overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

Позивачка посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем вони мають доньку [PERSON] [INFO], на утримання якої відповідач не надає матеріальної допомоги, так як вони не досягай згоди щодо добровільного утримання дитини, звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу починаючи з 29.04.2010 року та до виповнення повноліття доньки. Справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач двічі в судове засідання не зявився хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи в суді. Суд дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та такими, що підлягає задоволенню у повному обсязі, так як згідно ст.. 180 СК батьки зобовязані утримувати дитину до її повноліття, та згідно ч.2 ст..182 Сімейного кодексу розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] [INFO], на а.с. З, батьком дитини записаний відповідач, а матірю позивачка. Тому суд вважає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позову, а саме з 29.04.2010 року та до досягнення дитиною повноліття. На підставі вище доведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовною заявою до відповідача про визнання договору дійсним і визнанні права власності на квартиру. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до Біржового контракту № 127, укладеним між позивачами та відповідачем 14.12.1998 р. на регіональній товарній біржі «Время» (договором міни), сторони обмінялись квартирами Позивачам у приватну власність відійшла квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. З моменту міни квартири і до теперішнього часу позивачі мешкають у вищезазначеній квартирі, на теперішній час у них зявився намір розпорядитися квартирою на власний розсуд, проте виявилося, що укладений раніше договір міни є недійсним, тому що не був нотаріально посвідчений. На підставі вищевикладеного позивачі були змушені звернутися до суду для вирішення даного спору. У судове засідання позивачі не з'явились, надали письмові заяви з проханням розглянути справу у їх відсутності на попередньому судовому засіданні, підтвердили свої вимоги та їх обґрунтування. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі на попередньому засіданні, позовні вимоги визнав повністю. Вивчивши в судовому засіданні письмові заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 14 грудня 1998 р. згідно Біржового контракту № 127, укладеним між позивачами та відповідачем на Регіональній товарній біржі «Время» (договором міни), сторони обмінялись квартирами. Позивачам у приватну власність відійшла квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні достовірно встановлено та не оспорюється сторонами, що умови Біржового контракту були виконані сторонами повністю. Проте укладений біржовий контракт не був нотаріально посвідчений. У відповідності зі ст. 657 ЦК України, договір купівлі - продажу квартири повинен бути укладений у простій письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У відповідності зі ст. 334 ЦК України, право власності в одержувача майна за договором виникає з моменту передачі майна. Право власності на майно за договором, що підлягає нотаріальному посвідченню, виникає в набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не засвідченого нотаріально, дійсним. На підставі викладеного суд вважає необхідним визнати договір міни житлової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, зареєстрований на Регіональній товарній біржі «Время» 14 грудня 1998 року під № 127 - дійсним та визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] право спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS],. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

04 березня 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій зазначає, що відповідач проживав у її будинку з її дочкою у шлюбі. Фактично дочка із відповідачем давно припинили шлюбні стосунки. Відповідач зареєстрований в будинку, що належить на праві власності позивачці, у червні 2009 року вибув на постійне місце проживання за іншою адресою. На прохання знятися добровільно з реєстрації не реагував. Тому просить визнати його таким, що втратив право користування житлом та зобовязати Полонський РВ УМВСУ зняти його з реєстрації місця проживання в будинку, в якому має намір проживати. В суді позивач вимоги підтримує і пояснила, що відповідач проживає на території Славутського району Хмельницької області, але точне місце проживання їй невідомо. Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом поміщення виклику в суд в пресі, до суду не прибув. Представник третьої особи в суд не прибув. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї в будинку приватного житлового фонду за ними зберігається займане жиле приміщення у випадку і у межах строків, установлених ч.1, п.1 і 5 ч.3 і ч.4 ст.71 цього Кодексу. Відповідно до ст.71 ч.І ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку. Відповідач [PERSON] зареєстрований в цьому будинку, але не проживає в приватному будинку позивачки більше як протягом 6 місяців. Ці обставини встановлені з пояснень позивачки, показань свідків та письмових доказів, досліджених в судовому засіданні. Такими письмовими доказами є свідоцтво про право на спадщину на будинок, довідка депутата про відсутність відповідача в будинку , будинкова книга. Свідки [PERSON] та [PERSON] в суді показали, що знають зятя позивачки і їм відомо, що він не проживає в будинку, що належить [PERSON], з літа 2009 року. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що відповідач більше ніж 6 місяців не проживає в будинку позивачки без поважних причин, тому право користування жилим приміщенням за [PERSON] не зберігається . Позовні вимоги є підставними, підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Чоботарівка, вул. Северна, буд. 16, та зняти відповідачку з реєстраційного обліку за вказаною адресою. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, та просить суд їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявились, попереджались належним чином про час та місце розгляду справи шляхом повідомлення в газеті «Чорноморські новини», про причини неявки суду не повідомили . У відповідності з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вислухав пояснення позивача, вивчив матеріали справи, суд приходить до наступного: Згідно з свідоцтвом про право власності на житловий будинок серії САС №476306, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.12.2009 року, позивачеві належить будинок загальною площею - 148,90 кв.м., житловою площею 95,80 кв.м. з надвірними спорудами: сарай, сарай, гараж з навісом, літня кухня з навісом, огорожа, цистерна, цистерна, розташований за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Чоботарівка, вул. Северна, №16. Згідно з довідкою Іллінської сільської Ради №0219-275 від 02.04.2009 року, за спірною адресою зареєстрований позивач, а квартирант [PERSON], з 2004 року за вищезазначеною адресою не проживає згідно акту обстеження. Відповідно до ч.І ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст. 167 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17.08.2007 року Суворовським відділом РАЦС Херсонського міського управління юстиції. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами не склалися, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, відповідач бив позивачку, ображав її. Позивачка вважає, що подальше спільне проживання суперечить її з відповідачем інтересам та інтересам їх дитини-сина, який постійно спостерігав за їх сварками. Також пояснила, що син проживає разом з нею, перебуває на її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів доходу відповідача. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з»явився, так як перебуває в СІЗО УДДУ ПВП в Херсонській області, але згідно заяви від 06.05.2010 року позов визнав проти розірвання шлюбу не заперечував, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини. Заслухавши пояснення сторони та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що вбачається з Свідоцтва про шлюб І-КГ №027298 від 17.08.2007 року. З свідоцтва про народження І-КГ №067012 від 03.06.2008 року вбачається, що сторони по справі від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки про склад сім»ї №1172 виданої ТОВ «Шумен» вбачається, що дитина [PERSON], [INFO] мешкає разом з позивачкою за адресою [ADDRESS]. Суд вважає можливим шлюб між сторонами розірвати, оскільки сторони шлюбні стосунки припинили остаточно, їх шлюб носить формальний характер, при зазначених обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини, що має істотне значення. Крім того, судом встановлено і це не заперечувалося сторонами, що неповнолітній [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд вважає що вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, щомісячно також підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника та стягувача аліментів. На підставі викладеного, ст.ст.110,112, 180, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від якого мають сина [PERSON] 21. 07.2005 р.н., матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач добровільно не надає Позивачка, посилаючись на те, що вони з відповідачем не досягли домовленості щодо утримання їх спільної дитини - звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку у і на своє утримання у розмірі 1/6 частини заробітку щомісяця у звязку з тим, що вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3 років. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, свої позовні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав, справу просив розглянути в його відсутність. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, тому що сторони дійсно були у фактичних шлюбних відносинах, від якого мають сина [PERSON] [INFO] /а.с.4/, який мешкає з матір'ю [PERSON]Р та знаходиться на її утриманні /а.с.51. У відповідності зі ст.84, 91 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною 3-х років, Як вбачається із копії свідоцтва про народження /а.с.4/ відповідач дійсно є батьком [PERSON] 21,07,2009 р.н. Відповідач - [PERSON], працює, має постійне місце роботи та стабільний і достатній заробіток, тому може надавати позивачці таку матеріальну допомогу. Таким чином поданий позов підлягає задоволенню з повному обсязі. На підставі викладеного , ст.. 84,180-184,191 СК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 02.06.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 467. Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у них з відповідачем не склалося, оскільки у них виявились не сумісні характери, різні погляди на життя та виховання дітей, в результаті чого виникали різні непорозуміння та конфлікти. Також позивачка зазначала. що спільне господарство з відповідачем вони не ведуть , шлюбних стосунків не підтримують. З цих причин вважає, що примирення між ними не можливе, тому просить шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю та просила суд про його задоволення. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 02.06.2004року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 467 (а.с.7). Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7-8). За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка зазначала, що вона не перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, в звязку з чим вони припинили подружні стосунки. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка частково змінила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 500 грн. заробітку щомісячно на утримання дитини до її повноліття. В судовому засіданні відповідач позов визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліменти в розмірі 500 грн. на утримання сина до його повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження останнього (а.с.6) і на підставі ст.180 Сімейного Кодексу України відповідач зобовязаний утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, суд приходить до правильного висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

Позивачка просить суд постановити рішення, яким стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини сторін доньки Анастасії, [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку кожного місяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду з цією заявою до досягнення дитиною віку повноліття. Свої вимоги вона мотивує тим, що сторони перебувають у шлюбі, але тривалий час проживають окремо, дитина сторін знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні з позовом погодився. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 22 серпня 2001 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Краснопільського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №53 (а.с.3). Від спільного проживання сторони мають одну неповнолітню дитину доньку Анастасію, [INFO] року народження (а.с.2). На даний час сімейне життя між сторонами не склалося, тривалий час вони проживають окремо, дитина сторін проживає з позивачкою на знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому позивачка звернулася в суд з даним позовом. Відповідно до ст.180-183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, коли аліменти визначаються в твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що дитина сторін знаходиться на утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча за станом здоровя спроможний це робити, працює, отримує регулярний дохід, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку кожного місяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 01.12.2009 року. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати у розмірі 51 грн., оскільки позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати судових витрат. Згідно ст.81 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., оскільки в справах про стягнення аліментів дані витрати стягуються після розгляду справи судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свої вимоги вона мотивує тим, що між ними відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на життя та вирішення важливих питань сімї та побуту, що негативно вплинуло на подружні стосунки та призвело до припинення шлюбних стосунків, а тому за таких обставин сім'я сторін практично не існує. Позивачка у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судовому засіданні з позовними вимогами погодився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Красноперекопського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис №137 (а.с.6). Від даного шлюбу сторони дітей не мають . Спільне проживання між сторонами припинено рік тому, причиною розірвання сімейних стосунків є те, що вони мають різні погляди на життя та вирішення важливих питань сімї і побуту, що негативно вплинуло на подружні стосунки та зрештою призвело до розпаду сімї. На примирення позивачка не згодна. Розірвати шлюб в органах РАЦС немає можливості, оскільки відповідач для подання спільної заяви в відділ РАЦС не зявився (а.с.7). Згідно вимог ст.110, 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу сторін буде суперечити інтересам позивачки, тому шлюб підлягає розірванню. Суд вважає, що витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану у сумі 17 гривень зі сплатою на користь держави повинні бути покладені на позивачку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 29.12.1995 року. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], 10.05.1999 року та доньку [PERSON] [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через те, що у них різні характери, різні погляди на життя. Шлюбні відносини фактично припинені. Спору про місце проживання дітей та розподіл спільного майна немає. Вважає, що примирення неможливе, просив шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. За таких умов суд, враховуючи згоду позивача на розгляд справи у відсутність відповідача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.12.1995 року, відповідно до актового запису №1241 свідоцтва про укладення шлюбу серії І КГ № 045547, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану м.Херсона. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], 10.05.1999 року та доньку [PERSON] [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені. Подружнє життя сторін не склалося через втрату почуття кохання та взаємоповаги, різні погляди на життя. Спору про місце проживання дітей та розподіл спільного майна немає. Діти будуть мешкати з відповідачкою. Враховуючи, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та дітей, суд вважає доцільним розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved