Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 31/50 частину житлового будинку 17-А по вул. Сосюри в м.Запоріжжя за кожним по 31/100 частин, вказавши в заяві, що рішенням виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящих №103 від 09.03.1972 р. позивачу [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 600 кв.м. по вул. Сосюри, 17 в м. Запоріжжі для будівництва житлового будинку. В 1979 р. він разом з дружиною [PERSON] та [PERSON] закінчив будівництво житлового будинку на зазначеній земельній ділянці разом із службовими будівлями та спорудами. Рішенням Ленінського районного народного суду м. Запоріжжя від 22.07.1981 р. за [PERSON] було визнано право власності на 19/50 частин вказаного будинку. Право власності на інші 30/50 частин будинку визначені не були. Своє право власності на вказану частинку житлового будинку в ОП ЗМБТІ вони не зареєстрували. З метою оформлення права власності на 31/50 частину вказаного житлового будинку вони звернулися до Ленінської райадміністрації, однак їм запропоновано звернутися з приводу цього питання до суду, оскільки право власності на 19/50 частин спірного будинку було визнано на підставі рішення суду. Оскільки їх право на 31/50 частин житлового будинку не визначено та не зареєстровано, вони по побудували його під час шлюбу, просять визнати за ними право власності на 31/50 частину будинку 17-А по вул. Сосюри в м.Запоріжжя, тобто за кожним по 31/100 його частин. Відповідач [PERSON] позов визнав, суду пояснив, що спочатку власником 19/50 частин житлового будинку 17-А по вул. Сосюри в м. Запоріжжі була [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.07.19814 р., потім його мати [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.09.1990 р. 23.06.2008 р. [PERSON] померла. Він є її спадкоємцем згідно нотаріально посвідченого заповіту. Власниками інших 31/50 частин спірного житлового будинку є позивачі по справі [PERSON] та [PERSON], однак їх право власності не зареєстровано, у звязку з чим не заперечує проти визнання за ними права власності на належне їм майно, тобто на 31/50 частини вказаного житлового будинку. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящих №103 від 09.03.1972 р. позивачу [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 600 кв.м. по вул. Сосюри, 17 в м. Запоріжжі для будівництва житлового будинку. В 1979 р. він разом з дружиною [PERSON] та [PERSON] закінчив будівництво житлового будинку на зазначеній земельній ділянці разом із службовими будівлями та спорудами. Рішенням Ленінського районного народного суду м. Запоріжжя від 22.07.1981 р. за [PERSON] було визнано право власності на 19/50 часток вказаного будинку. Згідно довідки ОП ЗМБТІ №6499 від 21.05.2010 р., 31/50 частина спірного житлового будинку не пройшла реєстрацію. З метою оформлення права власності на 31/50 частин спірного житлового будинку, позивачі звернулися до Головного управління архітектури та містобудування, однак згідно листа №3673/в від 19.10.2009 р. архівні матеріали з питань індивідуальної забудови за 1972р. в них відсутні. Документи щодо прийому будинку в експлуатацію не збереглися. Згідно листа Ленінської райадміністрації №Х-1070 від 04.11.2009 р. позивачам запропоновано звернутися з позовом до суду, оскільки право власності на 19/50 частин житлового будинку 17-А по вул. Сосюри в м. Запоріжжі було оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно / житлові будинки, споруди та ін../ виникає з моменту завершення будівництва. Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, то право власності на таке майно виникає з моменту такої державної реєстрації. Згідно до ст.. 375 ЦК України власник земельної ділянки набуває права власності на зведені споруди, будівлі та інше нерухоме майно за умови використання земельної ділянки за призначенням та забудови з дотриманням будівельних норм та правил. Позивачі [PERSON] та [PERSON] збудували житловий будинок на земельній ділянці, яка була відведена для цього, таким чином відповідно до вимог ст. 376 ЦК України, вони можуть вимагати визнання за ними права власності на частину зазначеного будинку. Таким чином, вказаний житловий будинок не є самовільним будівництвом, що встановлено рішенням суду від 22.07.1981 р. Крім того, 06.05.2010 р. ОП ЗМБТІ провело інвентаризацію житлового будинку №17-А по вул. Сосюри в м. Запоріжжя, що підтверджено технічним паспортом на вказаний житловий будинок, згідно якого право власності на 31/50 його частин не пройшло реєстрацію. Вказане домоволодіння не порушує будь-чиїх прав, а також прав власників суміжних домоволодінь та землекористувачів, що підтверджено їх розписками. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається. Оскільки будинок збудований на земельній ділянці, яка була відведена для будівництва житлового будинку, була використана позивачами за призначенням, будинок не порушує прав інших осіб, приймався в експлуатацію, за частиною будинку судом вже визнавалося право власності, то суд вважає за необхідне визнати право власності на 31/50 частини житлового будинку 17-А по вул. Сосюри в м.Запоріжжя за позивачами [PERSON], [PERSON], за кожним по 31/100 його частин, оскільки майно придбане в період шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved