overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

В листопаді 2009 року Комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості з теплопостачання в сумі 2433,78 грн. На обгрунтування своїх вимог представник підприємства зазначив, що відповідачі не здійснюють оплату за ці послуги. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 433,78 грн., оскільки [PERSON] частково погасив борг: 1000 грн. - в лютому 2010 року та 1000 грн. - в березні 2010 року. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], які у встановленому порядку оповіщені про час і місце судового засідання, до суду не зявилися. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Заслухавши учасника процесу, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON].. [PERSON] є власниками квартини № 85 по вул. І.Франка, 37 в м. Старокостянтинові. За даною адресою КП «Тепловик» надає їм житлово-комунальні послуги з теплопостачання, проте відповідачі не оплачують їх, внаслідок чого станом на 1 листопада 2009 року утворилась заборгованість в сумі 2433,78 грн. Ці обставини підтверджуються довідкою з БТІ про право власності [PERSON], [PERSON]., [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та довідкою про розмір заборгованості за спожиту відповідачами теплову енергію. Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог відповідач [PERSON] частково погасив борг: 1000 грн. - в лютому 2010 року та 1000 грн. - в березні 2010 року. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ. теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. В силу ст.19 ч.б Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідачів [PERSON] [PERSON], [PERSON] на користь КП «Тепловик» підлягає стягненню заборгованості оплати за надані комунальні послуги з теплопостачання в сумі 433,78 грн. та с витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

[PERSON] пред'явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з 26 жовтня 2009 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі і від сумісного проживання мають сина [PERSON], [INFO], на утримання якого він не надає матеріальної допомоги. Тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з липня 2009 року. В судовому засіданні позивачка частково змінила свої позовні вимоги і просить стягнути аліменти починаючи з дня подачі заяви до суду. Позивач позов визнав. Заслухавши пояснення сторін. їх представників та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони до 26 жовтня 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і від спільного проживання мають сина [PERSON], з березня [INFO], на утримання якого відповідач не надає матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ст-180, ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.52 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік з 1 квітня 2010 року встановлений прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років в сумі 917 грн. Оскільки відповідач не надає відповідну матеріальну допомогу на утримання дитини, то позов слід задовольнити і стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст.180, 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

[PERSON] предявила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з 26 жовтня 2002 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі і від сумісного проживання мають дочку [PERSON], [INFO], на утримання якої він не надає матеріальної допомоги. Тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач позов визнав. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 26 жовтня 2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і від спільного проживання мають дочку [PERSON], [INFO], на утримання якої відповідач не надає матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ст.180, ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.52 Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рік з 1 квітня 2010 року встановлений прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років в сумі 767 грн. Оскільки відповідач не надає відповідну матеріальну допомогу на утримання дитини, то позов слід задовольнити і стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. " На підставі ст.180, 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

[PERSON] предявив позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що він з 7 вересня 2005 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі і від сумісного проживання мають неповнолітніх дочок [PERSON], [INFO], та Богдану, [INFO]. Відповідачка залишила сімю і переїхала на постійне проживання до своїх батьків в м.Київ, де у неї є син від першого шлюбу. Оскільки відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тому він просить стягнути з неї аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачка в судове засідання не зявилась, однак подала письмову заяву, в якій просить справу розглянути без її участі. Стверджує, що намагалась добровільно сплачувати аліменти на дітей, однак позивач відмовився від цього. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 7 вересня 2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі і від спільного проживання мають дочок [PERSON], [INFO], та Богдану, [INFO], на утримання яких відповідачка не надає матеріальної допомоги. Відповідно до вимог ст.180, ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.52 Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рік з 1 квітня 2010 року встановлений прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років в сумі 767 грн. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, то позов слід задовольнити і стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст.180, 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

[PERSON] пред'явила позов до управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі про визнання дій незаконними, зобов'язання нарахувати та виплатити щомісячну надбавку за 2009 рік. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що згідно ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни вона є дитиною війниі має право на доплату до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком щомісяця, яку відповідач не вщілачував в повному розмірі. Просить справу розглянути без її участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак подав письмову заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги не визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка є дитиною війни, що підтверджується копією її посвідчення та паспорта. Стосовно ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення Другої світової війни (02 вересня 1945 року) було менше 18 років. Згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Стосовно п. 1 Прикінцевих положень цього Закону зазначена норма діє з 1 січня 2006 року. У 2009 році стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" діяла в редакції від 18.11.2004 року і будь-які зміни у неї не вносились. Статтею 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2009 рік,, Кабінету Міністрів України надавалось право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Однак, її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України „Про соціальний захист дітей війни,, залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії повинні здійснюватись відповідно до норм Закону України „Про соціальний захист дітей війни,,. Тому, позивачка за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно має право на отримання надбавки до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. З врахуванням викладеного, суд вважає, що дії управління Пенсійного фонду України у Старокостянтинівському районі щодо відмови позивачці у нарахуванні та виплаті підвищення до пенсії не відповідають вищезазначеним нормативним положенням, а тому їх слід визнати незаконними. « При вирішення питання про розподіл судових витрат, суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України та п.34 ч.І ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про Державне мито», і стягує на користь позивачки лише суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, у якій просила суд розірвати шлюб з відповідачем на тій підставі, що сімейні відносини припинені остаточно і відновленню не підлягають. У судовому засіданні позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, на примирення категорично не погодилась, та пояснила, що відповідач мешкає окреме, - в місті Туніс. Подружніх та сімейних відносин вона з відповідачем не підтримує, спільне господарство у сторін відсутнє. Родина розпалася та відновлена бути не може. Від шлюбу спільних дітей немає. Спільного майна нажито в період шлюбу не було. Відповідач у судове засідання не зявилася, але надіслав заяву №570/4-065 від 24 лютого 2010 року, в якій він визнає позовні вимоги в повному обсязі, виявляє згоду розірвати шлюб з позивачем та просить слухати справу у його відсутність. Згідно з зазначеним суд вважає, що рішення у справі можна постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вислухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб в Республіці Туніс у місті Туніс у будинку міського муніципалітету адміністративною службою відділу актів громадянського стану, про що в реєстрі шлюбів Тунісу зроблено запис №265 2007 рік (Додаток №2 Свідоцтво про шлюб № 000126, видано 28 листопада 2007 року). Також судом встановлено, що сторони вже тривалий час живуть окремо у різних країнах, не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, спільних дітей від шлюбу не мають, родина фактично розпалась. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Так, відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб між жінкою та чоловіком ґрунтується на їх доброї волі. Відсутність бажання одного із подружжя припинити шлюбні відносини є підставою для припинення таких відносин за умов неможливості одну зі сторін змушувати перебування в сімейних стосунках з іншою. Підстав для відмови в розірвання шлюбу передбачених ч. 2, ст. 110 Сімейного Кодексу України судом встановлено не було. На підставі ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.08.2008 року, свій шлюб зареєстрували в відділі реєстрації актів цивільного стану Літинського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 42. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка посилається на те, що з відповідачем фактично не проживають однією сімєю близько року. Весь цей час він нехтує подружніми і батьківськими обовязками. Просить шлюб розірвати, оскільки не бажає жити з ним за таких обставин. Спору щодо спільно нажитого майна не мають. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, пояснила, що сімейне життя не склалось по вищевикладеним обставинам. Просить розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Із копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.5) видно, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Із копії свідоцтва про народження (а.с.6) судом встановлено, що сторони мають спільну доньку. Згідно ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ту обставину, що мір до поновлення сімейних відносин ніхто із них не приймав, а також те, що сторони разом не проживають більше року суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

19.01.2010 року позивач [PERSON] акціонерне товариство «Райффайзен банк аваль» звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору, посилаючись на те, що 27.05.2006 року між банком та фізичною особою [PERSON] був укладений кредитний договір № 010\\82\\0052\\57537, згідно з яким [PERSON] було надано кредит в сумі 5 000,00 грн. з терміном користування кредитними коштами по 26.05.2010 року. Але позичальником були порушені умови договору, і заборгованість по кредиту станом на 02.12.2009 року становить 3809 грн. 59 коп. - в тому числі прострочена заборгованість за кредитом у розмірі - 1465,95 грн., пеня за порушення строків повергнення кредитних коштів у розмірі - 70.00 грн.. поточна заборгованість за кредитом у розмірі -2273. 64 грн.. а також стягнути суму сплаченого державного мита у розмірі 51 грн. та суму витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 120 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач в судове засідання не з'явився не повідомивши причини неявки, хоча про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Враховуючи клопотання представника позивача, суд вважає за можливе розглядати справу у порядку ст.224.225 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] згідно кредитного договору № 010\\82\\0052\\57537 від 27.05.2006 року отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. терміном користування кредитними коштами по 26.05.2010 року. Відповідно до умов договору. [PERSON] зобов'язався повертати кредит етапами щомісячно в розмірі 10 % від залишку заборгованості на картковому рахунку до повного погашення заборгованості за кредитом. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, а в разі порушення строків повернення кредитної заборгованості боржник сплачує банку пеню в розмірі 10 грн. за кожний прострочений платіж. Відповідно до наданих позивачем розрахунків відповідачем не здійснювалася сплата основної су ми боргу в зв'язку з чим станом на 02.12.2009 року прострочена заборгованість за кредитним договором становить - 1465 грн. 95 коп.. пеня за порушення строків повергнення кредитних коштів у розмірі - 70 грн. 00 коп.. поточна заборгованість за кредитним договором - 2273 грн.64 коп. Загальна сума непогашеної простроченої заборгованості за кредитним договором № 010\\82\\0052\\57537 від 27.05.2006 року укладеного з [PERSON] становить 3809 грн. 59 коп. Крім цього, стягненню з відповідача підлягає 51 грн. державного мита та 120 грн. витрат з інформаційно - технічного забезпечення розгляду справи, сплачених позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 5 500 гривень боргу за договором позики. Позов мотивовано тим, що 27.01.2010 року він позичив відповідачу гроші в сумі 5 500 гривень на термін до 25 березня 2010 року про що позичальник надав йому розписку. Однак до теперішнього часу відповідач свої зобов'язання не виконав. На неодноразові прохання повернути борг, відмовляється повертати посилаючись на відсутність грошей. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить стягнути з відповідача 5 500 гривень боргу та відшкодувати витрати по справі в зв'язку з подачею позову до суду. Відповідач в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву з клопотанням розглянути справу у його відсутності. Позов визнав повністю. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що 27 січня 2010 року позивач передав відповідачу згідно з письмовою розпискою гроші в сумі 5 500 гривень, які зобов'язався повернути до 25 березня 2010 року, однак своїх зобов'язань не виконав. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики, який згідно зі ст. 1047 цього ж Кодексу був укладений представленою позивачем розпискою, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою ним при пред'явлені позову до суду 55 гривень судового збору, 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 700 гривень за надання юридичної допомоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] 1.1., в якому просить стягти з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 400 гривень щомісячно до повноліття дитини. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком дитини, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач за станом здоров'я та матеріальним становищем має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, але добровільно її не надає. Самостійно забезпечити дитину всім необхідним їй важко, адже дитині потрібні одяг, взуття, збалансоване повноцінне харчування. Крім того, хлопчик відвідує різноманітні гуртки, які потребують додаткових фінансових витрат. В судовому засіданні позивач підтримала позов повністю, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 400 гривень щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що на даний час працює в Гайворонському професійному аграрному ліцеї майстром, його заробітна плата в середньому складає 1130 гривень на місяць, інших прибутків він не має. Крім дитини позивача, він має на утриманні ще одну неповнолітню дитину від першого шлюбу -[PERSON], 23.11.1992 року на яку виплачує аліменти в розмірі V* частини від заробітку, що в середньому становить 200 гривень щомісячно. Просить суд врахувати його матеріальне становище та зменшити розмір аліментів. Згодний сплачувати аліменти на тримання сина [PERSON] в розмірі 175 гривень щомісячно. Даючи оцінку обставинам по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому :лдоволенню. Як вбачається з матеріалів справи відповідач є батьком дитини, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач, як батько дитини, :обов'язаний утримувати її матеріально до повноліття. Судом встановлено, що відповідач працює в Гайворонському професійному аграрному' тіцеї і його заробітна плата за місяць складає 1131,60 гривень, що підтверджується довідкою, виданою Гайворонським ПАЛ від 28.04.2010 р., № 224, має ще одну неповнолітню дитину -[PERSON], [INFO], що підтверджується копією :зідоцтва про народження серії ІН-ИД № 366730, виданого відділом ЗАГСу міської міністрації м. Тернопіль 19.12.1992 року. Згідно довідки, виданої відділом ДВС :ухівського міськрайонного управління юстиції Сумської області 28.04.2010 року встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі рішення Глухівського (іськрайсуду № АЕ-50 від 03.08.1998 року виплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON], 23.11.1992 року вродження. Суд вважає за необхідне врахувати матеріальне становище відповідача та стягувати з їього на користь позивача аліменти в розмірі 280 гривень щомісячно. 0

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягти з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: дочки - [PERSON], [INFO] та дочки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (прибутків) відповідача на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку й стягувати щомісячно до повноліття дітей. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком дітей, діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач має постійне місце роботи, отримує заробітну плату, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, але добровільно її не надає. В судовому засіданні позивач підтримала позов та просить його задовільнити. Відповідач в судовому засіданні визнав позов повністю, згодний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від заробітку (прибутків). Даючи оцінку обставинам по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи відповідач є батьком дітей, діти знаходяться на утриманні позивачки. Відповідач, як батько дітей, зобов'язаний утримувати їх матеріально до повноліття.

Outcome: approved