Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Літинському районі Вінницької області про визнання бездіяльності неправомірною, перерахунок та виплату щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни. В заяві вказано, що відповідно до абз.2 ст.1 Закону України №2195-1У від 18 листопада 2004 року „Про соціальний захист дітей війни" позивач має статус «дитини війни», оскільки на 02.09.1945 року їй не виповнилось 18 років. Відповідно до СТ.6 цього Закону з 1 січня 2006 року щомісячно їй повинна виплачуватися як дитині війни соціальна допомога в розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Однак вищевказана соціальна допомога органами Пенсійного фонду України їй не нараховувалась та не виплачувалась. Проте, пунктом 17 статті 77 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом було зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Законом України від 19 січня 2006 року N 3367-ІУ "Про внесення змін до Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" пункт 17 статті 77 виключено та статтею 110 викладеною цим Законом у новій редакції, встановлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", запровадж\тоться з 1 січня 2006 року, а статтею 6-у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням із Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. [PERSON] був опублікований 22 березня 2006 року і набрав чинності 2 квітня 2006 року. Тобто, з 2 квітня 2006 року стаття 6 Закону' України "Про соціальний захист дітей війни" знову почала діяти. Але підвищення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком, як визначив законодавець, могло здійснюватись лише за певних умов, зокрема: поетапно, за результатами виконання бюджету в першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів Украі'ни за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Кабінетом Міністрів України протягом 2006 року рішення на виконання вимог, статті 110 Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік" не приймалися. Тому згідно з роз»ясненнял'ГИ, вшсладеними у листі Вищого адміністративного суду України від 14.08.2009 року № "23/13/13-09 з огляду на те. що встановлені законодавством умову щомісячного довічного грошоюго утримання чи дерл<:авної соціальної допомоги, що виплачується замість пенси, дітям війни у 2006 рої і не настали, підстав для стягнення виплат за 2006 рік не мається. Законом ^'країни № 489-У від 19.12.2006 р. „Про державні^;" бюджет ^'країни на 2007 рік", а саме ст.7І п.12 призупинила дію от. 6 розділу 2 [PERSON]; України ..Про соціальний захист дітей війни" у 2007 році. Однак Конституційний суд України своїм рішенням №6-рп/2007 від 09 липня 2007 р. по справі №1-29/2007, вирішив: - Визнати такими, що не відповідають Конституції України і є неконституційни-.' положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік" п.12 ст. яким зупинено дію СТ.6 Закону України №2195-ІУ від 18 листопада 2004 року ,.П:-соціальний захист дітей війни" п.З Положення ст. 71 Закону України „Про держави; бюджет України на 2007 рік" №489-У від 19.12.2006 р. визнані неконституційними, г Рішення Конституційного суду в ц: справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгля: ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дій, положе-статей зазначених законів, визнані неконституційними. П.6 Рішень Конституційного суду є обов'язковим до виконання на території Украї.-: остаточним і не хможе бути звужене. Відповідно до частини 2 статті З [PERSON] України „Про соціальний захист дітей війни" державні соціальні гарантії дігг війни, встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані інші: нормативно-правовими актами. Відповідно до статті 46 Конституції Укра': громадяни мають право на соціальний захист, що включає право забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатнос: втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, полол<:енн' Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік", а саме п.12 ст. яким зупинено дію ст.6 Закону України №2195-ІУ від 18 листопада 2004 рс> „Про соціальний захист дітей війни" визнано неконституційними. Виш;: адміністративний суд України у своєму листі від 14.08.2009 року № 1128/13/13-('-зазначив, що із 1 січня по 8 липня 2007 року до спірних правовідносин застосуваннк підлягали приписи статті 111 Закону України "Про Державний бюджет України н: 2007 рік" як такі, що прийняті пізніше в часі, у зв'язку з чим мають пріорите' порівняно зі спеціальною нормою - статтею 6 Закону України "Про соціальні:/ захист дітей війни". Після прийняття Конституційним Судом України вказаного Рішення знову почат; діяти положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", тобто часу прийняття цього рішення відновлено право на підвищення пенсії на ЗО відсотка мінімальної пенсії за віком. Тобто, відповідно до вищевказаного роз»яснення у 2007 році право підвищення -; пенсії мали нараховуватись органами ПФУ у період часу з 09.07.2007 року пс 31.12.2007 року. Законом України від 28 грудня 2007 року "Про Державний бюджет України нг 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни де Закону України "Про соцішіьний захист дітей війни" статтю 6 цього Закону викладено а такій редакції; "Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про стат\: ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується заміст; пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війн Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячне довічного грошового утримання чи дерлсавної соціальної допомоги, що виплачуєть. замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус ветеран війни, гарантії їх соціального захисту" таке підвищення провадиться за їх вибором згі^; з одним із законів". Зазначені зміни набрали чинності з 1 січня 2008 року. Проте згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 рс-N 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюдл<:ет Україн зміни щодо розміру пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Вищий адміністративний суд України у своєму листі від 14.08.2009 року № 1128/13/13-09 зазначив, що з 1 січня по 22 травня 2008 року застосуванню до спірних правовідносин підлягали приписи Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Ураховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення статті 6 Закону Уіфаїни "Про соціальний захист дітей війни", у редакції цього Закону від 18 листопада 2004 року N 2195-ІУ, поновили свою дію з 22 травня 2008 року. Отже, з цієї дати (з 22.05.2008 року) особи зі статусом дітей війни мають право на підвищення на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії. Будь-які обмеження щодо виплати у 2009 році та січні - лютому 2010 року соціальної допомоги, передбаченої СТ..6 Закону Укра'іни "Про соціальний захист дітей війни". Законом України «Про Державний бюджет на 2009 рік» чи іешіими Законами України не передбачались. Тобто у 2009 році соціальна допомога повинна була виплачуватись в розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, невиплата позивачці соціальної допомоги, передбаченої статтею 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", є протиправною та такою, що суперечить Конституції та законам України. Розмір соціальної допомоги, відповідно до ст. 6 „Про соціальний захист дітей війни", становить ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. В даному випадку строк позовної давності рахується з 09.07.2007 року. Тому строк позовної давності нею не пропущено. Згідно Ч.1 ст.82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на визначений строк, але не більпіе як до ухвалення судового рішення у справі. Відповідно до ч.З ст.82 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати. У заяві позивачки вимога про стягнення з відповідача конкретної суми грошових коштів не ставиться, а лише вимоги визнати її право на отримання соціальної допомоги. Тому вона вважає, що даний спір є не майновим. Згідно п. З Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за N 1261, завданням Пенсійного фонду є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування. Виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок копггів Пенсійного фонду України та інншх джерел, визначених законодавством. При цьому згідно н. 2 зазначеного положення. Пенсійний фонд України організовує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства та здійснює контроль за їх реалізацією. Тому відповідачем по справі має бути саме орган ПФУ. Відповідно до Ч.1 ст.З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порутцених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод 'ги інтересів. Відповідно Ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до Ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до П.1, 10 Ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права або визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судо^гинства справи щодо спорів з приводл призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціштьних посл\т, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації замість них. (В редакції Закону України віц 18 лютого 2010 року N 1691 -VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами», який набрав чинності 10.03.2010 року). Вказаним законом пунктом З частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України було виключено. В зв»язку з вищевикладеним, позивачка звернулася до суду з данною заявою за захистом своїх прав, яку просить задоволити. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала, і пояснила, що позивачці слід відмовити в задоволенні позову, тому що вона не зверталася до Управління Пенсійного фонду України у Літинському районі про виплату їй щомісячної доплати як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Крім того дії відповідача повністю відповідають чинному законодавству України, вчинені у межах повноважень відповідача і у спосіб, встановлений законом, з дотриманням вимог бюджетного законодавства. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що предметом спору по справі є право позивача на отримання передбаченого статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком, та захист цього права від порушень з боку органів пенсійного фонду, які проявлені у вигляді бездіяльності суб'єкта владних повновалсень, уповноваженого державою на надання визначених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-ІУ від 18.11.2004 року пільг. Позивачка відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-ІУ від 18.11.2004 р., який набрав чинності з 01.01.2006 року, має статус дитини війни та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Літинському районі Вінницької області. Статтею 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для і"ї виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов'язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду. Відповідно до П.15 Положення «Про Пенсійний фонд України» Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження через створені в установленому порядк\\-територіальні управління. Таким чином, вищенаведені норми свідчать про те, що обов'язок по призначенню, нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивачу, передбаченої ст.6 Закону України № 2195-ІУ від 18.11.2004 року, покладено на відповідні територіальні управління за місцем проживання позивачів. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» пенсії або щомісячне грошове утримання чи соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, дітям війни підвищується на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Дія статті 6 зазначеного Закону зупинена на 2006 рік Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік». Протягом 2007 року підвищення пенсій дітям війни здійснювалось в порядку, встановленому ст. 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», яка передбачала виплату цього підвищення особам, що є інвалідами війни, у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Ріщенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рц/2007 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік». З 1 січня 2008 року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, дітям війни виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ріщенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення п. п. 1,2 ст. 41 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України». Згідно із ст. 152 Конституції України закони, інщі правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Відповідно до Ч.2 ст.150 Конституції України до повноважень Конституційного Суду України належить: офіційне тлумачення Конституції України та законів України. З питань, передбачених цією статтею. Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені. Як вже зазначено. Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 року визнані неконституційним положення П.12 ст.71 та ст.111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», що призупиняли на 2007 рік дію ст.6 Закону № 2195-ІУ від 18.11.2004 року, а відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 року визнані неконституційним положення п.1,2 ст.41 Розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». З огляду на наведені норми стосовно правовідносин, які склалися, суд вважає, що право позивача на отримання за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року включно щомісячного підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону № 2195-ІУ від 18.11.2004 р. поновлено Ріщенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 р., яким визнані неконституційним положення п.12 ст.71 та ст.111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», що призупиняли на 2007 рік дію ст.6 Закону № 2195-ІУ від 18.11.2004 р. Право позивача на отримання за період з 22 травня по 7 липня 2010 року включно щомісячного підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону № 2195-ІУ від 18.11.2004 р. підтверджено Рішенням Конституційного Суду України № ІОрп від 22.05.2008 р., яким визнані неконституційним положення п.1,2 ст.41 Розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Вказані рішення Конституційного суду України мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції нри розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статті зазначеного закону, тому суд дійшов до висновку про обов'язок відповідача призначити, нарахувати та виплатити позивачам за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року включно та за період з 22 травня по 31 грудня 2008 року включно державну соціальну підтримку у розмірі, встановленому статтею 6 Закону № 2195-ІУ від 18.11.2004 р. Виходячи з викладеного суд знаходить всі підстави для застосування судового захисту права позивача за вказані періоди. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Враховуючи приписи зазначеної у попередньому абзаці норми Закону Укг «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та положення ст. 6 За-України «Про соціальний захист дітей війни», якою встановлено право особи зі стат дитини війни на отримання щомісячного підвищення до пенсії у розмірі ЗО віл.: мінімальної пенсії за віком, суд вважає, що відповідач зобов'язаний призна-нараховувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії на ЗО відсотків, виходя-розміру встановленого законодавством. На підставі виютаденого та

Outcome: approved