Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, стягнення належних до сплати при звільненні виплат, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; покладення обовязку на керівника відшкодувати підприємству матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок незаконного звільнення працівника; стягнення з керівника, винного в незаконному звільненні працівника моральної шкоди. Позивачем позовні вимоги змінювалися та доповнювалися. Остаточно просить суд: скасувати наказ про звільнення № 12-К від 07.10.2009., поновити на посаді провідного економіста з праці ВПЗіУ ВАТ Чисті метали. Стягнути з відповідача 1401,91 грн., належних до сплати при звільненні сум. Також просить суд стягнути належні до сплати при звільненні виплат,стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати. Зобовязати відповідача, ВАТ Чисті метали провести нарахування та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду. Покладення обовязку на керівника відшкодувати підприємству матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок незаконного звільнення працівника; стягнення з керівника, винного в незаконному звільненні працівника моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пославшись на обставини, якими обґрунтовує та на докази, що їх стверджують просить суд позов задовольнити. Представник відповідача позов визнав частково. А саме, не заперечував проти стягнення з нього належних до сплати при звільненні сум у розмірі 1401,91 грн., а також проти виплати на користь позивача компенсації у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати у розмірі 1482,35 грн. У іншій частині позову відповідач заперечує, що обґрунтовує відповідними письмовими поясненнями. В судовому засіданні були досліджені докази, копії: -трудової книжки позивача, згідно записів в якої позивача було звільнено в звязку з ліквідацією підприємства, відповідно до п. 1, ч. 1, ст. 40 КЗпП України; -наказу № 12 від 29.07.2009 р. про ліквідацію ВАТ «Чисті метали», згідно до якого на підприємстві скорочені всі посади, попереджені працівники про наступне вивільнення, відповідно до ст. 491 Кзпп України та центру зайнятості повинно було бути надані відомості щодо переліку вивільнених працівників; -наказу № 15 - к від 07.10.2009 р. щодо звільнення з 07.10.2009 р. позивача за п. 1, ч. 1, ст. 40 КЗпП України та позивачеві згідно наказу проведене нарахування, в тому числі компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу; -лист відповідача, ВАТ «Чисті метали» № 32 від 29.09.2009 р. щодо звільнення позивача для вирішення питання про його звільнення; -акту відмови від підпису від 03.08.2009 р. про ознайомлення з наказом про ліквідацію; -розрахункового листка щодо суми наявного боргу підприємства перед працівником; -паспорту позивача та довідки про присвоєння йому коду; -постанови господарського суду Кіровоградської області від 12.05.2009 р., по справі № 14/60, згідно якої ВАТ «Чисті метали», було визнано банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура, ліквідатором підприємства було призначено арбітражного керуючого [PERSON]; -ухвали господарського суду Кіровоградської області від 05.08.2009 р., по справі № 14/60, якою зупинено провадження у справі, відповідно до ч. 1, ст. 79 ГПК України, до закінчення касаційного провадження в цій справі; -виписка із засідання профспілкового комітету від 07.11.2009 р. щодо не надання згоди на звільнення позивача; -постанови Вищого господарського суду України від 04.11.2009 р., по справі № 14/60, відповідно до якої були скасовані судові рішення місцевого господарського суду від 12.05.2009р. та суду апеляційної інстанції від 16.07.2009 р., якими передбачено проведення ліквідації ВАТ «Чисті метали», а також те, що клопотання Фонду державного майна України щодо зупинення виконання судового рішення від 12.05.2009 р. місцевого господарського суду, так як ФДМ України не є учасником товариства та стороною у справі, залишилося без розгляду; -клопотання Фонду державного майна України від 13.08.2009 р. щодо зупинення виконання рішення місцевого господарського суду від 12.05.2009 р., відповідно до ст. 121№ ГПК України; -судових рішень Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області щодо стягнення з відповідача, ВАТ «Чисті метали», на користь позивача, у різні періоди сум заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди, а також поновлення на роботі; -звітів про за планове вивільнення працівників із списками працівників, що надавалися службі зайнятості, згідно ст. 491 КЗпП України; -постанови Верховного Суду України від 19.01.2010 р. щодо скасування постанови Вищого господарського суду України від 04.11.2009 р, згідно якого судові рішення апеляційного суду від 16.07.2009 р. та місцевого господарського суду від 12.05.2009 р. були залишені в силі, як законні; -довідки відповідача, ВАТ «Чисті метали», від 02.03.2010 р. № 1, щодо відсутності коштів на рахунку підприємства на час вивільнення працівників, з додатками, виписками банку, платіжних доручень та відомостей щодо сплати працівникам сум заборгованості, в межах залишку на розрахунковому рахунку відповідача грошових коштів; -довідка відповідача, ВАТ «Чисті метали», від 26.02.2010 р. щодо середнього заробітку позивача, заборгованості та нарахувань страхових внесків до пенсійного фонду України; -постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.07.2009 р. по справі № 14/60, якою була залишена в силі постанова місцевого господарського суду від 12.05.2009р., якою відповідача, ВАТ «Чисті метали», було визнано банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура. В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до постанови господарського суду Кіровоградської області по справі № 14/60 від 12.05.2009 р., відповідача, ВАТ «Чисті метали», було визнано банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура щодо відповідача. Згадану постанову місцевого господарського суду, судовими рішеннями Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.07.2009 р. та Верховного Суду України від 19.01.2010 р., було залишено без змін. Виконання судового рішення місцевого господарського суду від 12.05.2009 р., відповідно до ст. 121№ ГПК України, не зупинялося касаційними інстанціями, а тому, арбітражний керуючий, під час вивільнення працівників, діяв в межах ст. ст. 25, 33 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та вивільнення працівників підприємства - банкрута відбулося відповідно до ст. ст. 2, 4, 5№, п. 1, ч. 1, ст. 40 ст. ст. 43№, 491 КЗпП України, з попередженням працівників за 2 місяці про наступне звільнення, повідомлення про вивільнення працівників до служби зайнятості та при цьому, згода профспілкової організації на звільнення працівника, в звязку з ліквідацією підприємства, не вимагається. Зупинення провадження у справі відповідно до ч. 1, ст. 79 ГПК України не зупиняє виконання судового рішення. Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, те що вивільнення працівника відбулося відповідно до закону, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо скасування наказу та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення відшкодування моральної шкоди в сумі 5000,0 грн., заподіяної позивачу його звільненням. Крім цього, безпідставні є вимоги щодо відшкодування моральної шкоди посадовою особою підприємства - арбітражним керуючим, так як відповідальність за порушення трудового законодавства повинно нести підприємство - відповідач, в трудових відносинах з яким перебував працівник, відповідно до ст. 134 КЗпП України та ст. 1172 ЦК України. Крім цього не може сприйматися судом до уваги обґрунтування позивачем моральних страждань несплатою відповідачем тривалий час заробітної плати на протязі кількох років, так як позивачу було відомо про простій підприємства та відсутності виробництва, а також те, що невиплата 2/3 частини заробітної плати працівників відбувається в звязку з стійкою неплатоспроможністю відповідача, а тому, доречним є застосування в цій частині 3-х місячного строку позовної давності, встановленого ст. 233 КЗпП України. Відповідно до ст. 43 Конституції України, ст. ст. 47, 116, 117 КЗпП України, власник зобовязаний в день звільнення працівника провести з ним повний розрахунок. У разі порушення строків розрахунку з звільненим працівником, підприємство сплачує працівнику середній заробіток за весь час затримки розрахунку з ним. Проте, згідно ст. 28 Закону України «Про оплату праці», у разі банкрутства підприємства чи ліквідації його у судовому порядку, зобов'язання перед працівниками такого підприємства щодо заробітної плати, яку вони повинні одержати за працю (роботу, послуги), виконану у період, що передував банкрутству чи ліквідації підприємства, виконуються відповідно до законодавства про банкрутство, в порядку черговості, визначеною ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Таким чином, так як відповідач, ВАТ «Чисті метали» довів відсутність вини у невиплаті заробітної плати вивільненим працівникам, в звязку з його стійкою неплатоспроможністю та тривалим простоєм, що виключає його відповідальність згідно ст. 117 КЗпП України. Безпідставними та передчасними є позовні вимоги в частині зобовязання відповідача, ВАТ «Чисті метали», здійснити нарахування та перерахування Пенсійному фонду України страхових внесків з нарахованої але не виплаченої працівникові заробітної плати, так як такі нарахування відповідачем проводяться, а згідно ст. 20 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). Так як виплата працівникові сум заборгованості із заробітної плати не здійснювалося, а тому, і перерахування страхових сум не відбувалося. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог лише в частині стягнення на користь позивача належні до сплати при звільненні сум у розмірі 1401 грн.91 коп., а також компенсації у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати у розмірі 1482 грн. 35 коп. В решті позовних вимог повинно бути відмовлено. Судові витрати повинні бути розподілені між сторонами пропорційно задоволених вимог. На підставі викладеного та ст. ст. п. 1, ч. 1, ст. 40 ст. ст. 47, 43 , 49-2, 110, 116, 117, 232, 233, 237, 237-1 КЗпП України; ст. 1172 ЦК України; ст. 28 Закону України «Про оплату праці»; ст. 20 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування»; 25, 33 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»; ст. ст. 79, 105, 121 ГПК України; ст. ст.: З, 8, 10, 11, 79, 81, 88, 208 - 209, 212 -215, 292, 294, 367 ЦПК України, суд,

Outcome: partial