Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-29 00:00:00

07.06.2010 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області (далі - УПФУ в Балаклійському районі Харківської області), в псому просив визнати дії відповідача незаконними за період з 01.01.2008 року по 01.06.2010 року, зобов'язати провести перерахунок, виплатити, як дитині війни, та виплачувати в подальшому підвищення Ю пенсії в законодавчо установлених розмірах за період з 01.01.2008 року. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що належить до соціальної категорії «Дитина війни» та зідповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання щомісячної іержавної соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком. Проте, в 2008-2010 зоках вона виплачувалась, однак не в належних розмірах. Відповідач всупереч Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, якими 5ули визнані неконституційними окремі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів», в тому числі й щодо зупинення ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», лише частково здійснив нарахування та виплату відповідної іоціальної допомоги за 2008-2010 роки - частково, в розмірі меншому, ніж передбачено законодавством. Відповідач надав заперечення на позов, в яких просить суд в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що в 2008 році вперше всі пенсіонери зі статусом «Дитина війни» отримали доплату до пенсії. Після прийняття рішення Конституційним Судом України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, якими були визнані неконституційними окремі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів», в тому числі й щодо внесення змін до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Постановою Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року було врегульовано дане питання і встановлено, що пенсіонерам зі статусом «Дитина війни» з 22.05.2008 року виплачується доплата до пенсії у встановлених вказаною постановою розмірах. Крім того, відповідач вважає свої дії щодо невиплати позивачу щомісячної соціальної допомоги, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» правомірними через невизначеність на законодавчому рівні органу, на який покладено обов'язок здійснення таких виплат особам, які мають статус дитини війни, за рахунок яких коштів повинні здійснюватися ці виплати та який розмір мінімальної пенсії за віком необхідно застосовувати при обчисленні таких доплат. При цьому, відповідач зазначив про необґрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених за цим Законом. Також, відповідач наполягав на відмові в задоволенні позову через відсутність правових підстав для нарахування та виплати доплати до пенсії в розмірах, вищих, ніж встановлено діючим законодавством. Для розгляду позову сторони в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, однак надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Позивач народився 8 січня 1938 року. Згідно із ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дитиною війни є особа, яка є іадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 в. Відповідно, позивач є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей и». Даний факт підтверджується копією посвідчення позивача з проставленим в ньому штампом гани війни». Враховуючи зазначений статус позивача, суд зазначає, що його соціальний захист регулюється >ном України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або іісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, ищуготься на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Виходячи з того, що позивач є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист й війни», суд вважає, що на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, їдбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни», в тому числі й право на підвищення лї на 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону. Згідно зі ст.7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних іальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету аїни. Відповідно до п.п. 41 розділу 2 закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення і до деяких законодавчих актів України » текст статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей ш» викладено в наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії гоціальнош захисту» ) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної іальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, шовленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або місячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість сії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального исту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.» Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп\\2008 року, у справі за ституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України нституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу З ону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів заїни » і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) южень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 та про внесення змін до деяких законодавчих актів України » (справа щодо предмета та змісту закону про зжавний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) юження п.п. 41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до ,ких законодавчих актів Украйни». Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції ї розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей наченого закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Виходячи з викладеного УПФУ в Балаклійському районі Харківської області з 22.05.2008 року зинно було нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України ро соціальний захист дітей війни» в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, у розмірі 30% мінімальної тсії за віком. З січня 2008 року по травень 2010 року позивачу нараховувалось та виплачувалось зазначене (вищення відповідно до встановленого розміру, що підтверджується інформацією, наведеною в письмових іереченнях УПФУ в Балаклійському районі Харківської області. Таким чином, до ухвалення рішення Конституційним Судом України, тобто до 22.05.2008 року, ровідач, здійснював позивачу доплати, передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей іни» в редакції від 01.01.2008 року, тобто діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених еонів, а тому позовні вимоги щодо стягнення підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за :ом з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року задоволенню не підлягає. Виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення Конституційним Судом фаїни рішення, відповідач з 22.05.2008 року відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист 'ей війни» повинен був нараховувати та здійснювати виплату позивачу відповідного підвищення до пенсії розмірі 30% мінімальних пенсій за віком, яка встановлюється Законом про державний бюджет на даовідний рік. Тому за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року позивачу повинен бути здійснений рерахунок вказаного підвищення до пенсії. Гі кУ з 4.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого юврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що іедбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями ч.4 ст.8 Цивільно-процесуального кодексу України у разі невідповідності змативно-правовош акта Конституції України (254к/96-ВР) закону України, міжнародному договору, да на обов'язковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує івовий акт, який має вищу юридичну силу. Судом встановлено, що пенсію і доплату до неї позивачу [PERSON] Пенсійного Фонду у шиїтському районі Харківської області в 2008 році нараховано і виплачено відповідно до постанов КМУ 30 від 28.05.2008 року та №654 від 16.07.2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення мадян». Суд не може погодитися з таким розрахунком, проведеним відповідачем, щодо встановлення вищення до пенсії позивача, оскільки відповідно до п.6 ч.І ст.92 Конституції України виключно законами іначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст.75 Конституції встановлено, що єдиним органом онодавчої влади в Україні є парламент - Верховна [PERSON] України. Закон України «Про соціальний захист гй війни» має вищу юридичну силу і, виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими )мативними актами, саме Закон підлягає застосуванню при вирішення даного спору. Крім того, згідно ч.З ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до ших не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Порядок обчислення і встановлення доплати до пенсії визначається Кабінетом Міністрів України, оте, надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, ановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених еоном України «Про соціальний захист дітей війни». Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був ¦ановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими ановлено розміри мінімальної пенсії за віком. Звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, *аного вищевказаним Законом, є безпідставним. Виходячи із загальних засад пріоритету законів над иідзаконними актами при вирішенні даного спору тосуванню підлягає саме розмір мінімальної пенсії за віком, установлений у законі «Про державний джет України» на відповідний рік, а не Постанови КМУ, на які посилається відповідач. Стосовно вимог про зобовязання відповідача виплачувати позивачу щомісячну дощату до пенсії в імірі 30% мінімальної пенсії за віком за 2009 рік з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, суд вважає їх уіягаючими задоволенню з таких підстав. В ч.І ст.54 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 №835-?І /далі сон №835-?І/ зазначено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься основних соціальних і демографічних груп населення, в розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Законом раїни «Про Державний бюджет на 2009 рік» ніяких змін до ст.6 Закону України «Про соціальний захист ей війни» не вносилось. Тобто, при нарахуванні пенсії позивачу з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року відповідач повинен брати зжитковий мінімум в сумі станом на грудень 2008 року, тобто - 498 гривень, оскільки саме він береться і визначення мінімальної пенсії за віком при нарахуванні та виплаті щомісячну доплату до пенсії згідно адну України «Про соціальний захист дітей війни». Щодо задоволення позовних вимог про зобовязання зробити перерахунок пенсії за 2010 рік, то суд іначає наступне. Статтею 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» встановлений ожитковий мінімум мінімум для осіб, які втратили працездатність, в розмірі: з 01 січня 2010 року - 695 ивень, з 01 квітня 2010 року - 706 гривень. Таким чином, позивачу розмір щомісячної доплати до пенсії дно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» повинен розраховуватися, виходячи із наведених змірів прожиткового мінімуму. Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону раїни «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне. Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний шст дітей війни» має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, редбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого рмативно-правовош акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо застосування ложення ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, гановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, «значених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального зміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, гановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону сраїни «Про соціальний захист дітей війни». Суд вважає за можливе застосувати саме ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове вне пенсійне страхування», оскільки в, даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком истовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як коефіцієнт для визначення розміру ;ячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки ікон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що на думку суду, перечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне ування». Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює ювноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його оріальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне .ування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями ійнош фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного у України за місцем проживання [PERSON] - є [PERSON] Пенсійного фонду України в шійському районі. Суд вважає безпідставними заперечення відповідача щодо не визначеності на законодавчому рівні ння відносно органу, на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які :ь статус дитини війни. Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що обов'язок по нарахуванню та виплаті ати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» адено на [PERSON] Пенсійного фонду України в Балаклійському районі, за місцем проживання вача. Крім того, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення іат зазначеної доплати до пенсії. Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким >м, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав. За змістом ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає ю на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом. Законом України «Про соціальний захист дітей війни» реалізовано конституційне право на соціальний іст громадян, які мають статус «дитини війни», серед яких їм надано право на отримання 30% доплати до :ії. Суд звертає увагу сторін на те, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних тів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно- зових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних нувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання х зобов'язань судом не приймається до уваги. Так, наприклад, у справі «Кечко проти України» опейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, льки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання іх зобов'язань. Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання надбавки до пенсії основані на інципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися. на відсутність ного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у :ституційних та інших актах. Як свідчить позиція Суду СС у справі Ууоппе уап Виуп V. Поте ОЇБсе (Сазе 74 уап Виуп у. [PERSON]) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати ягу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому і, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим шципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне )ушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади іалили певну концепцію, в даному випадку це надання дітям війни надбавок до пенсії, така держава чи ан вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, рема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки іалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних б стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки. Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та клала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади Пенсійний фонд У країни, який : через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для рахування цих коштів та їх виплати, суд вважає, що вони не виконали свої повноваження без поважних ичин. Крім того, відповідачем не доведено та не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для зезпечення виконання покладеного на нього обов'язку щодо нарахування та виплати позивачу доплати до нсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ч.І ст.З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому дим сом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи сів. Таким чином, в предмет судового захисту входять саме порушені права, свободи і охоронювані ж інтереси особи. Тому, що стосується вимог позивача до УПФ в Балаклійському районі стосовно нарахування та ти належну їй доплати до пенсії в наступні роки, то вони не підлягають задоволенню, вони є частими, оскільки поновленню підлягають порушені права позивача на час ухвалення даного судового :ня, а суд позбавлений можливості приймати рішення на майбутнє. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦК України. Внаслідок того, що и Пенсійного Фонду України звільнені від сплати судового збору, то він повинен бути стягнутий з авного бюджету України, а витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи гають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial