Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-09 00:00:00

Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] діюча на підставі довіреності, позов визнали, проти задоволення позовних вимог не заперечували, просили розглянути справу в попередньому судовому засіданні у їх відсутності. Позивач на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія паспорту громадянина України [PERSON], копія довіреності від 07.05.2010 р.; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 30.04.2009 р.; копія технічного паспорту на житловий будинок № 66 по вул. Дунайській в м. Рені Одеській області, власником якого є [PERSON]; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Ренійського БТІ від 03.07.2009 р.; договір купівлі-продажу від 15.05.2009 р.; розписки від 15.05.2009р. [PERSON] та [PERSON], заява [PERSON] Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до [PERSON], зазначивши, що 15.05.2009 р. між ним та відповідачем була досягнута домовленість про купівлю-продаж нерухомості, згідно якої представник відповідача [PERSON], діюча на підставі довіреності, продала, а він купив будинок № 66 по вул. Дунайській в м. Рені за 16000 грн. 15.05.2009р. позивач передав відповідачу через її представника [PERSON] обумовлену суму, отримання якої підтверджується договором купівлі-продажу від 15.05.2009 р., в якому зазначено, що гроші сплачені саме за купівлю нерухомості. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги укласти договір у письмовому порядку та засвідчити його нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Після вчинення правочину позивач організував догляд за придбаною нерухомістю, сплачує всі необхідні комунальні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину, позивач неодноразово звертався до колишній власниці та її представника, однак, [PERSON] та її представник [PERSON] від посвідчення договору ухиляються, на прохання позивача не реагують, мотивуючи нестачею часу, матеріальними складнощами і т.і. При зверненні до відповідних органів з питанням про переоформлення документації на домоволодіння на себе, позивачу було розяснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину. Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений був звернутися із позовом до суду. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, покупець передав продавцю обумовлену суму, продавець передав документи, нерухомість в натурі. Позивач фактично вступив у володіння і розпорядження нерухомістю, після укладання правочину виконав поточний ремонт, організував догляд за майном, - тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 220 ЦК України договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч.2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: представнику відповідача передані гроші, позивачу об'єкт нерухомості, яким він на теперішній час користується, проте через нотаріальне непосвідчення договору, не може ним розпорядитися, переоформити на себе. Факти укладення угоди, передачі грошей у рахунок вартості нерухомості підтверджуються договором купівлі продажу від 15.05.2009р., крім того, обставини продажу, передачі грошей сам відповідач та її представник не заперечують. В даний час звернення за оформленням договору купівлі-продажу є неможливим, оскільки прохання позивача з цього приводу відповідачем та її представником не сприймаються, так як потребують додаткових матеріальних витрат. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обовязки відповідача щодо домоволодіння та встановленні права на нерухомість у позивача, тому є правові підстави визнати договір дійсним та право власності на домоволодіння за позивачем.

Outcome: approved