Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

27.07.2010 року [PERSON] звернулася з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Воловецькому районі Закарпатської області в якому просить постановити рішення, яким зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити на її користь недоплачену їй, як дитині війни, щомісячну соціальну грошову допомогу за 2007-2010 роки. Позивач мотивує вимоги тим, що вона являється дитиною війни, а відповідно до ст.б Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 1 січня 2006р. "дітям війни" повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Відповідачем всупереч вимог вказаного Закону така грошова допомога у 2007-2010 рр. позивачу виплачувалася не в повному обсязі, а тому змушена звернутись до суду. Позивач подала в суд заяву про розгляд справи за її відсутності, одночасно повідомивши, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач позов заперечив повністю, подавши заяву про розгляд справи у відсутності представника та письмове заперечення з такою позицією. Виконання вимог ст. 6 Закону покладено на відповідача без відповідного нормативно-правового врегулювання. Оскільки ст. 3 Закону передбачає фінансування надбавки до пенсії як соціальної допомоги з державного бюджету відповідач не має виплачувати суму, зазначену у позові, бо не має нормативного врегулювання. Окрім цього, відповідач вважае, що позивач пропустила строк звернення до суду встановлений ст.257 ЦК України. 3'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу надано статус дитина війни відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» . Статгею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне rрошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуеться на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дія вказаної статті зупинена. Проте, згідно рішення Конституційного Суду України від 09.07.07 р. №6-рп у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України положень статей 29, 36, ч. 2 ст. 56, ч.2 ст. 62, ч.1 ст. 66, п. 7,9,12,13, 14, 23, 29, 30, 39, 41,43, 44, 45, 46, ст. 71, ст.ст.98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнано таким, що не відповідає Конституції України п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію статгі б Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з врахуванням ст. 111 цього Закону. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 по справі за конституційним поданням Верховного суду України щодо відповідності Конституції України окремих положень ст.б5 розділу 1, пунктів 61,62,63,66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» Конституційний Суд України роз'яснив, що Конституція України не надає закону про Державний бюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів. Конституційний Суд дійшов висновку, що законом про Державний бюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх. Відповідно до вимог ст. 152 ч. 2 Конституції України Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Статгею 71 закону "Про державний бюджет України на 2009 рік" КМУ надано право у 200І році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначають залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлені в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно, їі дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із законом "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуеться замість пенсії повинні здійснюватися відповідно до норм закону "Про соціальний закист дітей війни". Окрім цього, дію ст. 6 Закону також не зупинено і в 2010 році, оскільки ЗУ "Про державни бюджет України на 2010 рік" Верховною Радою України не прийнятий, а тому відповідач зобов'язаний проводити нараковування до пенсії особам, які мають статус "дитина війни, відповідно до вимог ст. 6 закону України "Про соціальний захист дітей війни" в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, натомість останній проводить доплату в розмірі 10 . Відповідно до ст. 46 ч. 2 закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058 - N нараховані суми пенсії, не отримані , вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком. Пільга, передбачена ст. 6 Закону, по суті є надбавкою до пенсії особам які досягли пенсійного віку. Тому з врахуванням наведеної норми закону, ст. 64 Конституції України суд вважає, що позивач не пропустила строк позовної давності по зверненню до суду за захистом своїх порушених прав, встановлений ст. 257 ЦК України. , Відтак, вимоги позивача підлягають до задоволення - в частині зобов'язання проведення донаракування і виплати пенсії на 30 °/о мінімальної пенсії за віком, починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.07 р., 3 22.05.08 р. по 31.12.2008 р. включно, 3 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р. включно та з 01.01.2010 р.по 27.07.2010 р. j Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. Судові витрати у виді витрат на ІТЗ розгляду справи в сумі 37 грн., слід стягнути з відповідач на користь позивача на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України. Натомість, судові витрати у в держмита в розмірі 3 грн. 40 коп. не підлягають стягненню з відповідача, оскільки останні звільнений від сплати такого згідно п.34 ст.4 Декрету КМУ «Про державне мито». `

Outcome: partial