Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-20 00:00:00

11.05.2010 року позивач звернувся до суду з названим позовом до відповідача, посилаючись у своїх вимогах на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, був інвалідом 3 групи, з 21.01.2010 року - інвалід 2 групи. Захворювання повязане з Чорнобильською катастрофою. З 01.04.2010 року відповідач виплачує йому пенсію у розмірах, нижчих ніж передбачено ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи . Позивач вважає дії відповідача неправомірними з наступних підстав. Згідно ст. 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів 2 групи, яким встановлений причинний звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижче 8 мінімальних пенсій за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв,язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв,язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 30.05.1997 року № 523 в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв,язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 2 групі інвалідності ніж 8 мінімальних пенсій за віком. Згідно ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до 1 категорії, інвалідам 2 групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, завдану здоровю, і у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ст. 28 Закону України Про загальнообов,язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімума для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Оскільки позивачу з 01.04.2010 року проводилась виплата основної та додаткової пенсії в І меншому розмірі ніж передбачено Законом, тому він просить суд визнати неправомірними дії відповідача та зобов,язати його провести перерахунок і виплату пенсії з 01.04.2010 року в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії - в І розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Позивач в судове засідання не з,явився, просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач просив справу розглянути без участі його представника та надав заперечення, в якому зазначив, що позов не визнає в зв,язку з тим, що згідно зі ст. ст. 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір мінімальної пенсії за віком встановлюється Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови та розпорядження, які є обовязковими до виконання. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету № 1 від 03.01.2002 року, у порядку передбаченому Конституцією України, встановлено, що розрахунок пенсій, призначених відповідно до ч.4 ст. 54 та додаткових пенсій, передбачений Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснюється виходячи з розміру 19 грн. 91 коп. Відповідач вважає, що застосування розміру прожиткового мінімуму для розрахунку розміру мінімальної пенсії за віком не припустимо, оскільки таку вимогу встановлює ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Правовідносини, що розглядаються, врегульовані іншим спеціальним законом, а саме Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який не передбачає вимогу застосування при визначенні розміру мінімальної пенсії за віком розміру прожиткового мінімуму. Крім цього, позивачу було проведено підвищення пенсії відповідно до Постанов КМУ від 03.01.2002 року № 1 Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, від 16.07.2007 року № 654 Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян та від 28.05.2008 року № 530 Деякі питання соціального захисту окремих громадян. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач, як інвалід внаслідок захворювання, повязаного з участю у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, отримує пенсію, призначену йому у відповідності до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір пенсії для інвалідів 2 групи, призначеної у відповідності з цим законом, повинен бути не нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, а згідно зі ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» таким інвалідам 2 групи виплачується додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Цим же законом визначено, що порядок обчислення вказаних пенсій встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 523 від 30 травня 1997 року «Про затвердження нового порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи», затверджено новий порядок, яким підтверджені вказані положення закону стосовно того, що розмір пенсій для інвалідів 2 групи повинен бути не нижчим 8 мінімальних пенсій за віком. Статтю 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було доповнено ч.З ( набрала чинність з 1 листопада 2006 року), згідно якої в разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначеної до ст. 54 цього закону, також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, віднесеним до 1,2,3,4 категорії інвалідам, розмір щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсій здійснюється з дня встановленого нового розміру прожиткового мінімуму. Таким чином, розмір державної пенсії інвалідам відповідно до ст. 54 та додаткової пенсії відповідно ст. 50 повинен бути встановлений виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком. Відповідач, не провівши відповідно до закону перерахунок належних позивачеві сум пенсій, порушив тим самим право позивача на пенсійне забезпечення в установленому законом розмірі, яке є складовою Конституційного права позивача на соціальний захист, шо передбачене ст. 46 Конституції України. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що Постановою Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року встановлено, що базовою для обчислення розміру спірної пенсії по інвалідності слід брати суму 19 гри. 91 коп., а не розмір мінімальної пенсії за віком як просить позивач, та що в подальшому ними зроблені перерахунки розміру пенсій позивача у бік збільшення. Дійсно, вказаними Постановами встановлені вказані суми, як базові для обчислення спірних сум пенсій, однак суд вважає, що ці постанови суперечать Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також раніше прийнятій на виконання цього Закону Постанові Кабінету Міністрів України № 523 від 30 травня 1997 року «Про затвердження нового порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пізніше прийняті Постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01 2002 року , № 654 від 16.07.2007 року, № 530 від 28.05.2008 року не містять у собі вказівок про те, що вони скасовують положення Постанови Кабінету Міністрів України № 523 від 30 травня 1997 року. На теперішній час ніяких змін ні до самого закону, ні до вказаної постанови в цій частині не внесено, вони є чинними , а тому закріплені в них норми повинні застосовуватися у тому вигляді як вони викладені, посилання представника відповідача на те , що згідно зі ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», мінімальний розмір пенсії, встановлений Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» повинен застосовуватися тільки у випадках, якщо пенсія інвалідам внаслідок Чорнобильської катастрофи призначалася за правилами цього Закону, тобто із заробітку, отриманого за межами зони відчуження, а позивачеві пенсія призначалася із заробітку, отриманого за період роботи у зоні відчуження, за правилами Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на увагу не заслуговують, оскільки у тій же ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» міститься вказівка на те, що розмір пенсії за 2 групою інвалідності, отриманої внаслідок участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у всіх випадках її призначення, а не тільки у разі призначення її на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком. Оскільки судом встановлна обгрунтованість та законність позовних вимог, останні підлягають задоволенню. Витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved