Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

В травні 2010 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. В позовній заяві зазначено, що 12 липня 1997 р. позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] який на теперішній час розірвано. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON] !нну Володимирівну, [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які знаходиться на повному матеріальному утриманні позивачки. Відповідач проживає окремо від дітей та у добровільному порядку не приймає участі у матеріальному утриманні останніх. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка [PERSON] просила позов задовольнити, стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 травня 2010 р. і до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду -12 травня 2010 р., і до досягнення ними повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей, в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], та позивачка [PERSON], [INFO], з 12 липня 1997 р. перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Монастирищенської райдержадміністрації Черкаської області 23 лютого 1998 р., та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області 13 вересня 2005 р. (а.с.3,4). Шлюб між сторонами розірвано. Розлучення зареєстровано в органах реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області ЗО березня 2010 р., про що було видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.7). Згідно довідки №202 від 15 квітня 2010 р., виданої Дмитрівською сільською Радою Вознесенського району Миколаївської області, малолітні діти на даний час проживають разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]) та окремо від батька і знаходяться на утриманні позивачки (а.с.5). Ч.З ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. (з наступними змінами та доповненнями), передбачає, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч.З ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно. При визначені розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує обставини справи, стан здоров'я, матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], є працездатною особою, інших непрацездатних осіб на своєму утриманні останній немає, тому відповідно до вищезазначеної норми, розмір аліментів слід визначити у частці від доходу. Отже, оцінюючи зібрані докази у справі, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], який є батьком малолітній дитині [PERSON], [INFO], та малолітній дитині [PERSON], [INFO], зобов'язаний до утримання дітей та має можливість сплачувати аліменти, тему суд вважає можливим визначити їх в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та до досягнення ними повноліття. За правилами ст.189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на утримання дитини, в якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що такий договір між сторонами не укладався, тому, при вищезгаданих обставинах з відповідача можуть бути стягнуті аліменти на утримання дітей на користь позивачки. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, стягнувши з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу пред'явлення позову - 12 травня 2010 р. і до досягнення ними повноліття. В силу ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 51 (п'ятдесят одна) грн. 00 коп. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп. Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів.

Outcome: approved