overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований 16.10.1999 відділом РАГС виконкому Ленінської районної ради м.Дніпропетровська, актовий запис №831. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON],[INFO], сина [PERSON], [INFO] Шлюбні стосунки між сторонами припинені, вони не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Сімейне життя з відповідачем не склалося в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Сімя розпалася остаточно, примирення з відповідачем не можливе, діти після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16.10.1999 відділом РАГС виконкому Ленінської районної ради м.Дніпропетровська, актовий запис №831. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та, посилаючись на ті самі підстави, просить їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими факти: припинення шлюбних відносин між сторонами, суперечності спільного життя та збереження шлюбу інтересам позивачки та їх дітей. Відповідно до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. У судовому засіданні встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, досягли домовленості щодо проживання дитини, що говорить про те, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та їх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

25.02.2010 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги у сумі 6179,88 гривень. В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, зменшив позов, та просить стягнути з відповідачів заборгованість у сумі 5349,40 грн., просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з*явився без поважних причин, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 76 ч. З ЦПК України. Третя особа, представник КП "Краснолиманська ЖЕК", просить справу розглянути у їх відсутності, на розсуд суду, надавши про це заяву. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, Краснолиманське ВУВКЕ задовольняє потреби населення міста [PERSON] у забезпеченні холодною водою та водовідведенням. Відповідачі отримують комунальні послуги по забезпеченню холодною водою та водовідведенням. Згідно з Законами України «Про питну воду та водопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг населенню з водо,-теплопостачання та водовідведення, Краснолиманський ВУВКЕ взяв на себе зобов'язання щомісячно і в повному обсязі забезпечувати відповідача послугами у постачанні холодної води та прийманні стоків, а відповідач щомісячно і у повному обсязі сплачувати надані послуги. Позивач виконує зобов'язання, забезпечує відповідача послугами з водопостачання та водовідведення, а відповідач не виконує свої обов'язки, не сплачує послуги своєчасно і у повному обсязі. У зв*язку з цим, за час користування послугами Краснолиманського ВУВКЕ з 01.07.2007 року по 01.02.2010 року і через несплату відповідачами отриманих комунальних послуг, заборгованість станом на 01.02.2010 року становить 6179,88 гривень. Відповідачу [PERSON] вручена претензія, в якій позивач пропонує заключити договір на реструктуризацію заборгованості. Відповідач у КВУВКЕ не заявився. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов*язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат також підлягають задоволенню, бо згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

В лютому 2010 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням кімнатою № 56 в будинку №5 по вул. Д.Галицького в м.Рівне. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав. Пояснив,що на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «РЗТА» 22.10.2003 року він отримав ордер на право зайняття жилої площі в гуртожитку ВАТ «РЗТА» по вул.Д.Галицького №5,кім. №56 в м.Рівне. 14.11.2003 року за вказаною адресою він був зареєстрований і проживає там до цього часу. Як йому стало відомо, в даній кімнаті зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON],однак вони там не проживали, що підтверджено актами обстеження. Покликаючись на те,що [PERSON], [PERSON], [PERSON] за цією адресою відсутні понад шість місяців, просить визнати їх втратившими права користування даною кімнатою. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому порядку, заперечень проти позову не подали. Зі згоди представника позивача,суд відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивача,допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено судом, адміністрацією ВАТ «Рівнеазот» для [PERSON] була надана кімната №56 в гуртожитку по вул. Д.Галицького,5 в м.Рівне,про що видано ордер №401 від 22.10.2003 року. За вказаною адресою позивач зареєстрований з 14.11.2003 року. Однак,як вбачається з карток прописки відповідачі [PERSON],[PERSON], [PERSON] також прописані за вищевказаною адресою з 23.05.2003 року,25.06.2004 року,24.06.2004 року відповідно. Як вбачається з актів від 18.09.2009 року,10.12.2009 року,02.06.2009 року,затверджених директором ПП «ВВ», на момент перевірки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в кімнаті №56 в гуртожитку по вул. Д.Галицького,56 в м.Рівне відсутні. Місце їх проживання не відоме. Факт відсутності [PERSON], [PERSON], [PERSON] за вказаною адресою підтверджений і показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Ретельно перевіривши доводи представника позивача, дослідивши докази у справі, суд визнає доведеним, що відповідачі, будучи зареєстрованими в кімнаті № 56 в будинку № 5 по вул. Д.Галицького в м.Рівне, не проживають в зазначеному приміщенні без поважних причин понад шість місяців, тому підстави для задоволення позову в повному обсязі наявні. На підставі викладеного, ст.ст. 107 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований 22.09.2007 Красногвардійським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №853. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] Шлюбні стосунки між сторонами припинені з грудня 2009 року, сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Сімейне життя з відповідачем не склалося в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Сімя розпалася остаточно, примирення з відповідачем не можливе, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 22.09.2007 Красногвардійським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №853. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та, посилаючись на ті самі підстави, просить їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими факти: припинення шлюбних відносин між сторонами, суперечності спільного життя та збереження шлюбу інтересам позивачки та їх дитини. Відповідно до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. У судовому засіданні встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, досягли домовленості щодо проживання дитини, що говорить про те, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

Кредитна спілка «Довіра» звернулася до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська із позовом до [PERSON], у якому просить суд: - стягнути з боржника [PERSON] на користь Кредитної спілки «Довіра» - 5 495, 72 гривень. В обґрунтування предявленого позову Кредитна спілка «Довіра» посилається на те, що між позивачем в особі заступника голови правління [PERSON] та [PERSON] 01.09.2008 року було укладено договір позички № 50, згідно якого позивач передав відповідачеві грошові кошти в сумі 5 000 гривень. Станом на 01. 05.2009 року залишок боргу по договору № 50 складає 3 687, 65 гривень з яких: по тілу кредиту 3 561, 96 гривень; по відсоткам 125, 69 гривень. Нараховані відсотки в сумі 1 786, 76 гривень. Загальна сума, що підлягає сплаті з відповідача на користь позивача складає 5 348, 72 гривень. Посилаючись на вищевикладене позивач просить позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.09.2009 року між Кредитною спілкою «Довіра» в особі заступника голови правління [PERSON] та членом спілки [PERSON] було укладено договір позички № 50. (а. с. 06) Предметом договору є те, що позивач надав відповідачу позичку в розмірі 5 000 гривень (пункт 1 договору позички № 50 від 01.09.2008 року). Строк дії договору становить 12 фактичних місяців, тобто, з 01.09.2008 року по 01.09.2009 року і діє до повного виконання зобовязань позичальником ( пункт 2 договору позички № 50 від 01.09.2008 року). Плата за користування позичками становить 0, 1534 % від суми залишку позички, за кожен день користування позичкою (пункт 3 договору позички № 50 від 01.09.2008 року). Відповідач не в повному обємі здійснював зобовязання взяті ним відповідно до умов договору позички, у звязку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 5 348, 72 гривень, з яких: 3 561, 96 гривень основна сума позики, 1 786, 76 гривень сума нарахованих відсотків. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований 19.06.1993 відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська, актовий запис №593. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Сімейне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, різних характерів, різних поглядів на життєві проблеми. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Сімя розпалася остаточно, примирення з відповідачем не можливе, оскільки позивачка втратила почуття любові та поваги до відповідача. Спір майнового характеру врегульований. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою, тому вважає за доцільне стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 19.06.1993 відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська, актовий запис №593, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та, посилаючись на ті самі підстави, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими факти: припинення шлюбних відносин між сторонами, суперечності спільного життя та збереження шлюбу інтересам позивачки та їх дитини, наявності передбачених законом підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, досягли домовленості щодо проживання дитини, що говорить про те, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, інтересам їх дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу)батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що відповідач повинен утримувати сина та має постійний заробіток, тому суд вважає можливим визначити 1/4 частину його заробітку, як аліменти на утримання сина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

В липні 2008 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, яку підтримала у судовому засіданні, про визнання недієздатним сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом з дитинства, оскільки страждає на тяжке хронічне психічне захворювання, внаслідок чого не може усвідомлювати значення своїх дій та керуватися ними, потребує встановлення над ним опіки. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради проти задоволення заяви не заперечує. Надала подання органу опіки та піклування про можливість призначення [PERSON] опікуном над сином [PERSON] Вислухавши пояснення заявника та представника органу опіки та піклування, вивчивши матеріали справи, висновок експертизи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. В силу ч.1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та ( або) керуватися ними. Над недієздатною особою судом встановлюється опіка і призначається опікун за поданням органу опіки та піклування (ч.1 ст.60 ЦК України). Як видно з Акту амбулаторної, первинної, судово-психіатричної експертизи від 15.04.2010р. №269 ( а.с.31-33), [PERSON], [INFO] виявляє ознаки тяжкої розумової відсталості у ступені різко вираженої імбецильності, в силу чого він не може розуміти значення своїх дій та керуватися ними. Мати [PERSON] і син [PERSON] проживають разом [INFO], що підтверджується копіями їх паспортів, довідкою з місця проживання. Відповідно до подання органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради № 06-3582/46 від 02.08.2010р. [PERSON] може бути призначена опікуном над своїм сином [PERSON] На час розгляду справи опіка над [PERSON] не встановлювалася. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу. У судовому засіданні позивач та його представник позов неодноразово уточнювали, підтримали та просили його задовольнити, та стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми.. Представник позивача позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, який не зявився у судове засідання, на підставі матеріалів та доказів, які є в справі. Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача вивчивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 10.12.2008 р. позивач надав відповідачу, у боргу, суму у розмірі 25 000 доларів США, про що свідчить розписка від 10.12.2008 р.. Згідно с текстом розписки відповідач отримав у позивача у борг суму грошей у розмірі 25 000 доларів США і прийняв на себе зобовязання за першою вимогою позивача повернути борг. Також відповідач виклав в розписці те, що він повинен бути попереджений позивачем про повернення боргу за 21 день. Як вказує позивач він 17 червня 2009 р. звернувся до відповідача з усним проханням повернути борг, але відповідач гроші не повернув та відмовляється від спілкування з позивачем. В результаті чого позивач звернувся з позовом до суду. Суд встановив, що між сторонами був укладений договір позики, що відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, підтверджується наданою суду розпискою. Своєчасно відповідач борг не повернув, в результаті чого відповідно до ст. 625 ЦК України у позивача виникло право вимоги на стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних від простроченої суми. Відповідно до курсу Національного банку України на 28 липня 2010 р., 100 доларів США становить 789. 4200 грн. Згідно з розрахунком еквівалент суми боргу 25 000 доларів США, за вказаним вище курсом НБУ, складає 197 355 грн. Індекс інфляції з вересня 2009 р. по червень 2010 р. у грошову еквіваленті складає 16 380 грн. Всього сума боргу з індексом інфляції складає 213 735 грн. 3% річних від суми боргу з урахуванням індексу інфляції, складає (197 355 *3%) = 5 920 грн. Таким чином загальна сума боргу відповідача перед позивачем становить 219 655 грн., яка повністю підлягає стягненню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також належіть стягнути на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1700 грн., 34 грн. комісія банку при оплаті судового збору, витрати на інформаційно технічне забезпечення у розмірі 30 грн., та 5 грн. комісії банку, витрати на відправку телеграм відповідачу, витрати на відправку пошти 15 грн. та телеграм відповідачу на загальну суму 57, 12 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої дитини та пені за їх несвоєчасну сплату, посилаючись на те, що відповідач злісно ухиляється від сплати призначених судом аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в результаті чого, станом на 01.03.2010р. у нього виникла заборгованість по аліментам у розмірі 17748,89грн. та пеня за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 74322грн., які вона просить стягнути в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивачки - [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, по слідуючим підставам. В судовому засіданні встановлено, що згідно виконавчого листа 2-1025 від 23.06.2001р. виданого Жовтневим районним судом м.Одеси відповідач [PERSON] повинен сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання їх неповнолітньої дитини - [PERSON], 04.04.1998р.н. в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходів, до досягнення ним повноліття. Проте, відповідач вказані вимоги виконавчого листа не виконував та своєчасно аліменти на утримання дитини не сплачував. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам по виконавчому листу, заборгованість [PERSON] по аліментам, станом на 01.03.2010р. складає 17748,89грн. У звязку з тим, що відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість по аліментам на утримання дитини позивачка була вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Крім того, в результаті несвоєчасної сплати аліментів та виникнення заборгованості по сплаті аліментів у відповідача виникла пеня у розмірі 74322грн., яку позивачка також просить суд стягнути в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.194 СК України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити заявлені позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість по аліментам та пеню за несвоєчасну сплату аліментів в повному обсязі, так як в судовому засіданні не було встановлено підстав для звільнення боржника від сплати заборгованості по аліментам, передбачених ст.197 СК України. На підставі ст.ст.191, 194, 196, 197 СК України,

Outcome: approved