Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-16 00:00:00

Позивач. [PERSON] звернулася до Красноградського районного суду Харківської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Красноградському районі Харківської області в якому просила зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити їй. як дитині війни, недосплачену щомісячну державну соціальну допомогу (або доплату до пенсії) за 2009 рік. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те. що вона належить до соціальної категорії Дитина війни та відповідно до ст. 6 Закону України 'Міро соціальний захист дітей війни з 01.01.2009 року має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком. Відповідач в порушення закону здійснив нарахування та виплату відповідного підвищення до пенсії у значно меншому розмірі, тому позивачка просить зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити їй недосплачену щомісячну державну соціальну допомогу за 2009 рік. Управління Пенсійного фонду України в Красноградському районі надало заперечення \~ \~ \~ \~на позов, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити. В обгрунтування своїх доводів зазначили, що Пенсійний Фонд України діє на підставі Положення '"1 Іро Пенсійний фонд України. Реалізація нормативних приписів і пенсійних програм здійснюється шляхом фінансування пенсійних виплат за рахунок джерел визначених прибутковою частиною бюджету і відповідно до напрямів витратної частини бюджету Пенсійного фонду України. Законом України 'Про соціальний захист дітей війни передбачено, що фінансування виплат по цьому закону проводиться з Державного бюджету України. З цього слідує, що на відповідача не покладено обов'язок по фінансуванню вищезгаданих виплат. Крім того, відповідач вважає свої дії щодо невиплати позивачу доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни правомірними через невизначеність на законодавчому рівні орг ану на який покладено обовязок здійснення таких виплат особам, які мають статус дитини війни, за рахунок яких коштів повинні здійснюватися ці виплати та який розмір мінімальної пенсії за віком необхідно застосовувати при обчисленні таких доплат. При цьому, відповідач зазначив про необгрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, оскільки розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини \~ \~ \~ \~1 \~ \~ \~ \~цієї \~ \~ \~ \~статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених за цим Законом. В судове засідання позивач та представник відповідача не з'явились, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи та наявних в ній доказів, судом встановлено наступне. Позивач має статус "Дитини війни, що також підтверджується пенсійним посвідченням № 113089 . Враховуючи зазначений статус позивача, він відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Із заперечень УГІФУ в Красноградському районі Харківської області, встановлено, що відповідач не здійснює позивачу зазначених виплат, посилаючись на відсутність у нього коштів та на невизначеність розрахункової величини (мінімальної пенсії за віком) для розрахунку підвищень до пенсії категорії громадян, які мають статус дітей війни. Виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів у їх сукупності, суд прихолть ло висновк\\ про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Згідно ст. 7 Закону України 'Про соціальний захист дітей війни, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за №10-рп\\2008 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу І, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу II, пункту З розділу 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67 розділу І, пунктів 1 - 4, 6 - 22. 24 - 100 розділу 11 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пп.41 розділу 2 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік га внесення змін до деяких законодавчих актів України. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суді України від 22.05.2008 року та приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України, суд дійшов висновку, що з 22.05.2008 року УПФУ в Красноградському районі Харківської області повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності п. п. 41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 01.01.2009 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Оскільки положення вказаних статей не змінювалось після 22.05.2008року, тобто на 2009 рік залишились ті ж самі норми, що з 22.05.2008 року - ст. 6 Закону України «Про соціальних захист дітей війни» відповідач повинен нарахувати та здійснити доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Таким чином, доводи відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни не може бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову. Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, суд зазначає наступне. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч. З ст. 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст. 46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої СТ.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. Також, суд відхиляє доводи відповідача шодо не визначеності на законодавчому рівні питання відносно орган\\ на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни. Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення Про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за №121\\2001 і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни покладено на У ГІФУ в Красноградському районі Харківської області, за місцем проживання позивача. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року відповідач повинен бути здійснити перерахунок пенсії позивачу з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та провести відповідні виплати за 2009 рік. Тому суд вважає обгрунтованим позовні вимоги в частині визнання дій УПФУ в Красноградському районі Харківської області неправомірними та зобов'язання здійснити дії по перерахуванню проведенні відповідних виплат, оскільки саме такий порядок (перерахунок та наступна виплата) передбачений чинним законодавством України і він недотриманий відповідачем. У зв'язку з вищевикладеним позовні вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню, як законні та обгрунтовані. На підставі викладеного,

Outcome: approved