Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-13 00:00:00

У лютому 2010 року [PERSON] й [PERSON] звернулися до суду із позовом, в якому просили визнати за ними право спільної часткової власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 05 жовтня 2008 року, на земельну ділянку, площею 0,400 га. (0,150 га. - для ведення особистого підсобного господарства, 0,250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд), яка належала [PERSON], який помер 27 серпня 2000 року, на підставі державного акту на право приватної власності на землю. В обґрунтування позову зазначали про те, що державний акт на право приватної власності на землю було виготовлено 17 травня 2001 року в той час коли [PERSON] помер 27 серпня 2000 року. За життя [PERSON] не встигла переоформити на себе спірну земельну ділянку. Нею було одержано лише свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], в якому й вказано цю земельну ділянку. За життя [PERSON] склала заповіт на імя [PERSON] Однак, окрім неї, право на спадкування має й [PERSON], якому належить обовязкова частка в спадковому майні. [PERSON] просить суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на 5/6 частин спадкового майна, а [PERSON] просить суд визнати за ним в порядку спадкування право власності на 1/6 частину спадкового майна. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] [PERSON] позов підтримали й просили його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] сільська рада Броварського району Київської області представника не направив. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи зворотні поштові повідомлення про одержання судових повісток. До суду надійшла письмова заява [PERSON] сільської ради про визнання позову (а.с.152). Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] й [PERSON] є рідними донькою та сином [PERSON], який помер [INFO], та [PERSON], яка померла 05 жовтня 2008 року. З копії спадкової справи до майна [PERSON], який помер 27 серпня 2000 року, вбачається, що спадщину після його смерті прийняла [PERSON] й нею було одержано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, загальною площею 0,400 га, в селі Гоголів Броварського району Київської області (0,150 га. для ведення особистого підсобного господарства, 0250 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд). Ця земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого [PERSON] сільською радою Броварського району Київської області 17 травня 2001 року. З копії спадкової справи до майна [PERSON], яка померла 05 жовтня 2008 року, видно, що спадщину після її смерті у встановленому законом порядку прийняли: [PERSON] й [PERSON] За життя [PERSON] не встигла переоформити спірну земельну ділянку й одержати державний акт на своє імя. [PERSON] за життя склала заповіт на імя [PERSON] (а.с.65). На момент смерті [PERSON] (05 жовтня 2008 року) її сину [PERSON] було 68 років. Згідно із довідкою [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області від 28 квітня 2010 року (а.с.153) на підставі записів земельно-кадастрової документації (книга під номером 2, ст.102) за [PERSON] по вулиці Київській, 125, дійсно рахується земельна ділянка, площею 0,4000 га., в тому числі для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд 0,2500 га, та для ведення особистого підсобного господарства 0,1500 га. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом під номером 20 від 11 січня 2008 року. Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ст.ст. 356, 357 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що спадкодавець на законних підставах володіла спірною земельною ділянкою, а також те, що позивачі у встановленому законом порядку прийняли спадщину, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 328, 1218, 1261 ЦК України,

Outcome: approved