overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-30 00:00:00

Позивачка наполягала на стягненні з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, а саме, по 767 грн. щомісяця на утримання їх сина, [PERSON] , [INFO] до досягнення ним повноліття. Відповідач позов визнав частково, стверджував що має змогу платити лише 500 грн., бо отримує маленьку зарплатню. Вислухавши сторони, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме на суму 500 грн. щомісяця, з наступних підстав. Встановлено, що сторони з 2007 року по 2010 рік перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цих стосунків в них народився син, [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач же матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці не надає; що і змусило позивачку звернутися до суду надавши необхідні докази. Враховує при цьому суд і положення ст.ст. 180, 182, 184 СК України, які передбачають обов`язок батьків утримувати свою дитину і можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі; що у розглянутому випадку, враховуючи матеріальний стан відповідача на цей час, та цілком відповідає інтересам дитини. Враховує суд при цьому і те, що вирішення судом питання про стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі, не позбавляє позивачку в інтересах дитини знову звернутися до суду з позовом про збільшення розміру стягнутих аліментів, у разі змінення на найкраще матеріального становища відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

20 травня 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] мотивуючи тим, що з 30 вересня 1995 року вона перебувала в шлюбі з [PERSON] З лютого 2010 року шлюб за рішенням суду було розірвано. Від зареєстрованого шлюбу у них 19 серпня 1997 року народилася дочка-[PERSON]. Відповідач, який є батьком дитини, проживає разом з ними, але матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. Просить стягнути відповідача аліменти на її користь на утримання дитини - дочки [PERSON], 19 серпня 1997 року, в розмірі 1\\4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному об»ємі, додатково пояснила, що хоч з відповідачем проживають в одному будинку, він матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просить позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з»явився , надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнає в повному обємі. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи і дослідивши докази суд вважає,що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Копія свідоцтва про розірвання шлюбу та про народження підтверджують,що сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Із довідок виконкому Брусилівської селищної ради слідує,що позивачка проживає в [INFO]. Відповідно до п.1 ч.І ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.5 ч.І ст.4 та п.п. 1 п.19 ч.І ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України позивачка та відповідач звільнені від сплати судового збору. Витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи відповідно до ст.79,81 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в розмірі 120 грн.00 коп. З урахуванням викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача [PERSON] 1698 грн. 05 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію посилаючись на те, що він є споживачем теплової енергії і зобов'язаний щомісячно вносити плату за надані йому послуги. Однак своїх обов'язків відповідач не виконує. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просить стягнути з відповідача 1698,05 грн. боргу по оплаті та судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи в суді була належним чином повідомлений оголошенням за місцем проживання , а тому судом ухвалено заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив, що [PERSON] з серпня 2009 року по даний час заборгував за надані послуги теплопостачання 1698,05 гривень. Відповідач є споживачем теплової енергії, яку поставляє позивач. За надані послуги відповідач оплату не проводить, а тому утворилася заборгованість перед позивачем в сумі 1698,05 гриьень. Порушуються права позивача, які підлягають поновленню шляхом задоволення позову. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

В квітні 2010 року [PERSON], звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебуває в шлюбних відносинах з відповідачем. 04.09.1995 року в них народився син [PERSON], який на даний час проживає з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, тому просить стягувати з нього аліменти в розмірі ? частини його заробітку ( доходу) , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно , починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. У судовому засіданні позивачка змінила позовні вимоги та просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі по 200 ( двісті) гривень щомісячно, оскільки відповідач ніде не працює, має нерегулярний, мінливий дохід. Відповідач змінені позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що не заперечує сплачувати аліменти в такому розмірі. У відповідності до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано 08 серпня 1987 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бердичівського міськвиконкому Житомирської області, актовий запис № 537 ( а.с.5). Від спільного проживання в шлюбі в них 04 вересня 1995 року народився син [PERSON], батьком якого, згідно свідоцтва про народження, є відповідач по справі ( а.с. 3 ). Як пояснили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], сторони більше одного року спільно не проживають, оскільки відповідач зловживає алкогольними напоями, ніде не працює. Матеріальної допомоги він позивачці не надає, а навпаки постійно приходить до неї та просить гроші на свої потреби. Всупереч положень ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України , [PERSON] , як батько, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, чим грубо порушує права останнього. Сторони між собою не можуть домовиться щодо способу утримання хлопчика, тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів на дитину , суд, враховуючи положення ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України, вважає, що аліменти слід стягувати у розмірі, в якому просить позивачка і який визнав відповідач, тобто по 200 ( двісті) гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати згідно ст. ст. 79,81, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на гараж в блоці індивідуальних гаражів №3 - літ.«А» по вул.Перемоги (за магазином Айсберг) м.Білгород-Дністровський, вказуючи, що він придбав вказане нерухоме майно у відповідача, але договір не був оформлений належним чином. В попередньому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. В попередньому судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, а саме ч.4, що у разі визнання відповідачкою позову суд за наявністі для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. У попередньому судовому засіданні встановлено, що 10 жовтня 2009 року в м.Білгород-Дністровському між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу гаражу в блоці індивідуальних гаражів №3 - літ.«А» по вул.Перемоги за магазином Айсберг) м.Білгород-Дністровський. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона - продавець - передає майно (товар) у власність іншій стороні - покупцю, а покупець приймає і сплачує за нього визначену грошову суму. Сторонами за договором було здійснено повне виконання усіх істотних умов, а саме, відповідачем передано у власність позивачу нерухоме майно, а саме: гараж в блоці індивідуальних гаражів №3 - літ.«А» по вул.Перемоги (за магазином Айсберг) м.Білгород-Дністровський та позивачем сплачена відповідачу певна домовлена сума грошей. Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Після укладення договору позивач повністю прийняв у своє володіння та користування нерухоме майно, а саме: гараж в блоці індивідуальних гаражів №3 - літ.«А» по вул.Перемоги (за магазином Айсберг) м.Білгород-Дністровський. Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

15.06.2010 р. у Новомиргородський районний суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, у якій позивачка вказала, що із вересня 1997 р. по червень 2010 р. перебувала у шлюбі з відповідачем, внаслідок якого народилася дочка, 21.01.1998 р. н. Посилаючись на ст. ст. 180, 182-183 Сімейного кодексу України, вимагає стягнути з відповідача аліменти в розмірі чверті заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки той із січня 2010 р. не надає матеріального утримання у добровільному порядку. У попередньому судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Відповідач [PERSON] у суді визнав позов повністю. Наслідки такої процесуальної дії, передбачені ст. ст. 130, 174 ЦПК України, тобто ухвалення рішення про задоволення позову, йому розяснені. Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких міркувань. За правилами ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно згаданим поясненням та наданим доказам 06.09.1997 р. сторони уклали та у червні 2010 р. розірвали шлюб у встановленому законом порядку. Відповідно до свідоцтва про народження дочка народилася 21.01.1998 р., а її батьками вказані сторони. За довідкою міської ради неповнолітня перебуває на утриманні позивача. Згідно із вимогами Сімейного кодексу України: ст. 180 батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ч. 3 ст. 181 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; ч. 1 ст. 183 частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У даному випадку, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 Сімейного кодексу України). Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито, ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України судовий збір у сумі 51 грн., від сплати якого позивача було звільнено у встановленому законом порядку, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Окрім цього, [PERSON] повинен сплатити витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у суді у розмірі 120 грн. Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 180, 181 ч. 3, 182-183, 191 ч. 1 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.06.1990 року, від шлюбу дітей у них немає. Позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя у них не склалось, через зловживання відповідачем спиртними напоями, безпричинні сварки, образи та приниження. Примирення з відповідачем вважає неможливим. 3 червня 2006 року з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини. На даний час вона проживає з іншим чоловіком, тому вважає, що примирення з ним є неможливим. В судове засідання позивач не зявилась, однак подала заяву, згідно якої просить справу розглядати без її участі, свої позовні вимоги підтримує повністю і просить позов задоволити. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив і заяву про відкладення судового засідання чи розгляд справи у його відсутності не подав. Суд, визначив причини неявки відповідача неповажними та ухвалив розгляди справу на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сімєю. Неявка відповідача на виклики суду підтверджує його байдуже ставлення до збереження сімї. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, сімя розпалася остаточно й поновлена бути не може, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначила, що 16.11.1997 року зареєструвала шлюб з відповідачем. В період шлюбу, у них 12.08.1998 року народився син [PERSON]. Дитина проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Вказала, що спільне життя у них не склалось, часто виникали сварки та непорозуміння. Протягом останніх пяти років вони не проживають однією сімєю, шлюб існує лише формально, примирення неможливе, спір про майно відсутній. Тому просила розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка в судове засідання не зявилась, подала в суд заяву в якій просила справу заслухати в її відсутність. Відповідач в суд не зявився, подав заяву згідно якої не заперечує проти позову, просить заслухати справу без нього. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших-осіб. Суд встановив, що сімя розпалась, примирення між ними неможливе. Тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ТОВ Українська геофізична компанія заборгованості по заробітній платі в розмірі 2 814,43 грн за період з 15.05.2009 року по 15.05.2010 року. Позивач в позові вказала, що вона звільнена з ТОВ Українська геофізична компанія 13.05.2010 року в звязку з скороченням штату. Разом з тим, відповідач в порушення трудового законодавства не провів з нею повний розрахунок і заборгованість по зарплаті склала 2 814,43 грн. В судовому засіданні позивач просила позов задовольнити і пояснила, що з 1986 року по 13.05.2010 року вона працювала у відповідача фельдшером по випуску водіїв за сумісництвом, відповідач їй сплачував заробітну плату в розмірі 30% загальної ставки. Однак з 13.05.2009 року заробітну плату вона не утримує, не дивлячись на те, що виконує свої посадові обовязки, кожен день вона була на роботі по дві години і надавала медичну допомогу працівникам компанії, що можуть підтвердити свідки. Відповідач видав їй невірну довідку про заборгованість по заробітній платі, вона декілька разів дзвонила в бухгалтерію компанії, але вони не бажають робити перерахунок, тому вона особисто нарахувала борг по зарплаті, прийняла до уваги, щ згідно довідки Наталінської сільської ради місячний оклад медсестри загальної практики сімейної медицини станом на 01.04.2009 року складав 943 грн. Представник відповідача до суду не з'явився, але довідку про заборгованість позивача по зарплаті надав. Суд вважає, що можливо розглянути справу у відсутність представника відповідача з винесенням заочного рішення, тому що він повідомлений належним чином про розгляд справи і позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.115, 116 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно, не рідше двох разів на місяць, а при звільненні працівника виплата йому всіх належних сум, провадиться в день звільнення. Позивач працювала в ТОВ Українська геофізична компанія і має заборгованість по зарплаті, що підтверджується відповідним розрахунком, довідкою Наталінської сільської ради про заробітну плату медсестри загальної практики сімейної медицини, поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що позивач довгий час за сумісництвом працювала фельдшером у відповідача, останній рік вона працювала по дві години на день, коли не було виїзду водіїв, то позивач надавала медичну допомогу працівникам компанії. Приймаючи до уваги, викладене, суд вважає, що відповідач видав невірну довідку про заборгованість по зарплаті позивача в розмірі 138, 83 грн. Згідно 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід також стягнути витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень і державне мито в сумі 51 гривна. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Семенівського районного суду Чернігівської області з позовом до відповідача, [PERSON], у якому просив шлюб, укладений між ним та відповідачем, [PERSON], який зареєстрований Орликівською сільською радою Семенівського району Чернігівської області розірвати. [PERSON], 29 травня 1999 року просить залишити проживати з ним. В обґрунтування своєї вимоги у позовній заяві [PERSON] зазначив про те, «що 19 жовтня 1990 року він уклав шлюб з відповідачем по справі. Шлюб зареєстрований Орликівською сільською радою Семенівського району Чернігівської області. Від спільного шлюбу народились діти: Євгенія [INFO]; Анастасія [INFO]; [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, так як не зійшлися характерами. Протягом року вони проживають окремо. Спільне господарство не ведеться. Просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов повністю підтримав та пояснив, що спільне життя у шлюбі з відповідачем не склалося. Просив позов задовольнити та розірвати шлюб. Позивач просить залишити доньку [PERSON] проживати разом з ним. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала повністю, згодна на розірвання шлюбу з [PERSON] та на проживання доньки [PERSON] разом з позивачем [PERSON] Суд, вислухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за наступних обставин. По справі встановлено, що 20 жовтня 1990 року позивач уклав шлюб з відповідачем по справі. Шлюб зареєстрований Орликівською сільською радою Семенівського району Чернігівської області (актовий запис № 20). Від спільного шлюбу народились діти: Євгенія [INFO]; Анастасія [INFO]; [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, так як не зійшлися характерами. Протягом року вони проживають окремо. Спільне господарство не ведеться. Між ними досягнуто домовленість щодо проживання доньки з позивачем. Оскільки позов підлягає повному задоволенню, відповідно до вимог ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачені ним при подачі позову витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи. Ухвалюючи рішення на користь позивача, яким при подачі позову не сплачене державне мито в силу закону як потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд вважає за необхідне стягнути в доход держави державне мито з відповідача. Ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу, при розподілі частини витрат, зокрема державного мита при реєстрації розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне з урахуванням вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України відповідно до обставин справи зазначити, що державне мито при реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану має бути сплачене відповідачем [PERSON] у мінімальному розмірі, встановленому підпунктом „б" пункту 5 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито", при цьому позивача [PERSON] від сплати державного мита необхідно звільнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

09.03.2010 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення часток в спільній сумісній власності на квартиру, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який помер 23.07.2009 року. У зв'язку з прийняттям спадщини позивач просить суд визначити ідеальні частки права власності на квартиру [ADDRESS], що належали [PERSON], [PERSON], [PERSON], який помер, по 1\\3 частині кожному. В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала і проти їх задоволення не заперечила. Представник третьої особи - Другої Полтавської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи про причини неявки суд не повідомивши. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для можливого відкладення розгляду справи,

Outcome: approved