Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 березня 2009 року звернувся до суду з позовом до ВАТ «Полтаваагротранс» про стягнення коштів. В поданій до суду заяві посилався на те, що 13 жовтня 2006 року уклав з відповідачем договір купівлі-продажу автомобіля КАМАЗ, вартість якого склала 22000 грн. Оплату коштів за автомобіль здійснив в день укладення договору, але транспортний засіб позивачу передано не було. Також вказував, що 09 вересня 2008 року відповідачем кошти були повернуті. Оскільки відповідач протягом двох років не виконував своїх зобовязань за договором користувався його коштами, позивач вважає, що ВАТ «Полтаваагротранс» має сплатити суму за користування чужими коштами в розмірі 3752 грн. 81 коп., неустойку у розмірі 6000 грн. Крім того, діями відповідача спричинені моральні страждання. Просив суд стягнути з відповідача на його користь 3752,81 грн. за користування його грошовими коштами, 6000 грн. неустойки, 4000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. 28 вересня 2009 року позивачем [PERSON] подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, де просив також стягнути збитки в сумі 8272 грн., суму яких розрахував виходячи з індексу інфляції. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомлений судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 13 жовтня 2006 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ВАТ «Полтаваагротранс» укладено простий письмовий договір, предметом якого сторони визначили, що відповідач реалізує позивачу автомобіль Камаз 5511, 1985 року випуску, державний номер [NUMBER]. Згідно з п. 2 п.4 договору сторони передбачили, що вартість автомобіля складає 22000 грн., оплата за автомобіль проводиться попередньо по безготівковому рахунку, постановка автомобіля проводиться в строк 7 днів після оплати. Також судом встановлено, що позивачем [PERSON] 13 жовтня 2006 року згідно квитанції було сплачено ВАТ «Полтаваагротранс» 22000 грн. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобовязується передати майно у власність другій стороні, а покупець приймає або зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладений, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 5 ст. 656 ЦК України передбачено, що особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом. Відповідно до Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 року, обовязковою умовою відчуження транспортного засобу є зняття з обліку транспортного засобу, яке здійснюється за заявою власника. При цьому згідно з п. 40 зазначених Правил зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріусу, постанови державного виконавця або рішення суду. Оскільки при укладені договору від 13 жовтня 2006 року зазначені умови, передбачені Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 року, сторонами виконані не були, суд приходить до висновку, що при укладенні договору [PERSON] та ВАТ «Полтаваагротранс» не досягли згоди з усіх істотних умов договору. Тому договір купівлі-продажу транспортного засобу КАМАЗ 5511, 1985 року випуску, державний номер [NUMBER], між сторонами укладено не було. Статтею 693 ЦК України, на яку посилається позивач в поданій до суду заяві, передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст. 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обовязок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця. За умови, коли між сторонами по справі [PERSON] та ВАТ «Полтаваагротранс» договір купівлі-продажу укладено не було, суд не вбачає підстав для застосування правових наслідків не передачі товару у встановлений договором строк, передбачених ст. 693 ЦК України. Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача суми за користування чужими грошовими коштами слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до ст. 624 ЦК України неустойка підлягає стягненню за порушення зобовязання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Як встановлено судом та підтверджено поясненнями позивача, грошові кошти в розмірі 22\~000 грн. відповідачем повернуті. Так, як кошти в сумі 22000 грн. були сплачені позивачем [PERSON] за неукладеним договором, в подальшому кошти були повернуті ВАТ «Полтаваагротранс», суд, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача суми неустойки та суми боргу з урахуванням індексу інфляції та приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. В судовому засіданні не встановлено наявність душевних страждань, яких зазнав [PERSON] у звязку з порушенням його прав. Тому в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. При зверненні до суду позивачем з посиланням на норми Закону України «Про захист прав споживачів» не було сплачено державне мито за розгляд справи в суді. Оскільки правовідносини між сторонами не регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», з позивача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню державне мито в розмірі 180 грн. 35 коп., виходячи з загальної суми заявлених позовних вимог. Сплачені позивачем кошти на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн. не підлягають йому відшкодуванню.

Outcome: approved