Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-14 00:00:00

У квітні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що нотаріус Машівської ДНК [PERSON] відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька з тих підстав, що після видачі її батькові 23.03.2004 року свідоцтва про право на спадщину за реєстровим номером 528, він не отримав державний акт на землю. Просить зобовязати нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку призначену для обслуговування житлового будинку та ведення особистого сільського господарства, розташовану в с.Первомайському на території Михайлівської сільської ради Машівського району. В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що в своїй роботі керується Законом України «Про нотаріат», Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2009 року за №439, свідоцтво про право на спадщину на приватизовану земельну ділянку розміром 1,13 га. було би видане позивачу після представлення в нотаріальну контору правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а саме державного акту на землю. Також відповідач зазначила, що після видачі свідоцтва про право на спадщину 23 березня 2004 року за №528, [PERSON]П.(батько позивачки) не отримав правовстановлюючий документ на земельну ділянку та не отримав державний акт на землю. Співвідповідач в судове засідання не зявився, направив суду заяву з проханням слухати справу без його участі, з позовними вимогами згоден. Треті особи в судове засіданні не зявилися, направили клопотання про слухання справи за їх відсутності. Суд, заслухавши позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 жовтня 2009 року помер [PERSON] (а.с.8). 03 березня 2010 року заведена спадкова справа № 39 за 2010 рік. Єдиною спадкоємицею за заповітом, посвідченого [PERSON], секретарем виконкому Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області 03 серпня 2006 року за реєстровим № 159-майно (крім земельної ділянки сільгосппризначення) є [PERSON]. Спадкоємців на обовязкову частку в спадщині немає (а.с.7). Зазначені факти підтверджуються також при огляді вищеназваної спадкової справи. 23.03.2004 року [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом. До складу спадкового майна, крім права на ? частку житлового будинку №19 в с.Первомайське Машівського району по вул.Алейній, що належала [PERSON], ввійшло право на земельну ділянку площею 1,13 га, призначену для обслуговування цього житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІ ПЛ № 042901, виданого Михайлівською сільською радою Машівського району 06.04.1998 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №96 (а.с.14). 05.04.2004 року за [PERSON] в КП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» було зареєстровано право власності на успадковану ? частку житлового будинку №19 в с.Першотравневе Машівського району по вул.Алейній. З урахуванням спадкової частки, набутої у власність, [PERSON] став власником цілої частки житлового будинку (а.с.11, 12). Як вбачається з матеріалів справи та спадкової справи за № 366 за 2002 рік на майно [PERSON], державний акт про право власності на успадковану земельну ділянку [PERSON] видано не було і це не заперечується сторонами. Відповідач в письмовому повідомленні за № 187 від 14.04.2010 року позивачу вказала, що нотаріальна контора не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на приватизовану земельну ділянку розміром 1,13га тому що після видачі [PERSON] 23.03.2004 року свідоцтва про право на спадщину за реєстровим номером 528, останній не отримав правовстановлюючого документу на земельну ділянку та не отримав державного акту на землю і вказала, що для вирішення цього питання потрібно звернутися до суду про визнання права власності на нерухомість в порядку спадкування (а.с.7). Згідно ст.328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом. Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ст.1298 ЦК України позивач набула право на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на успадковане нерухоме майно. Виходячи зі змісту і сенсу ст.1225 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та обєднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року № 1066-VI, ст.126 Земельного Кодексу України викладена в новій редакції. Згідно п.б ч.2 цієї статті право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. На підставі п.2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень вищеназваного Закону, положення цього закону щодо посвідчення права власності на земельні ділянки документами, зазначеними у частині другій статті 126 Земельного кодексу України, поширюються також на випадки, коли зазначені документи були укладені (видані) до набрання чинності цим Законом, але державні акти на право власності на земельні ділянки видані не були. В такому випадку нотаріус, який посвідчив (видав) відповідний документ, звертається з письмовим запитом до органу, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, про підтвердження того, що державний акт на право власності на землю (земельну ділянку) не виданий новому власнику земельної ділянки. Після надходження до нотаріуса письмового підтвердження такого факту державний акт на право власності на землю ( земельну ділянку) вилучається нотаріусом із його справ та після здійснення відмітки про перехід права власності на неї, долучається до відповідного документа, зазначеного у частині другій статті 126 Земельного кодексу України. У звязку з наведеним суд вважає, що відмова відповідачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на успадковану земельну ділянку у звязку з відсутністю державного акту на землю в її покійного батька [PERSON] є безпідставною. Разом з тим, суд враховує, що при виконанні своїх службових обовязків державний нотаріус керувалася Законом України «Про нотаріат», Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та приходить до висновку про відсутність в діях державного нотаріуса неправомірності. На підставі викладеного,

Outcome: partial