Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-14 00:00:00

[PERSON] 06 листопада 2009 року звернувся до суду з позовом до відповідача приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання незаконним виконавчого напису та скасування виконавчого напису, позовні вимоги доповнювалися і уточнювалися. Позивач в своїх позовних вимогах та в ході судового засідання посилався на те, що він брав кредит в ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк», укладено договір застави, 15 жовтня 2009 року відповідачем вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на його автомобіль на користь банку. Вважає вказане незаконним, оскільки заборгованість він погашає, в нього були певні домовленості з банком. Які той порушує, порушені його права. Він був дуже обурена цим, звертався до відповідача про повернення всього в первісний стан, та йому було відмовлено в цьому. Він фактично був введений в оману. Відповідач йому відмовляє повернути все як було. Просив визнати вказаний виконавчий напис незаконним та скасувати його, задовольнивши позов в повному обсязі. Відповідач приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, про що є письмове повідомлення, про причини не явки суду не повідомила. В письмовому зверненні до суду позов не визнала, вважає його безпідставним, просила винести рішення про відмову в задоволенні позову і справу розглянути за її відсутності. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача згідно ст. 169 ЦПК України. Представник третьої особи ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що у позивача був борг по кредитному договору, він письмово попереджувався про умови і зміни договору, все ними і нотаріусом зроблено згідно вимог закону, порушень не допущено, порушень прав позивача не було. Просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача і представника третьої особи, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими і не підлягаючими задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. В судовому засіданні встановлено, що 08 серпня 2007 року між позивачем [PERSON] та третьою особою ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» було укладено кредитний договір, згідно якого позивач отримав в кредит від банку на придбання автомобілю в сумі 20040.24 доларів США під 12 % річних з кінцевим строком погашення кредиту 01 серпня 2014 року. 08 серпня 2007 року між ними було укладено договір застави рухомого майна автомобіля позивача КРАЗ. Вказані договори посвідчені і виконуються сторонами. 15 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на його автомобіль позивача на користь банку. Будучи не згодним з вказаним написом, позивач звернувся до третьої особи з питанням добровільного врегулювання спору, але отримав відмову і вимушений звертатися до суду з позовом про визнання незаконним цього напису і скасування його. Суд вважає позовні вимоги безпідставними, виходячи з наступного. 15 жовтня 2009 року ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» в особі Дніпропетровської філії звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою щодо вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на заставлене майно, а саме автомобіль марки КІА СЕРАТО, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, колір - бежева перлина, шасі (кузов, рама, коляска) № Y6LФЕ22327L007618, тип ТЗ - легковий - седан -В, який належить [PERSON], в зв'язку з невиконанням останнім умов кредитного договору. Разом із заявою для вчинення виконавчого напису нотаріусу були надані наступні документи: лист вих. № 1259 від 14 липня 2009 року з відміткою про отримання листа, розрахунок заборгованості по кредитного договору №ККА/0900/364/07року від 08 серпня 2007 року - в двох примірниках, копія кредитного договору № ККА/0900/364/07 від 08 серпня 2007 року - в двох примірниках,оригінал договору застави рухомого майна № ККА2/0900/163/07 від 08 серпня 2007 року - в одному примірнику, копія договору застави рухомого майна № ККА7/0900/163/07 від 08 серпня 2007 року - в одному примірнику. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Згідно п. 1Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою № 1172 Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року для одержання виконавчого напису подаються: а)оригінал нотаріально посвідченої угоди, б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Для підтвердження безспірності заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» нотаріусом додатково була витребувана виписка з особового рахунку боржника за період з 08 серпня 2007 року по 14 жовтня 2009 року. У наданій банком виписці вказані: сума виданого кредиту, дати та суми погашення тіла кредиту та відсотків за його користування, а також залишки несплаченої заборгованості по кредиту та відсоткам. Таким чином всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису згідно чинного законодавства банком були надані. Виконавчий напис вчинений з дотриманням всіх вимог законодавства: ст. ст. 87, 88, 89, Закону України «Про нотаріат», ч. 1 ст. 590 ЦК України, п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою № 1172 Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року. Твердження позивача про строк виконання зобов'язань за кредитним договором, який начебто становить 01 серпня 2014 року, так як і твердження про ненадання усіх необхідних документів для вчинення виконавчого напису, є такими, які не відповідають дійсності. Так, згідно підпункту 6.2.1. пункту 6.2. вищевказаного кредитного договору та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі порушення умов кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати відсотків, комісій та можливої неустойки, направивши відповідне письмове повідомлення позичальнику і достроково стягнути суму заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків, комісій і штрафних санкцій та/або достроково звернути стягнення на предмет застави. Одним з порушень умов кредитного договору є затримання сплати частини кредиту та\\або відсотків за користування кредитом щонайменше на один календарний місяць (пункт 6.2.1 пункту 6.2 кредитного договору). Оскільки [PERSON] порушував умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту (п. 5.3 кредитного договору), то 14 липня 2009 року банк звернувся до позивача з вимогою про дострокове повернення кредиту у 30 (тридцяти) денний термін з дня отримання повідомлення. Цей лист - повідомлення (вих. № 1259 від 14 липня 2009 року) отриманий позивачем власноруч, про що є відповідна відмітка на зворотній стороні листа. Таким чином, тридцятиденний термін, наданий позивачу для дострокового повернення кредиту сплив 14 серпня 2009 року і тому строк погашення кредиту настав саме 14 серпня 2009 року, про що вказано у виконавчому написі. Крім того, пунктом 4.1. договору застави рухомого майна № ККА7/0900/163/07 від 08 серпня 2007 року, укладеного між позивачем та банком передбачено право заставодержателя на звернення стягнення на предмет застави шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлені кредитним договором та додатковими угодами до нього строки суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум відсотків; та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум штрафних санкцій: та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум комісій. Стосовно твердження позивача про те, що відсутня ознака безспірності існуючої заборгованості, як головна умова при наявності якої вчиняється виконавчий напис, вважаємо такими, які не відповідають дійсності. Для підтвердження своїх доводів позивач посилається на лист від 13 жовтня 2009 року, який він направив до банку з пропозиціями про приведення у відповідність умов кредитного договору у зв'язку з істотними змінами обставин. Зазначений лист ніяким чином не підтверджує, а ні безспірність заборгованості за кредитним договором, а ні її відсутність, оскільки містить лише пропозиції про зменшення процентної ставки, реструктуризації кредитного договору з 7 років до 10 років та внесення змін до кредитного договору щодо зміни валюти кредитую. Тобто, текст листа не містить спірних питань щодо заборгованості по кредитному договору. На вказаний лист, 09 листопада 2009 року позивачу направлена відповідь щодо існуючих в публічному акціонерному товаристві «Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» форм реструктуризації/зміни валюти зобов'язання по кредитам, виданим фізичним особам. Заборгованість за кредитним договором підтверджується кредитним договором № ККА/0900/364/07 від 08 серпня 2007 року, розрахунком заборгованості за кредитною угодою станом на 15 жовтня 2009 року, а також випискою з особливого рахунку позивача за період з 08 серпня 2007 року по 14 жовтня 2009 року. Вказана заборгованість позивача розраховувалася згідно кредитного договору № ККА/0900/364/07 від 08 серпня 2007 року з розрахунку 12 відсотків річних (п. 1.1. кредитного договору). Пеня нарахована згідно п. 8.1. кредитного договору. Тобто наданий нотаріусу розрахунок відповідає дійсності. Оцінюючи дії відповідача та інших осіб (нотаріуса, що посвідчував оспорюваний правочин) можна прийти до висновку щодо їх абсолютної прозорості, відкритості та відповідності чинному законодавству. Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Нотаріальний напис не суперечать актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства оскільки передбачений цим законодавством. Сторони цього правочину були дієздатними особами, жодних відомостей щодо позбавлення або обмеження дієздатності будь-кого з них у суду не має, сторонами про такі обставини не повідомлялось, в матеріалах справи такі відомості відсутні. Напис було укладено в письмовій формі з нотаріальним посвідченням, тобто при його укладанні було дотримано форму встановлену законом для вчинення подібних правочинів. Також правочин був спрямований на настання реальних наслідків, оскільки в результаті його укладання настали реальні наслідки у вигляді зміни власника майна, що було предметом застави. Відповідно до вимог ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Оспорюваний правочин на даний момент є дійсними. Відповідно до вимог ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).… Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Відповідно до вимог ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти:… 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Відповідно до вимог ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Договір про закупівлю, який укладається відповідно до Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти», на вимогу замовника підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Відповідно до вимог ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. Оспорюваний правочин відповідає переліченим вимогам закону, вчинений у письмовій формі з нотаріальним посвідченням. Також зазначений правочини був належним чином зареєстрований, пройшов обовязкову державну реєстрацію, передбачену для нього. Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою\~ третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.… Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У відповідності до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна доводити ті обставини, на які вона посилається як на підстави свої вимог. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При таких обставинах суд вважає, що позивачем не було доведено, та не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що оспорюваний правочин, а саме виконавчий напис слід визнати недійсними. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що позов про визнання незаконним виконавчого напису та скасування виконавчого напису не підлягає задоволенню, а ні повністю, а ні частково. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач заперечує будь-які інші (крім договірних) домовленості і зобовязання стосовно позивача по оформленню, виконанню та реєстрації договорів та виконавчого напису, а позивач цього не довів, твердження позивача про наявність будь-яких інших зобовязань, не обізнаність, оману та ін. є припущенням. Не може суд прийняти до уваги позицію позивача стосовно наполягання на позовних вимогах, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджується. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про визнання незаконним виконавчого напису та скасування виконавчого напису в такому вигляді не ґрунтуються на вимогах закону, а тому в їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed