Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-20 00:00:00

У березні 2008р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив усунути перешкоди в користуванні квартирою № 44 в будинку № 23 по вул. Латишева в м. Маріуполі, шляхом виселення відповідачки з квартири, яка належить йому на праві власності, та вселити його, позивача, в цю квартиру. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, доповнив вимогами про стягнення з відповідачки суму боргу за договором найму з урахуванням інфляції та 3% річних, а також заборгованості за комунальні послуги, а всього 101128 грн., а також моральну шкоду в сумі 20000 грн. та пояснив, що йому за договором купівлі-продажу належить спірна квартира, в якій без законних підстав мешкає [PERSON] з 2003р. За цей час вона не сплачувала сплату за житло за договором найму, який ним, [PERSON], був укладений з попереднім власником квартири [PERSON], яка надала право мешкати в ній відповідачці. Сума несплаченої арендної плати з жовтня 2003р. по травень 2010р. склала 72000 грн. На цю суму, з урахуванням невиконання договірних зобов*язань, ним, [PERSON], розрахований відсоток інфляції, виходячи з відповідних розмірів за 7 років, сума за яким склала 25578 грн. та 3% річних 3550 грн. Крім того, остання не сплачувала комунальні платежі, по яким виникла заборгованість в сумі 8700 грн., яку також просив стягнути. Розмір моральної шкоди обґрунтовував тим, що протягом 7 років не міг користуватися квартирою, через несплату відповідачкою за користування квартирою, він не міг придбати ліків, переніс душевні страждання. Просив суд виселити відповідачку з його квартири, вселити його та стягнути з неї суму боргу за договором найму з урахуванням інфляції та 3% річних, а також заборгованість за комунальні послуги в розмірах, зазначених в доповленнях до позову. судові витрати у вигляді сплати витрат на ІТЗ для стягнення не пред*являв. Відповідачка [PERSON] позов не визнала та пояснила, що про наявність у [PERSON] права власності на квартиру до 2004р. не знала, т.я. вважала, що квартира належить [PERSON], яка виступала в якості продавця цієї квартири та отримала за розпискою від неї, [PERSON], більшу частину вартості, як передплату, після чого передала ключі від квартири та надала право мешкати в ній за умови оформлення договору купівлі-продажу після того, як буде передана вся сума вартості цієї квартири. Однак такий договір укладений не був, гроші [PERSON] не повернула, а [PERSON] пред*явив позов про виселення, проти чого вона заперечувала та, в ході розгляду якого, звернулася з зустрічним позовом до нього про визнання її наймачем житлового приміщення - спірної квартири замість вибувшого наймача та визнання права користування житловим приміщенням. Цей позов обґрунтовувала тим, що зі згоди попереднього наймача квартири - [PERSON], у жовтні 2003р. вселилась в неї та мешкає до теперішнього часу, тому, як сторона за договором найму, придбала право користування житловим приміщенням в спірній квартирі замість колишнього наймача [PERSON]. Позов [PERSON] в частині стягнення арендної спати з урахуванням інфляції та 3% річних не визнала, оскільки не укладала з ним ніякого договору, заборгованість по комунальним платежам, яка виникла за час її мешкання сплатить сама відповідно непогашеним сумам, а [PERSON] відшкодовувати не має наміру, оскільки зазначена ним сума не відповідає фактичному боргу. Позов в частині відшкодування моральної шкоди також не визнала, вважаючи необґрунтованим. Представник відповідачки Афанас*єва В.О. підтримала доводи [PERSON] та стверджувала, що остання не може бути виселена з квартири з тих підстав, на які посилається [PERSON] в тексті позовній заяві, інших підстав не заявляє, т.я. [PERSON] не здійснює ніяких перешкод позивачу в користуванні спірної квартири. Окрім того, не повинна нести відповідальності за умовами договору, стороною по якому не є, у тому числі сплачувати арендну платню, інфляційні суми та 3% річних, а також сплачувати [PERSON] комунальні послуги, частину яких за минулий час сплатила комунальним підприємствам. Зустрічний позов підтримала, стверджуючи, що [PERSON] вселилась у спірну квартиру зі згоди наймадавця [PERSON], яка залишалась зареєстрованою в цій квартирі до лютого 2008р., після чого була визнана втратившою права користування у зв*язку з вибуттям з неї, тому [PERSON], залишившись мешкати, придбала рівне з нею право користування житлом, що надає підстави вимагати визнання такого права за рішенням суду. Третя особа [PERSON] пояснила, що за усним дорученням [PERSON] знайшла покупця на спірну квартиру [PERSON], від якої отримала в якості передплати грошову суму за продаж квартири, але [PERSON] не передала, т.я. ця сума була менша вартості квартири та він гроші брати відмовився. Вподальшому угода з продажу не сталася, вона виїхала з квартири, а ключі віддала відповідачці, яка в 2003р. вселилась у неї та мешкає по теперішній час. Отриманий від [PERSON] завдаток не повернула. Вирішення позовів сторін віднесла на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] частково обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в частині виселення, а в іншій частині відмові, також як і зустрічний позов [PERSON] з наступних підстав та на підставі наступних норм закону. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 383 ЦК України право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власник має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто... Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння майном. Судом встановлений той факт, що [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] у встановленому законом порядку, тобто за договором купівлі-продажу, який зареєстрований у встановленому порядку, та це його право не оспорюється. Відповідачка в квартиру нового власника у визначеному законом порядку вселена не була, тому не набула права на користування спірною квартирою. Відповідно ст. 155 ЖК України власник, тобто [PERSON], не може бути позбавлений права користування квартирою, що йому належить, а відповідно ст. 156 ЖК України право колишнього власника на користування квартирою, що належала йому на праві приватної власності, є похідним від права власності, яке він втрачає після відчуження квартири. З урахуванням даних положень закону у [PERSON] було відсутнє право вселити [PERSON] в спірну квартиру, у зв*язку з чим позов [PERSON] про виселення підлягає задоволенню. З тих самих підстав у [PERSON] відсутнє право вимагати визнання за нею права на житло, т.я. в неї не виникало права користування ним, оскільки домовленість про мешкання в квартирі мала місце не з власником, а з сторонньою особою, тобто [PERSON]. Таким чином, її зустрічний позов не може бути задоволений. Наявність договору майнового найму від 09.04.2003р., підписаного між [PERSON] та [PERSON], за умовами якого перший здав другій у найм спірну квартиру на узгоджених умовах, не створюють яких-небудь підстав у відношенні [PERSON] в частині виникнення цивільного права на цю квартиру. У зв*язку з тим, що суд задовільняє позов в цій частині, то в частині вселення підстави для задоволення відсутні, т.я. на момент розгляду справи [PERSON] не заявляє вимог про вселення, а обґрунтовує позов доводами, які можуть виникнути в майбутньому при виконанні судового рішення. Вирішуючи позов в частині стягнення з [PERSON] суми, яка являється сплатою за час мешкання останньої в квартирі, тобто арендною платою, суд враховує, що за договором майнового найму від 09.04.2003р. стороною в ньому являється не відповідачка, а інша особа, тому [PERSON] не зобов*язана виконувати умови, які зазначені в цьому договорі, у тому числі відшкодовувати позивачу інфляційні суми та 3% річних, у зв*язку з чим в цій частині позову відмовляє. Достатніх доказів наявної суми заборгованості по комунальним платежам по спірній квартирі [PERSON] не надано, у зв*язку з чим в цій частині позову суд відмовляє, у зв*язку з чим відсутні підстави для стягнення з [PERSON] моральної шкоди. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, як інвалід 2-ї групи, то при відмові від позову вона не стягується та відноситься на рахунок бюджету. Оскільки зустрічний позов не задоволено, то судові витрати [PERSON] також стягненню не підлягають.

Outcome: partial