Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-13 00:00:00

В травні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу (позики), посилаючись на те, що 20.01.2007 року він позичив відповідачу [PERSON] кошти в сумі 2100 грн. терміном на три роки, про що останній написав розписку та зобовязався повернути позичену суму грошей 20.01.2010 року. Зазначав, що у встановлений строк відповідачем [PERSON] вище зазначена сума у добровільному порядку повернута не була. Вказував, що загальна сума позики яку він надав [PERSON] складає 2100 грн. На його неодноразові звернення до відповідача з проханням повернути борг, [PERSON] не реагує та у добровільному порядку позику не повертає, тому просив позов задовольнити, стягнувши з відповідача на його користь загальну суму боргу, відсотки за користування позикою та понесені ним судові витрати. Посилається, на те що згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Тому, оскільки проти цього не заперечує позивач, наявні підстави для ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивачем [PERSON] було надано відповідачу позику в сумі 2100 гривень до 20.01.2010 року, про свідчать розписка надана відповідачем в тому що ним дійсно отримано вище вказані кошти та він зобовязується їх повернути позивачу у встановлений строк. У добровільному порядку відповідач борг позивачу не повернув. Згідно ст. 1049 ЦК України - позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.6 ст.4. Закону України «Про фінансові послуги і державне регулювання ринків фінансових послуг» надання коштів у позику є фінансовою послугою. Згідно п.5 ч.1 ст.1 Закону фінансова послуга надається з метою отримання прибутку, які відповідно до п.7 ч.1 ст.1Закону надають юридичні особи та фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які відповідно до закону мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України. Тому посилання позивача на встановлення розміру процентів на підставі облікової ставки Національного Банку України є безпідставною. На підставі ст.ст. 1050, 625 ЦК України наслідками порушення позичальником договору, є те що він зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Простроченим часом не повернення боргу відповідачем з 20.01.2010 року до 11.05.2010 року є 111 днів що становить (111днів х 3% : 365днів ) 0,91 % річних, що в грошовому виразі становить (2100 грн. х 0,92% : 100%) 19 гривень 15 коп. Враховуючи наведене, ст.ст. 526, 530, 533, 625, 1049, 1050, 1052 ЦК України,

Outcome: partial