Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із даним позовом, мотивуючи тим, що з січня 2000 року проживала однією сім'єю із [PERSON] в будинку [ADDRESS]. Після смерті [INFO] [PERSON] залишилася спадщина у вигляді вказаного житлового будинку. Позивач зазначає, що дружила із померлою з 1992 року, а оскільки [PERSON] в січні 2000 року стала потребувати сторонньої постійної допомоги, тому вона і почала проживати із [PERSON] [PERSON] вказує, що вони із померлою вели спільне господарство, у них був спільний бюджет: тримали та витрачали свої пенсії разом на їх потреби - для ремонту будинку, придбання продуктів харчування. [PERSON] прала, готувала їжу. Коли [PERSON] померла, [PERSON] поховала її за свої кошти. Встановлення даного факту позивачці необхідно для належного прийняття та оформлення спадщини. Зокрема, [PERSON] вважає, що оскільки інших спадкоємців у померлої нема, а вона проживала із спадкодавцем однією сім'єю більше як 5 років, тому має право на спадкування як спадкоємець четвертої черги. Крім того, [PERSON] вказує, що [PERSON] шляхом заведення суд в оману отримала рішення суду, на підставі якого було видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.05.2008 року, зареєстрованим в реєстрі № 3-843, на яке вона не мала право, а тому вважає, що відповідно до ст. 1301 ЦК України таке свідоцтво повинно бути визнане недійсним. Крім того, [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, який був об'єднаний в одне провадження із первісним згідно ухвали суду від 23 березня 2010 року, мотивуючи вимоги тим, що після смерті [PERSON], вона на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Ніхто більше із заявою про прийняття спадщини не звертався. [PERSON] вказує, що проживала із [PERSON] однією сім'єю з 1997 року по день її смерті. [PERSON] приходилася жінкою покійного дядька [PERSON] - [PERSON], який помер [INFO]. [PERSON] та [PERSON] проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. З часом [PERSON] стала потребувати допомоги у побутових питаннях, з приводу чого також зверталась до [PERSON] та членів її сім'ї. [PERSON] прала речі [PERSON] із своїми речами, а готуючи їжу для своєї сім'ї, несла їй частину приготовлених продуктів. Оскільки [PERSON] займалася утриманням кіз і не мала у зв'язку із цим можливості для господарських справ, тому [PERSON] взяла на себе ці справи. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] повністю підтримали позов, просили постановити рішення про його задоволення та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 20 травня 2008 року [PERSON] після смерті [INFO] [PERSON] державним нотаріусом Першої Первомайської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за №3-843; встановити факт постійного проживання [PERSON] однією сім'єю з [PERSON] з січня 2000 року до дня її смерті [INFO] та визнати право власності на жилий будинок з надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Зустрічний позов [PERSON] не визнали повністю, просили відмовити в його задоволенні, мотивуючи тим, що її вимоги безпідставні, а при житті у [PERSON] були неприязні стосунки з [PERSON], оскільки вона обвинувачувала її в крадіжках. [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримали зустрічний позов, просили постановити рішення про його задоволення та встановити факт проживання [PERSON] однією сім'єю з [PERSON] з 1997 року [INFO]; визнати право власності на жилий будинок по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Позов [PERSON] не визнали, просили відмовити в його задоволення, мотивуючи тим, що її вимоги безпідставні, [PERSON] за життя взагалі не спілкувалася з [PERSON]. Представники відповідача за первісним позовом - Первомайської міської ради Миколаївської області Старинін Є.В. та Громко О.С.; та третьої особи за зустрічним позовом - виконкому Первомайської міської ради Миколаївської області Громко О.С. заперечували проти задоволення позову, мотивуючи тим, що факт проживання як [PERSON] так і [PERSON] в судовому засіданні не доведено, просили відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає за таких підстав. Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом РАЦС по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в м. Первомайську Миколаївської області. Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 травня 2008 року, виданого державним нотаріусом Першої Первомайської державної нотаріальної контори Селявіною С.В. реєстровий № 3-843 слідує, що [PERSON], яка проживала з спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років, на підставі ст. 1264 ЦК України отримала у спадщину житловий будинок з господарчими спорудами та побутовими будівлями [ADDRESS]. Між тим, як слідує із ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області № 8-2/2009 р. від 07 квітня 2009 року, яке набрало законної сили 07 квітня 2009 року, рішення вказаного суду № 2-О-171/2007 р. від 01 серпня 2007 року, яким встановлено наявність родинних стосунків та проживання [PERSON] в період з 2000 року однією сім'єю з [PERSON] до дня її смерті [INFO] в м. Первомайську Миколаївської області, скасовано за нововиявленими обставинами. В силу ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для залучення до спадкування осіб, що подали заяву, склад спадкового майна, тощо. [PERSON] на підтвердження свого права на спадкування у четверту чергу на спадкування за законом надала нотаріусу рішення суду від 01 серпня 2007 року, яке на той час було чинним. Відповідно до ч.5 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Однак встановлено, що рішення суду, на підставі якого [PERSON] отримала вказане вище свідоцтво про спадщину, було скасоване, тому [PERSON] втратила право на спадкування після смерті [PERSON], за цих обставин наявні підстави, в силу ст. 1301 ЦК України, для визнання вказаного свідоцтва про право на спадщину від 20 травня 2008 року недійсним, а тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню Відповідно до ч.2, 3 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року заявники й залучені до участі у справі заінтересовані особи вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] наполягали на тому, що кожна із них окремо, проживали однією сім'єю із [PERSON] не менше п'яти років до її смерті, мотивуючи тим, що спільно розпоряджалися своїми пенсіями, готували їй їжу, купували продукти харчування, прали одяг, робили поточний ремонт будинку, обробляли городину, збирали врожаї. При цьому [PERSON] та [PERSON] поясняли, що [PERSON] була хворою, потребувала сторонньої допомоги. [PERSON] наполягала, що покинула свою сім'ю, чоловіка і перебралась жити до [PERSON], а [PERSON] наполягала на тому, що [PERSON] фактично проживала у неї в сім'ї. Однак із свідчень свідка [PERSON], яка за фахом лікар, слідує, що [PERSON] була здоровою жінкою, на обліку у лікарів не стояла, хоча за віком в неї інколи хворіло серце. Таке ж слідує із свідчень свідка [PERSON], яка додала, що [PERSON] до самої смерті пасла та власними силами обслуговувала кіз. Свідок [PERSON], що є соціальним працівником, пояснила суду, що з 1996 року по 2005 рік знаходилася на надомному обслуговуванні [PERSON], весь цей період вона приходила до [PERSON], готувала, прала, виконувала інші справи по господарству. Покази вказаного свідка підтверджуються довідкою № 1410/05.1-05 від 03 березня 2009 року Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міськради Миколаївської області. Із довідки також слідує, що на підставі особистої заяви [PERSON] вона була знята з надомного обслуговування 16.11.2005 року, в заяві останньої було вказано, що її буде доглядати [PERSON] Крім того, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що [PERSON] проживала однією сім'єю саме із [PERSON]. Вони мали спільний бюджет, [PERSON] турбувалася про неї, прала, готувала їжу і т.і. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали в судовому засіданні, що саме [PERSON] проживала однією сім'єю із [PERSON], мала спільний із нею бюджет, турбувалася про неї, прала, готувала їжу, робила ремонт будинку. Тобто вказані свідки давали свідчення суперечливого характеру, зокрема, що з [PERSON] одночасно проживали однією сім'єю як [PERSON] так і [PERSON], при цьому вони одна одну не бачили. Таке свідчить та говорить про їх заінтересованість у результаті розгляду справи, а тому, за вказаних обставин, суд не може приймати ці свідчення до уваги як доказ проживання однією сім'єю сторін із [PERSON] Покази цих свідків доводять лише той факт, що [PERSON] та [PERSON] відвідували [PERSON]. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні показали, що [PERSON] весь час проживала сама, самостійно себе обслуговувала, тримала кіз, яких сама обходила. Свідок [PERSON] дала суду свідчення, що [PERSON] «приходила» до [PERSON], «приносила» їй їжу, або [PERSON] приходила до неї поїсти, покупатися. Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, що викладені в позові обставини щодо проживання однією сім'єю із [PERSON] [PERSON] та [PERSON], кожної окремо, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, оскільки жодною із сторін достовірно не доведено, що [PERSON] або [PERSON] спільно проживали із померлою, були пов'язані із [PERSON] спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Тому позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] в цій частині не обґрунтовані і не підлягають задоволенню. Крім того, і у [PERSON], і у [PERSON] є свої сім'ї в яких вони і проживали за своїми родичами. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня № 7 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішення спору про право на спадкування осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст. 3 СК України. Оскільки в судовому засіданні не встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в силу ст. 1264 ЦК України мають право на спадкування у четверту чергу спадкування за законом, тому їм слід відмовити в задоволенні вимог про визнання права власності на жилий будинок з надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом.

Outcome: partial