниці республіки і в розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку. Зазначав, що він сплачує аліменти на утримання двох дітей в розмірі половини його заробітної плати, а залишок заробітної плати є недостатнім для проживання та не задовольняє його життєві потреби. Просив зменшити розмір аліментів, що він сплачує на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] з 1\\4 частини до 1\\6 .ни всіх видів його заробітку . У судове засідання позивач не з»явився. прислав телеграму про розгляд справи у його відсутність. позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні пояснила, що їм проживає за однією адресою з матір»ю його сина, [PERSON] та веде спільне адарство. Аліменти були стягнуті на утримання сина фіктивно, для того, щоб зменшити розмір аліментів, які він сплачує на її користь на утримання доньки. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про лення позовних вимог. Судом встановлено, що позивач за рішенням Київського районного суду м. Полтаві від 9.11.2007 року сплачує аліменти на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку доходу та за судовим наказом мирового судді Вуктильскої судової дільниці республіки Комі сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання сина, [PERSON], 18, 04. [INFO] в розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку. Згідно довідки з місця роботи позивача, Вуктильского ГПУ ВАТ «Газпром переробка» заробіток позивача становить 30 825 руб. 38 коп. з якого відраховуються 13% податків, аліменти на користь стягувачів в розмірі по 1\\4 частини на користь кожної та на користь відповідача 5% боргу по аліментам в сумі151 734 руб. 95 коп. Отже вирахування із робітної плати позивача проводяться більше ніж 1\\2 частини його заробітку. Згідно вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом і або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану. Як вбачається із матеріалів справи позивач має друге дитину, сина [PERSON], на утримання сплачує аліменти за рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України обоваязок надання доказів по справі покладаються на сторони по справі. Позивач не надала суду доказів того, що позивач проживає однією сім»єю з [PERSON] та має з нею спільний бюджет та вони спільно утримують сина, на утримання якого стягнуті аліменти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

15 липня 2010 року представник позивачки звернувся до суду з позовом про визнання права власності на самочинно побудовані та переобладнані гараж-літню кухню та сарай-літню кухню на території домоволодіння, розташованого в м.Балаклія, провул. Толстого, 5. В обґрунтування позову пояснив, що [PERSON] (до шлюбу Остропольській) В.П. на праві власності на спадщину за законом належить домоволодіння, розташоване за вищевказаною адресою. В цьому домоволодінні вона побудувала гараж-літню кухню та переобладнала жилий будинок в сарай-літню кухню без відповідного дозволу та оформлення належним чином проектної документації. Земельна ділянка передана їй у безстрокове користування для обслуговування жилого будинку та господарських будівель. Представник позивача в судове засідання надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач надав в судове засідання заяву, згідно якої позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить розглянути справу за відсутності його представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить домоволодіння з надвірними будівлями, розташоване в м.Балаклія, [PERSON], 5. На території вказаного домоволодіння позивач побудував гараж-літню кухню та переобладнав жилий будинок в сарай-літню кухню без відповідного дозволу та оформлення належним чином проектної документації. Згідно технічного висновку КП Балаклійське архітектурне бюро, складеного за результатами обстеження будівельних конструкцій господарських будівель, можлива їх подальша експлуатація. Згідно висновку відділу наглядово-профілактичної діяльності Балаклійського районного управління ГУ МНС України в Харківській області, протипожежна відстань від самовільно побудованого гаражу-літньої кухні літ. «Д» до будівель, розташованих на садибній ділянці № 3 не відповідає протипожежним вимогам. Проте, власник домоволодіння № 3 по провул. Л.Толстого в м.Балаклія не заперечує проти оформлення позивачкою права власності на самочинно побудовані господарські будівлі та не має жодних претензій відносно їх самочинного будівництва. Відповідно до п.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved