Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-23 00:00:00

У жовтні 2008 року [PERSON], яка також діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила виділити у користування їй та її неповнолітньому сину [PERSON] дві ізольовані кімнати, площею 17,2 кв.м. та 10,3 кв.м. у квартирі [ADDRESS], зобовязати комунальне підприємство «Жилкомсервіс» Фрунзенська філія дільниця № 56 укласти з [PERSON] окремий договір найму користування вказаними кімнатами, змінити договір найму житлового приміщення квартири [ADDRESS], зобовязати комунальне підприємство «Жилкомсервіс» Фрунзенська філія дільниця № 56 відкрити на імя позивачки окремий особистий рахунок на частку нерухомого майна окремої - спірної квартири, зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні, володінні, розпорядженні житловим приміщенням та надати можливість безперешкодного доступу до кімнат шляхом надання ключів від вхідної двері спірної квартири, стягнути з [PERSON] на користь позивачки та її неповнолітньої дитини моральні збитки у розмірі 1500 грн. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначала, що після укладання у 1994 році шлюбу між нею та відповідачем [PERSON] вона разом з чоловіком стала проживати у трикімнатній квартирі [ADDRESS], у 1996 році народився син - [PERSON] З 1997 року по теперішній час у квартирі зареєстровані вона, неповнолітній [PERSON], відповідач [PERSON] та його мати [PERSON], основним квартиронаймачем згідно рішення Фрунзенської районної ради м. Харкова від 21.10.1997 року визнаний [PERSON], квартира не приватизована. 25Ю6.2002 року шлюб між позивачкою та відповідачем [PERSON] було розірвано, після чого їх стосунки стали конфліктними. Позивачка та її неповнолітня дитина займали в цій квартирі кімнату, площею 17,2 кв.м., а [PERSON] займав 2 кімнати, площею 17,2 кв.м. та 10,3 кв.м. Враховуючи, що квартира є трикімнатною, загальною площею 60,4 кв.м., житловою - 44,7 кв.м., мати відповідача [PERSON] фактично у спірній квартирі не мешкає, неповнолітньому [PERSON], [INFO] на час звернення до суду виповнилося 12 років, позивачка просить виділити їй та неповнолітньому [PERSON] 2 кімнати площею 1 К кв.м., і 10,3 кв.м., а відповідачу [PERSON] залишити у користуванні кімнату, площею 17,2 кв.м. Відповідач [PERSON] почав створювати для позивачки та її дитини нестерпні умови для проживання, а 19.09.2008 року позбавив можливості позивачку та її неповнолітню дитину користуватися спірною квартирою та вивіз з квартири їх речі. Позивач зверталася по факту перешкоджання їй в проживанні за місцем реєстрації до Фрунзенського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області та прокуратури Фрунзенського району м. Харкова. Вказані дії відповідача негативно впливають на моральний стан позивача та її неповнолітньої дитини, порушують нормальний ритм їх життя, знаходячись в обстановці постійних сварок дитина позбавлена можливості належним чином виконувати шкільні завдання. В ході судового розгляду справи 10.04.2009 року позивачка уточнила позовні вимоги та додатково до раніше викладених позовних вимог просила суд вселити її та неповнолітнього [PERSON] у спірну квартиру. У ході судового розгляду позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі та пояснила, що після розлучення з відповідачем вона та неповнолітній [PERSON] залишилися проживати у спірній квартирі разом з відповідачем. Відповідачка [PERSON] у спірній квартирі не проживала. У вересні 2008 року відповідач [PERSON] вигнав позивачку з неповнолітнім сином із спірної квартири, вивіз її речі, після чого вони у квартирі не проживають. В червні 2009 року вона зареєструвала шлюб з іншим чоловіком, з листопада 2009 року вона працює в ДПА м. Києва та проживає у м. Києві в гуртожитку разом з дитиною. Постійного місця проживання у м. Києві позивачка не має. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] JI.B. просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у ході судового розгляду справи позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти вселення та проживання у квартирі неповнолітнього [PERSON], проти іншої частини позовних вимог заперечував та пояснив, що після розірвання шлюбу у 2002 році позивачка мешкала у спірній квартирі періодично, але її речі залишалися у квартирі. У 2008 році відповідач вивіз речі позивачки до її матері. Замки від вхідних дверей він не змінював, неповнолітній [PERSON], поки проживав у м. Харкові, мав доступ до квартири, останній раз приходив до квартири перед тим, як переїхати до м. Києва, влітку 2009 року. Відповідач заперечує проти проживання у квартирі позивачки, оскільки шлюб між ними розірваний, він також у лютому 2009 року уклав шлюб з іншою жінкою, яка на даний час проживає разом з ним у спірній квартирі. Дитяча кімната - кімната його сина є вільною і відповідач не заперечує проти проживання в неї сина, в інших 2 кімнатах проживає він з дружиною та його матір. Ніяких сварок та погроз на адресу своєї колишньої дружини [PERSON] не висловлював, за результатами перевірки її звернень до органів внутрішніх справ, прокуратури та на його місце роботи, факти викладені позивачкою не підтвердилися. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у ході судового розгляду справи позовні вимоги визнала частково та пояснила, що восени 2009 року позивачка та її неповнолітній син добровільно переїхали на постійне проживання до м. Києва, де позивачка створила сімю, має постійне місце роботи, а [PERSON] - навчання, тому позивачка не має права користуватися спірною квартирою. Що стосується виділення позивачки та її сину в користування 2 окремих кімнат та укладення окремого договору найму на них, представник відповідача зазначила, що встановлення такого порядку значно погіршить права інших наймачів - відповідачів [PERSON] та [PERSON], крім того, площа спірної квартири не дозволяє її поділити або виділити у користування окремі приміщення. Відповідачка [PERSON] у ході судового розгляду справи позовні вимоги не визнала та пояснила, що її колишня невістка позивачка [PERSON] після розлучення у 2002 році з відповідачем [PERSON] практично не проживала у спірній квартирі, проживала в квартирі своєї матері, а з 2009 року переїхала до м. Києва. Ніяких погроз на адресу своєї колишньої дружини [PERSON] не висловлював, вона добровільно залишила спірну квартиру. Представник третьої особи - виконавчого комітету Фрунзенської районної у м. Харкові ради, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та зазначила, що згідно з вимогами законодавства, зміна або укладення нового договору найму житлового приміщення не входить до компетенції КП «Жилкомсервіс», на підставі рішення суду це питання вирішується виконавчим комітетом Фрунзенської районної ради м. Харкова. В добровільному порядку позивачка або відповідачі до виконавчого комітету Фрунзенської районної ради м. Харкова з цього приводу не зверталися. Треті особи - КП «Жилкомсервіс» та орган опіки та піклування Фрунзенської районної ради у м. Харкові у судове засідання не зявились, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, надали суду письмові заяви, якими просили розглядати справу у їх відсутність. Суд, вислухав пояснення сторін та їх представників, третьої особи, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно рішення виконавчого комітету Фрунзенської районної ради у м. Харкові № 229/26 від 21.10.1997 року наймачем ізольованої трикімнатної квартири [ADDRESS] замість померлого [PERSON] визнаний його син [PERSON], до договору найму, крім нього, включені [PERSON] - мати, [PERSON] - жінка та [PERSON] - син. На теперішній час, згідно з довідкою дільниці № 56 Фрунзенської філії КП «Жилкомсервіс» в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - основний квартиронаймач, - з 28.10.1992 року, [PERSON] - з 22.01.1997 року, [PERSON] - з 11.10.1971р., [PERSON] - з 04.11.1996р., квартира не приватизована. Згідно свідоцтва про народження I-BJI № 035278, виданого 29.11.1996 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, [PERSON] народився 04.11.1996 року, батьком його вказаний [PERSON], матірю - [PERSON] Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 1-BJ1 № 175496, виданого 25.06.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Фрунзенського районного управління юстиції м. Харкова, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 25.06.2002 року. Як встановлено в судовому засіданні позивачка [PERSON] вселилася та була зареєстрована у спірній квартирі як дружина відповідача [PERSON] та відповідно до ст.64 ЖК України до розірвання шлюбу з [PERSON] - 25.06.2002 року належала до членів сім'ї наймача. Згідно ч.З ст.64 ЖК України якщо особи перестали бути членами сім! наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач і члени його сім'ї. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень позивачки та не заперечується відповідачем з серпня 2008 року між сторонами почали виникати конфлікти з приводу користування спірною квартирою, а у вересні 2008 року відповідач [PERSON] вивіз зі спірної квартири речі позивачки, які знаходилися у кімнати, в якій вона проживала. З цього приводу [PERSON] 16.08.2008 року, 19.09.2008 року зверталася до Фрунзенського РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області із заявами про прийняття заходів до її чоловіка, який перешкоджає в її проживанні за місцем реєстрації за адресою [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалу про відмову в порушенні кримінальної справи № 6462 Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківської області, під час перевірки правоохоронними органами заяви [PERSON] факт вивезення речей останньої зі спірної квартири знайшов підтвердження. У червні-липні 2009 року позивачка знову зверталася до Фрунзенського РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області, прокуратури Фрунзенського району м. Харкова з заявою про прийняття заходів до відповідача [PERSON], який перешкоджає їй та неповнолітньому [PERSON] в проживанні за місцем реєстрації, а також зверталася за місцем роботи [PERSON] з заявою на неправомірні дії останнього, повязані з позбавленням позивачки права користування спірною квартирою, погрозою насильством та табельною зброєю. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивачка, є її донькою, у вересні 2008 року відповідач вивіз зі спірної квартири речі її доньки, у звязку з чим остання деякий час проживала в квартирі свідка, а потім була вимушена зняти в аренду квартиру. Таким чином судом встановлено, що позивачка разом з неповнолітнім сином, які відповідно до ч.З ст.64 ЖК України мають права членів сім'ї відповідача, з серпня 2008 року намагаються потрапити до спірної квартири, де вони мають право на користування житловою площею на підставі реєстрації у квартирі, що спростовує доводи відповідача про те, що позивачка добровільно виїхала зі спірної квартири та не має перешкод в користуванні житловою площею. Доводи відповідача [PERSON] про те, що позивачка не проживає у спірній квартирі з 2002 року після розлучення спростовуються поясненнями самого відповідача від 18.08.2008р. що маються в матеріалах про відмову в порушенні кримінальної справи № 5687 від 22.08.2008 р. Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України, про те, що його колишня дружина [PERSON] проживає у спірній квартирі, але між ними існують конфліктні стосунки. Належних та допустимих доказів того, що позивачка добровільно обрала місцем свого постійного проживання інше житло і що позивачка має інше постійне місце проживання, у звязку з чим втратила право користування житловою площею у спірній квартирі, відповідачами суду не надано. Відповідно до ч.І ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обовязки, що випливають з найму жилого приміщення. Відповідно до ч.З ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. У звязку з вище викладеним, суд вважає, що право позивачки та її неповнолітнього сина на користування спірною квартирою були порушені. У звязку з чим підлягають поновленню шляхом зобовязання [PERSON] передати [PERSON] ключі від вхідної двері вказаної квартири та не перешкоджати [PERSON] та неповнолітньому [PERSON] у користуванні вказаною квартирою. Суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги щодо стягнення на користь позивачки та її неповнолітнього сина моральної шкоди, завданої неправомірними діями відповідача [PERSON] щодо створення перешкод у користуванні спірним житловим приміщенням. Так, вказані дії відповідача порушили нормальний ритм життя позивачки та її неповнолітнього сина, які були вимушені шукати інше житло, орендувати квартиру, шо підтверджується договором оренди квартири від 01.10.2008 року, укладеним між позивачкою та [PERSON] на строк з 01.10.2008р. по 01.10.2009 року, примусили позивачку звертатися до правоохоронних органів за захистом порушених житлових прав своїх та неповнолітнього [PERSON] Розмір завданої позивачці та її неповнолітньому сину моральної шкоди порушенням їх житлових прав суд оцінює у 1500 грн., які стягує з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON] Не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо виділення у користування позивачці та її неповнолітньому сину двох ізольованих кімнат у спірній квартирі та укладання з [PERSON] окремого договору найму користування вказаними кімнатами та відкриття на її імя окремого особистого рахунку. Відповідно до ст.104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім 'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, спір може бути вирішено в судовому порядку. Як вбачається з плану трикімнатної квартири будинку № 112 по вул. Салтівське шосе у м. Харкові загальна площа спірної квартири складає 60,4 кв.м., жила площа - 44,7 кв.м., квартира має три ізольовані кімнати: площею 17,2 кв.м. обладнану балконом, площею 17,2 кв.м., площею 10,3 кв.м., кухню площею 5,4 кв.м., ванну кімнату площею 2,2 кв.м., туалетну кімнату площею 1,1 кв.м. Таким чином на кожного з зареєстрованих мешканців квартири припадає по 11,175 кв.м. житлової площі. Ягідно змісту ст.63 Житлового Кодексу України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського фонду, є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення , що складається з однієї чи кількох кімнат, не може бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі, частина кімнати або кімната кімната, звязана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Суд вважає неможливим змінити договір найму спірного жилого приміщення як зазначено позивачкою та виділити у користування їй та неповнолітньому [PERSON] дві кімнати площею 17,2кв.м. та 10,3 кв.м., оскільки в цьому разі значно погіршаться умови проживання та будуть порушені права інших мешканців - відповідачів [PERSON] та його матері [PERSON] Крім того, виходячи з планровки квартири, будуть створені незручності в користуванні як жилими так і підсобними приміщеннями, оскільки квартира має одну малометражну кухню площею 5,4 кв.м., одну ванну та одну туалетну кімнати, порядок користування якими позивачем не зазначений. Доказів про те, що вказані підсобні приміщення можуть використатися двома сімями, а також щодо існування технічної можливості проведення у спірному жилому приміщенні переобладнань або перепланіровки позивачкою не надано. Таким чином, з урахуванням санітарних та технічних вимог, суд прийшов до висновку про неможливість укладення декількох договорів найму жилого приміщення у спірній квартирі та, відповідно, відкриття на імя позивачки окремого особистого рахунку.

Outcome: partial