Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

09.04.2010 року позивачка звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Миколаївський ремонтно - механічний завод», про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 12966,73 грн. та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 12187,65 грн.. В судовому засіданні позивачка просила стягнути нараховану але не виплачену заробітну плату в сумі 11 415,73 грн., у звязку з частковою виплатою заборгованості та середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 12187,65 грн.. Представник відповідача в судове засідання зявилась, суду пояснила, що визнає позов частково лише в розмірі нарахованої але не виплаченої заробітної плати,а в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку просила суд відмовити у звязку з тим, що це сталося не з вини підприємства. Просила долучити до матеріалів справи довідку про відсутність фінансування, довідку про простій заводу, копії постанов про арешт коштів підприємства. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, на підставі ст. ст. 116, 117 КЗпП України, вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими частковому задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що 25 червня 2001 року позивачка згідно наказу №154 від 26.06.2001р. була прийнята на роботу до Державного підприємства «Миколаївський ремонтно - механічний завод», на посаду оператор компютерного набору. 01.03.2006 року, згідно наказу № 59 переведена на посаду бухгалтера. 06 вересня 2009 року за наказом № 146 від 02.09.2009 року звільнилася з посади бухгалтера, за власним бажанням. На день звільнення з підприємства позивачці була нарахована але не виплачена заробітна плата за період з 01.11.2008 року по 05.09.2009 року в сумі 12966,73 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість від 15.09.2009 року № 36. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Таким чином, суд вважає можливим стягнути з Державного підприємства «Миколаївський ремонтно - механічний завод» на користь позивачки нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01.11.2008 року по 06.09.2009 року в сумі 11 415,73 грн., що підтверджується довідкою про заборговану заробітну плату при звільнені та іншими матеріалами справи. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум в строки, зазначені ст. 116 цього Кодексу, підприємство, установа, організація повинні виплатити робітнику його середньомісячний заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Однак, як встановлено в судовому засіданні, невиплата належних звільненому працівнику сум в строки, зазначені ст. 116 цього Кодексу, сталася не з вини підприємства, що підтверджується довідкою про простій заводу, копіями постанов про арешт коштів, підприємства та іншими матеріалами справи, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають залишенню без задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню витрат повязані з оплатою судового збору в сумі 114,15 грн. і витрати на інформаційно - технічне забезпечення у розмірі 120грн. на користь держави.

Outcome: partial