Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-08 00:00:00

В квітні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила постановити рішення, яким визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради по відношенню до перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку неправомірними та стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради на її користь заборгованість по виплаті допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 13 309 грн. 31 коп., а також стягнути судові витрати у розмірі 133 грн. 10 коп. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] у неї народився син [PERSON], тому вона має право на отримання державної допомоги сім'ям з дітьми у вигляді допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З метою реалізації свого права вона звернулася до відповідача за призначенням і виплатою належних їй коштів державної допомоги. Допомога їй була призначена, але інформація про повний склад її прав щодо отримання державної допомоги сім'ям з дітьми надана їй не була. Виплачені їй суми державної допомоги не відповідають розміру, які їй були гарантовані ст. ст. 13, 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», які чітко визначають суми допомоги при народженні дитини, такою що дорівнює 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей у віці до 6 років, встановленого на день народження дитини, а розмір допомоги по догляду за дитиною до 3-х років не нижче розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей до 6 років. 29.03.2010 року вона звернулася до відповідача з заявою про перерахунок та виплату різниць, які утворилися між отриманими нею сумами та гарантованими їй державою. 31.03.2010 року відповідач відмовив їй в проведенні перерахунку та виплаті різниці на підставі прийнятого Закону України про Державний бюджет на відповідні роки. Вона вважає, що відмова відповідача є незаконною, оскільки вона не відповідає положенням Конституції України, а саме:при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускають звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод; кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції і законів України; не посягати на права і свободи інших людей; всі закони України приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина гарантується Конституцією України. Дію ст. 15 Закону України „Про державну допомогу сім'ям з дітьми" було призупинено на 2007 рік Законом України «Про Державний бюджет на 2007 рік», проте положення про призупинення дії ст. 15 Закону України „Про державну допомогу сім'ям з дітьми" рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року по справі № 6-рп/2007 були визнані неконституційними і втратили законну силу з 09.07.2007 року - з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення. Таким чином, Верховна Рада України не є повноважною при прийнятті Закону «Про Державний бюджет на 2007 рік» включати до нього положення про визнання змін до чинних законів України, зупиняти дію окремих видів законів та будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин. Таким чином, невиплата допомоги за догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2007 - 2009 роках суперечить чинному законодавству. Крім того вважає, що через дію неконституційного нормативно-правового акту їй завдано шкоду у вигляді упущеної вигоди - недотриманої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за умови одержання якої вона мала б можливість використати їх на потреби власної дочки. Розмір упущеної вигоди становить за 2007,2008 і 2009 роки становить 13309 грн. 31 коп. Також позивачка зазначила, що внаслідок порушення норм діючого законодавства відповідачем відбулося фактичне зниження життєвого рівня її родини та порушення гарантованого ст. 48 Конституції України право кожного на достатній життєвий рівень, чим спричинили їй моральну шкоду. Дитина потребує більш ретельного догляду та додаткового збагаченого вітамінами харчування, на придбання призначених лікарями медичних препаратів для лікування дитини, вона витрачає значну частину коштів сімейного бюджету, що ще більше ускладнює фінансовий стан її родини. Тому вона зазнає постійних моральних страждань, вимушена відмовляти собі та дитині в речах першої необхідності та придбала продукти харчування в недостатній кількості для повноцінного розвитку дитини. Вона втратила душевну рівновагу, що негативно відобразилось на її психічному стані та на психічному стані її родини, та порушило її життєвий уклад, втратила сон, бо постійно думала про те, як поліпшити фінансовий стан її родини, стала менше приділяти уваги чоловіку та дитині, тому вона вимушена звернутися з позовом до суду. У судове засідання позивач не з'явився, але надала суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд розглядати справу без її участі. Представник відповідача Управління праці і соціального захисту населення Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради - Прістова Я.О. в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву з проханням розглянути позов без її участі, в задоволенні позову відмовити. Також відповідачем були надані заперечення на позовну заяву, в якому вона позовну заяву не визнала та просила відмовити в її задоволенні, а також, згідно п.7 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито" від 21.01.1993 року просили звільнити від сплати державного мита, як орган соціального забезпечення. В обґрунтуванні заперечення зазначили, що відповідач діє в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. Виплати соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення ними трьох років здійснюються з Державного бюджету України на відповідні роки, який затверджує Верховна Рада України. Відповідач при виплаті позивачці вказаної допомоги керувався Законами України «Про Державний бюджет України на 2007 та 2008 рік». Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Як встановлено в судовому засідання, [PERSON] з вересня 2007 року перебуває на обліку Управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради як застрахована особа та отримує допомогу по догляду за сином [PERSON], [INFO] до досягнення ним трирічного віку. Допомога у 2007 році щомісячно виплачувалась в розмірі і порядку визначеному ст. ст. 56, 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 56 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік" - допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у таких розмірах: допомога при народженні дитини - у розмірі 8500 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово при народженні дитини в сумі 3400 гривень, решта - протягом наступних 12 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Положення цієї частини неконституційними не визнавалися та діяли у часі. Тому вимоги позивачки щодо стягнення недоплаченої одноразової допомоги при народженні дитини задоволенню не підлягають. Виплата допомоги застрахованим особам передбачалась Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності і витратами зумовленими похованням» в редакції до 01.01.2008 року (надалі-Закон). Відповідно до ст. 43 Закону, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надавалась застрахованій особі у розмірі, не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ст. 42 Закону, право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку мала застрахована особа, яка фактично здійснювала догляд за дитиною. Допомога надавалась на кожну дитину незалежно від кількості народжених, усиновлених, взятих під опіку дітей у сім'ї, по догляду за якими надавалась допомога. Відповідно до ст. 44 Закону, допомога надавалась щомісяця з дня надання відпустки для догляду за дитиною по день її закінчення, але не більше як по день досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до Постанови КМУ № 32 від 16.01.2007 року, з квітня 2007 року допомога по догляду за дитиною застрахованим особам призначається і виплачується органами праці і соціального захисту населення за місцем проживання застрахованої особи. Пунктом 7 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» зупинилась дія ст. 43 Закону України ««Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності і витратами зумовленими похованням» та правовідносини регулювались абзацом 3 частини 2 ст. 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», відповідно до якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку визначалась як різниця між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Рішенням Конституційного Суду України №6рп2007 положення п. 7 ст. 71, абзацу 3 частини 2 ст. 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнані неконституційними. Відповідно до пунктів 3, 5 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України, положення п. 7 ст. 71, абзацу 3 частини 2 ст. 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення рішення і це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляди ними позовів в зв'язку з правовідносинами, які виникали внаслідок дії положення статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Оскільки зупинення дії ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності і витратами зумовленими похованням» визнано таким, що суперечить Конституції України, а також визнані неконституційними положення п. 7 ст. 71, абзацу 3 частини 2 ст. 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», є протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення щодо невиплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму встановленого законом. В даному випадку, відповідно до ст. 62 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», це розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Отже, відповідач повинен був нарахувати та сплатити позивачці допомогу на дитину - [PERSON], [INFO], передбачену ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» за 2007 рік - з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, тобто з моменту ухвалення рішення Конституційного Суду України. Відповідно до положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» та розділу II і розділу III Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» стаття 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» була викладена в наступній редакції: «допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень». Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №28/2008 (№10-рп/2008) положення наведених законів, якими визначено розмір державної допомоги по догляду за дитиною не визнавалися неконституційними, що свідчить про їх чинність та про правомірність дій відповідача щодо нарахування і виплати позивачці допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, аналізуючи вищенаведені обставини та положення законодавчих актів, суд приходить до висновку, що у 2008р. Управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, що відповідно свідчить про відсутність підстав у суду для задоволення адміністративного позову щодо зобов'язання нарахувати позивачці суму допомоги за 2008 рік. Так відповідно до ст. 46 Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік» від 26 грудня 2008 року, допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" призначається і здійснюється в розмірах і порядку визначених Кабінетом Міністрів України. Пунктом 22 Порядку призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 встановлено, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між : з 1 січня 2008 року - 50 відсотків, з 1 січня 2009 року - 75 відсоткам, з 1 січня 2010 року - 100 відсоткам прожиткового мінімуму встановлених для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше як 130 гривень. Норми ст. 46 Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік» визнані неконституційними не були, тому позивачці також слід відмовити в зобов'язанні нарахувати суму допомоги за 2009 рік. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 22 ЦК України визначено як збитки також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Так, при вирішенні питання щодо стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди) суд повинен керуватися доведеністю розміру збитків та взагалі їх існування. Зазначена норма покладає на позивача обов'язок довести, що ці доходи дійсно були б ним отримані у разі належного виконання відповідачем своїх обов'язків. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки позивачкою не було доведено, що ці доходи нею були б отримані у разі належного виконання відповідачем своїх обов'язків, тому у задоволенні позовних вимог про стягнення упущеної вигоди в розмірі 13309 грн. 31 коп. слід відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України з державного бюджету Красногвардійської районної ради у місті Дніпропетровську ради на користь позивачки [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в розмірі 133 грн. 10 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial