overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулася [PERSON], посилаючись на те, що з 12 червня 2007 року вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двоє неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні. Позивачка просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини доходу (заробітку) щомісячно до їх повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, посилаючись на те, що подальше збереження шлюбу і спільне проживання неможливе із-за різних характерів та поглядів на життя, останніх півтора року вони з відповідачем шлюбних стосунків не підтримують. Участі в утриманні дітей відповідач не приймає, її неодноразові усні прохання надавати дітям матеріальну допомогу відповідач повністю ігнорує. Позивачка в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, усну заяву відповідача про визнання позову та перевіривши подані письмові докази, вважає, що визнання відповідачем вказаного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти на дитину, відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України визначається судом, але розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин у відповідності з ч. 2 ст. 182 цього Кодексу не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що оскільки відповідач участі в утриманні дітей не приймає, є працездатним, добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає, - з нього слід стягнути на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей аліменти у частці від його доходу в розмірі 1/3 частини його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 3 п. 4 ст. 81, ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь головного управління Державного казначейства України в Київській області та судовий збір на користь органу місцевого самоврядування. У відповідності з п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обовязковому негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулась [PERSON], посилаючись на те, що з 28 вересня 1996 року по 7 грудня 2001 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка з відповідачем не дійшли згоди щодо порядку та розміру виплати коштів на утримання дитини. Домовленості про добровільне виконання відповідачем обовязку утримувати дитину не досягнуто. Договору про сплату аліментів на утримання дитину не укладено. Син має задовільний стан здоровя. Просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі ? частини доходу (заробітку) останнього, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття сина. Позивачка в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав.. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем вказаного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти на дитину, відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України визначається судом, але розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин у відповідності з ч. 2 ст. 182 цього Кодексу не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що оскільки відповідач позовні вимоги визнає, з нього слід стягнути на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у частці від його доходу в розмірі ? частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до його повноліття. Відповідно до ч. 3 п. 4 ст. 81, ч. 3 ст. 88 ЦПК України. з відповідача слід стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ на користь територіального управління державної судової адміністрації в Київській області та державне мито на користь органу місцевого самоврядування. У відповідності з п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обовязковому негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] 03 червня 2010 року звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Липоводолинському районі Сумської області про стягнення недоплачених сум щомісячної державної соціальної допомоги „Дітям війни за 2009 рік. Свої позовні вимоги обгрунтовує наступним. Вона, [PERSON], [INFO]. Відповідно до Закону України № 2195 від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» являється дитиною війни. Згідно ст. 6 зазначеного Закону, починаючи з 1 січня 2006 року, вона повинна отримувати соціальну грошову допомогу в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, але за 2009 рік їй не виплачувалася. Визначена вона лише в розмірі 10% мінімальної пенсії за віком, замість 30 % . Отже недоплата становить 20 %. Верховна Рада України Законом № 3235 від 20 грудня 2005 року «Про державний бюджет України на 2006 рік» / стаття 77 та 110 / та Законом України № 489 від 19 грудня 2006 року «Про державний бюджет України на 2007 рік» /стаття 71 п.12/ призупинила дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою передбачено такі соціальні виплати. Однак Конституційний Суд України своїми рішеннями від 9 липня 2007 року №6 рп / 2007 та 10 рп / 2008 від 22 травня 2008 року

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

[PERSON]М звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує наступним. 15.11.2008 зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від спільного проживання дітей не мають. За час спільного проживання сторони не змогли створити міцної сім»ї. Часто почали виникати сварки та суперечки через різні характери і погляди на життя. Тому вважає, що сім"я розпалася і подальше перебування в зареєстрованому шлюбі є недоцільним і суперечить її інтересам. Просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задоволити позовні вимоги. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить розписка про вручення йому судової повістки. Причину неявки відповідач не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги позивачки є обгрунтованими і підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони одружилися 15.11.2008 . Причиною розлучення є сварки та суперечки через різні характери та погляди на життя. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що дає підставу у відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України постановити рішення про розірвання шлюбу. На підставі ст. 104, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулася [PERSON] та [PERSON] мотивуючи її тим, що 11 червня 1998 року її чоловіку та батьку [PERSON] на підставі рішення ІІ сесії ХХІІІ скликання Шибенської сільської ради Бородянського району Київської області було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,067 га, яка розміщена на території садового товариства „ Роднік розташованого на території Шибенської сільської ради. 24.04.2010 року в м. Києві помер її батько- Палазанов [PERSON] його смерті вона успадкувала його частку квартири, автомобіль та грошові вклади. Вона не змогла успадкувати земельну ділянку розміром 0,1194 га для будівництва та обслуговування житлового будинку,господарських будівель та споруд по вул. Парковій,15 в с. Пісківка Бородянського району Київської області, так як після його смерті був виготовлений державний акт на зазначену землю. А тому, позивачка просить суд: -визнати за нею-Палазановою [PERSON] право власності, як спадкоємицею за законом першої черги- після смерті батька [PERSON], який помер 24 квітня 2009 року в м. Києві, на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Парковій,15 в с. Пісківка Бородянського району Київської області розміром 0,1194 га в межах визначених в державному акті серії ЯК №656753 на імя [PERSON]. Представник позивача- Палазанової І.В. [PERSON] заявлений позов підтримала і викладене підтвердила. Пісківська сільська рада, Бородянська державна нотаріальна контора в своєму листі до суду просили справу слухати без участі їх представників. Управління Держкомзему в Бородянському районі про причини неявки їх представника до суду, суд не попередили. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом ( а.с.14,17, 18 ) [PERSON] після смерті свого батька- Палазанова В.М., який помер 24 квітня 2009 року успадкувала, частину квартири, автомобіль та грошовий вклад. Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку за [PERSON] рахується земельна ділянка 0,1194га, серії ЯК №656753, яка розташована в с. Пісківка , вул. Паркова,15. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. "в" ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Відповідно до ч.1 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Оцінюючи досліджені докази, враховуючи, що державний акт на земельну ділянку на ім'я [PERSON] виготовлений після його смерті, суд вважає, що померлому [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 0,1194 га, розташована на території Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 2 303 грн. 19 коп. та судові витрати. Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просив позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні відповідачки позов визнала частково, просила застосувати до неї строк позовної давності та стягнути заборгованість за послуги по водопостачанню та водовідведенню за останні три роки. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково , оскільки відповідно до ст. 68 ЖК України, ст. 509, 526 ЦК України, ст. 22, 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», ст. 20 Закону України «Про житлово комунальні послуги», п. 3.7 «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджених наказом Міністерства з питань житлово комунального господарства України від 27.06.2008 року за № 190 відповідно до яких відповідач повинен своєчасно сплачувати комунальні послуги в тому числі і послуги з водопостачання та водовідведення. Але відповідачка, яка є абонентом міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно каналізаційного господарства м. Херсона» і користується послугами позивача з подачі холодної води і прийому стоків, оплату своєчасно не проводила, у звязку з чим, станом на 01.09.2009 р. утворилась заборгованість у сумі 1 824 грн. 36 коп., що підтверджується розрахунками суми заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, умов договору. Відповідно до ст. 509 ЦК України боржник, в силу взятого зобовязання, повинен сплатити кредитору суму боргу, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобовязання. Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона» задовольнити та стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 1\~824 грн. 36 коп. Також на підставі ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона» підлягають стягненню сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 1 824 грн. 36 коп. та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Зі згодипредставника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 68 ЖК України, ст. 509, 526 ЦК України, ст. 22, 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», ст. 20 Закону України «Про житлово комунальні послуги», п. 3.7 «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджених наказом Міністерства з питань житлово комунального господарства України від 27.06.2008 року за № 190 відповідно до яких відповідач повинен своєчасно сплачувати комунальні послуги в тому числі і послуги з водопостачання та водовідведення. Але відповідачка, яка є абонентом міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно каналізаційного господарства м. Херсона» і користується послугами позивача з подачі холодної води і прийому стоків, оплату своєчасно не проводила, у звязку з чим, станом на 01.09.2009 р. утворилась заборгованість у сумі 1 824 грн. 36 коп., що підтверджується розрахунками суми заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, умов договору. Відповідно до ст. 509 ЦК України боржник, в силу взятого зобовязання, повинен сплатити кредитору суму боргу, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобовязання. Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона» задовольнити та стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 1\~824 грн. 36 коп. Також на підставі ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона» підлягають стягненню сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] на свою користь аліменти у розмірі 700 грн. щомісячно до 30.01.2011 року. В останнє судове засідання позивачка не зявилася, про час та місце слухання справи належним чином повідомлена. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи належним чином повідомлений. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 199 СК України батьки зобовязані утримувати дитину за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу до досягнення нею двадцяти трьох років, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 25.12.2002 року встановлено, що [PERSON], [INFO], уроженець Житомирської області, є батьком [PERSON], [INFO], уроженки [INFO]. Відповідно довідки №3793 від 02.03.2010 року, виданої [PERSON], вона навчається на денній формі навчання в Професійно-морському ліцеї Херсонського державного морського інституту за професією «Офіціант, адміністратор», а тому потребує матеріальної допомоги, яку відповідач в добровільному порядку не надає. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, судом враховується матеріальне становище як самого відповідача, так і позивачки. Той факт, що відповідач має постійне місце праці підтверджується довідкою №582 від 09.04.2010 року виданої ТОВ «Югтранзитсервіс Агропродукт». Також, судом враховується розмір заробітної платні матері позивачки. Оцінюючи вище викладені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), на період навчання [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду в квітні 2010 року з позовом про стягнення з відповідача аліментів на дитину в розмірі 1/2 частини заробітку в звязку з тим, що вона з відповідачем мають доньку [PERSON] [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на дитину. Відповідно до медичного висновку донька [PERSON] є інвалідом і тому позивач просить стягнути аліменти на її користь до досягнення дитиною шести років. В судовому засіданні позивач пояснила, що просить задовольнити позов, тому що з відповідачем проживає окремо. Вона займається доглядом за дитиною інвалідом і потребує матеріальної допомоги. Відповідач погодився на стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання доньки та V* на утримання позивача. В звязку з визнанням позову докази по справі не досліджувалися. Суд приходить до наступного: Позивач і відповідач мають доньку [PERSON] [INFO]. Дитина знаходяться на утриманні позивача. Відповідно до медичного висновку донька [PERSON] є інвалідом. Відповідно до п. З ст. 84 Сімейного кодексу України якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. За ст.. 180,181 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, кошти на дітей можуть бути стягнуті у частці від доходу за ст. 183 СК України. Відповідач працює, тому він має змогу сплачувати аліменти. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 23 лютого 2008 року помер її дядько - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на домоволодіння по вул. Шевченка, 60 в с. Погреби Броварського району Київської області. Ще при житті - 06 липня 1998 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, згідно якого заповів позивачці все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право. Позивачка у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаного домоволодіння їй відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок. Тому позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове домоволодіння. У попереднє судове засідання позивачка не зявилась, повідомивши письмово про розгляд справи в її відсутності. Представник відповідача у попереднє судове засідання не з'явився, повідомивши письмово про визнання позову та розгляд справи в його відсутності. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України - ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Згідно ст.174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того .законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вивчивши матеріалис справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, оскільки домоволодіння належало померлому, позивачка є спадкоємцем за заповітом і прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved