Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до сільсько - господарського виробничого кооперативу «Прикордонник» (надалі СВК «Прикордонник») та Лісківської сільської ради про визнання договору № 1/08, купівлі - продажу очищувальних будівель та споруд загальною площею 162 квадратних метри, розташованих за адресою: Одеська область, Кілійській район, с. Ліски, укладеного 19.12.2008 року - дійсним та визнання за нею права власності на зазначені будівлі та споруди. В судове засідання позивачка не зявилася, але надала письмову заяву, згідно з якою просить розглянути справу у її відсутність, у звязку зі станом здоровя. У своїй позовній заяві [PERSON] зазначає, що 19.12.2008 року, за 27500 гривень придбала у СВК «Прикордонник» очищувальні будівлі та споруди загальною площею 162 квадратних метри, розташовані за адресою: Одеська область, Кілійській район, с. Ліски, які складаються: літ. «А» - будівля, літ. «Б» - будівля, № 1-2 очищувальні ями, про що було складено та підписано відповідний договір купівлі - продажу та їй було видано накладну № 1 та специфікацію до зазначеного договору. 19.12.2008 року та 14.04.2009 року відповідно до наданої накладної [PERSON] сплатила за придбане майно 27500 гривень, про що отримала квитанції до прибуткових касових ордерів № 1 від 19.12.2008 року та № 2 від 14.04.2009 року. 14.04.2009 року СВК «Прикордонник» передало, а [PERSON] прийняла зазначені будівлі та споруди, склавши при цьому акт прийому - передачі. Після складання акту приймання - передачі та сплати грошей позивач почав вимагати від представника відповідача нотаріально завірити договір купівлі - продажу очіщувальних будівель та споруд, але останній відмовляється це зробити, посилаючись на те, що відповідач свої зобовязання виконав у повному обсязі. На підставі наведеного просить задовольнити позов у повному обсязі. Представники СВК «Прикордонник» та Лісківської сільської ради, які про дати час та місце слухання цивільної справи були повідомлені належним чином, в судове засідання неодноразово не зявлялися, заяв про відкладання слухання справи, або про розгляд справи у їх відсутність, а також заперечень на позов не надали, у звязку з чим суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі Судом достовірно встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Згідно з протоколом № 3/08 засідання комітету кредиторів СВК «Прикордонник» від 04.12.2008 року ліквідатору [PERSON] було надано дозвіл на продаж очищувальних споруд, які складаються з 2-х будівель і очищувальних ям за 27500 гривень [PERSON]. Відповідно до довідки від 19.12.2008 року, виданої ліквідатором СВК «Прикордонник», очищувальні споруди побудовані у 1991 році совхозом «Прикордонник», правонаступником якого є СВК «Прикордонник», інв. № 1-3, строка балансу 010, залишкова балансова вартість 27500 гривень. Згідно з договором купівлі - продажу № 1/08 від 19.12.2008 року СВК «Прикордонник», яке діяло як «Продавець», в особі ліквідатора [PERSON], якій діяв на підставі ухвали господарського суду Одеської області від 12.10.2006 року по справі № 2-24-7-32-21/48-03-1863 з одного боку та [PERSON], яка діяла як «Покупець» домовились про наступне: Продавець зобовязується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити товар, по узгодженій специфікації, доданій до зазначеного договору, вартістю 27500 гривень. Позивачці було видано накладну № 1 та специфікацію до зазначеного договору. 19.12.2008 року та 14.04.2009 року відповідно до наданої накладної [PERSON] сплатила за придбане майно 27500 гривень, про що отримала квитанції до прибуткових касових ордерів № 1 від 19.12.2008 року та № 2 від 14.04.2009 року. 14.04.2009 року СВК «Прикордонник» передало, а [PERSON] прийняла зазначені будівлі та споруди, склавши при цьому акт прийому - передачі. Після складання акту приймання - передачі та сплати грошей позивач почала вимагати від представника відповідача нотаріально завірити договір купівлі - продажу очіщувальнгоГ- будівель та споруд, але останній відмовляється це зробити, посилаючись на те, що відповідач свої зобовязання виконав у повному обсязі. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, заміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно і сплачує за нього певну грошову суму. Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦПК України зазначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Outcome: approved