overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути борг за комунальні послуги на суму 807 грн. 30 коп. Вказав, що відповідач проживає у [INFO] кор.4, м. Кіровогорада, і своєчасно не сплачує за комунальні послуги. Сума заборгованості станом на 01.01.2010 року складає 807 грн. 30 коп. Просить стягнути з відповідача вказану суму. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суду не повідомив. Суд визнав за можливе розглядати справу у відсутності відповідача за наявними матеріалами справи оскільки достатньо доказів та ухвалив розглядати справу заочно, проти чого у поданій у судове засідання заяві представник позивача не заперечував Оцінюючи зібрані по справі докази суд находить позов який підлягає задоволенню. Позивач надає послуги по утриманню житлового будинку та при будинкової території, де мешкає відповідач. Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за житло. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а тому суд стягує заборгованість яка виникла станом на 01.01.2010 року у розмірі 807 грн. 30 коп. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 67, 68 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини та неповнолітніх дітей. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала заяву згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила справу слухати в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. Сторони зареєстровали шлюб 27 серпня 2000 року, у відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Білгород-Дністровський Білгород-Дністровського міськрайнного управління юстиції Одеської області, на теперішній час шлюбні відносини припинили та спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Неповнолітні діти знаходяться на утриманні позивачки, на даний час відповідач добровільно не надає ніякої матеріальної допомоги. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На теперішній час позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дітьми, інших доходів не має та знаходиться у важкому матеріальному становищі. Відповідно до ч.1,2,4 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від користування його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Суд приходить до висновку, що вимоги позивачки повинні бути задоволені. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути державне мито у розмірі 51 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Диканському районі Полтавської області про нарахування допомоги дитини війни, посилаючись на те, що він належить до соціальної категорії "Дитина війни" і відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", що набрав законної сили з 01. 01. 2006 року, має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, що становить 144 грн. 60 копійок починаючи із липня 2008 року по вересень 2008 року включно, по 149 грн. 40 копійок кожного протягом жовтня 2008 року по жовтень 2009 року включно, 171 грн. 90 копійок протягом листопада-грудня 2009 року, 208 грн. 50 коп. протягом січня-березня 2010 року, 211 грн. 80 коп. протягом квітня-травня 2010 року. Протягом липня 2008 року по червень 2010 року така допомога в належному розмірі йому не нараховувалася та не виплачувалася, а виплачувалася в розмірі 49 грн. 80 коп. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач починаючи із липня 2008 року та по червень 2010 року проводить нарахування та виплату підвищення до пенсії не відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а відповідно до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 530 "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" в значно менших розмірах,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Диканському районі Полтавської області про нарахування допомоги дитини війни, посилаючись на те, що він належить до соціальної категорії "Дитина війни" і відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", що набрав законної сили з 01. 01. 2006 року, має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, що становить по 149 грн. 40 копійок кожного місяця протягом січня-жовтня 2009 року включно та 171 грн. 90 копійок протягом листопада-грудня 2009 року, 208 грн. 50 коп. протягом січня-березня 2010 року, 211 грн. 80 коп. протягом квітня-травня 2010 року. На протязі 2009 року та січня червня 2010 року така допомога в належному розмірі йому не нараховувалася та не виплачувалася, а виплачувалася в розмірі 49 грн. 80 коп. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач протягом 2009 року та січня травня 2010 року проводить нарахування та виплату підвищення до пенсії не відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а відповідно до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 530 "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" в значно менших розмірах,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідачів суму заборгованості по плат за користування комунальними послугами всього 2 701,39 грн., посилаючись на те, що відповідачі зареєстровані та проживають по вул.Лінійній, ЗО кв.42 в м.Боярка Києво-Святошинського району Київської області, і не сплачують вказану суму за обслуговування будинку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила. Відповідач в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований, і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що КП «Боярське головне виробниче управління житлово- комунального господарства» утримує будинок №30 по вул.Лінійній в м.Боярка Києво- Святошинського району, прибудинкову територію, надає житлово-комунальні послуги власникам квартир. Також, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають [INFO], і мають заборгованість в сумі 2 701,39 грн. з квартирної плати та плати за користування ліфтом. Заборгованість відповідачів підтверджується бухгалтерським розрахунком суми боргу. Згідно ст. 162 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача суму заборгованості 2 701,39 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

В червні 2010 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01 червня 1996 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану підвідділі «Орджонікідзевський» м. Харкова, актовий запис № 221. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що подружня зрада та систематичний ухід відповідача з родини призвели до сталої недовіри до його вчинків та як до людині в цілому, остаточна втрата взаєморозуміння призвели до повного відчуження. З червня 2009 року шлюбно-сімейних відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Сторони мають двох синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач проти позову не заперечував, зазначив, що з червня 2009 року вони з позивачкою не підтримують шлюбно-сімейних відносин, хоча й проживають в одній квартирі, спільного господарства не ведуть, взаєморозуміння між ними втрачено, зберегти сімю неможливо. Заслухавши сторони, перевіривши обставини справи, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають двох синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно. За взаємною згодою сторін неповнолітні діти подружжя [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], залишаються проживати з матірю [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

У червні 2010 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття. В обгрунтування вимог позивач посилається на те, що віповідач є батьком малолітньої [PERSON], яка народилася 01 травня 2006 року. Подружні стосунки між нею та відповідачем не склалися, тому у травні 2010 року сторони розірвали шлюб. Дочка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Батько дитини добровільно не надає матеріальної допомоги. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач позов підтримала та надала суду аналогічні пояснення. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що на утримання дитини погоджується виплачувати кошти у розмірі 1250 грн. щомісяця, крім того, він орендує житло, тому просить зменшити розмір аліментів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи видно, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом із матірю та перебуває на її утриманні. Із довідки про доходи [PERSON] вбачається, що він працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фінансове агентство по збору платежів» на посаді начальника управління аналізу і його середньомісячна заробітна плата становить близько 7000 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і ( або ) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом ( п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15 травня 2006 року ). За змістом ст.ст. 181, 182 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі, а при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення по справі сторін, взявши до уваги матеріальне становище платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

У квітні 2010 р. у Новомиргородський районний суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивач вказала, що із 16.02.2001 р. перебуває у шлюбі з відповідачем, внаслідок якого спільних неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на ст. ст. 104-105, 110 Сімейного кодексу України, просить суд розірвати шлюб та покласти видатки за реєстрацію розлучення на відповідача, оскільки він зловживає спиртними напоями, не надає сімї матеріального утримання. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позов, посилаючись на обставини, викладені в заяві, примиритися не бажає. Відповідач [PERSON] у суді визнав позов повністю, примиритися не бажає. Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов з таких підстав. В судовому засіданні безспірно зясовано, що сторони перестали підтримувати шлюбні стосунки із лютого 2010 р. Згідно свідоцтву про укладення шлюбу 16.02.2001 р. між ними було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, внаслідок якого спільних неповнолітніх дітей немає. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги відсутність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд безспірно встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення. Суд вважає викладені мотиви розлучення дійсними, що відповідають фактичним взаєминам подружжя. Шлюб потрібно розірвати, оскільки судом встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, захисту інтересів неповнолітніх дітей або одного з подружжя, які б не суперечили моральним засадам суспільства, немає. На підставі ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито, ст. ст. 79, 88, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України суд міркує за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь заявника судові витрати по сплаті судового збору у сумі 17 грн., а також на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 105 ч. 1, 110-1, 112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 5 грудня 1999 року у Вовковинецькій селищній раді Деражнянського району, актовий запис №21. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружнє життя у неї з відповідачем не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння. Крім того, протягом тривалого часу сторони спільно не проживають і не підтримують подружніх відносин. В судове засідання позивачка не зявилась, подавши до суду письмову заяву, в якій просить провести розгляд справи за її відсутності, підтримавши позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні обставини, зазначені у позові, визнав, проти розірвання шлюбу із позивачкою не заперечує. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Ухвалою суду від 20 серпня 2009 року сторонам надавався термін для примирення, однак, як вбачається із пояснень відповідача, до примирення вони не дійшли. Суд приймає до уваги і те, що сторони тривалий час спільно не проживають і не підтримують подружніх відносин. Тому суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами доцільно розірвати, з покладенням витрат по сплаті державного мита за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 16 жовтня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Деражнянського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №35. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружнє життя у неї з відповідачем не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння. Крім того, протягом тривалого часу сторони спільно не проживають і не підтримують подружніх відносин. В судове засідання позивачка не зявилась, подавши до суду письмову заяву, в якій просить провести розгляд справи за її відсутності, підтримавши позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, проти розірвання шлюбу із позивачкою не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Ухвалою суду від 10 лютого 2010 року сторонам надавався термін для примирення, однак, як вбачається із матеріалів справи, до примирення вони не дійшли. Суд приймає до уваги і те, що сторони тривалий час спільно не проживають і не підтримують подружніх відносин. Тому суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами доцільно розірвати, з покладенням витрат по сплаті державного мита за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

В червні 2010 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про дачу дозволу на виїзд неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] за кордон. В своїй заяві та в судовому засіданні позивач зазначила, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому- шлюбі, який вони розірвали 08 серпня 2008 року. Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що вона не може виїхати з дітьми за кордон, оскільки відсутня згода відповідача на виїзд дітей за кордон, позивач просила суд, зобов»язати Ленінський РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області оформити та видати проїзні документи для виїзду за кордон дітям [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та надати їй дозвіл на виїзд за кордон неповнолітніх дітей за відсутності нотаріально оформленої згоди їх батька [PERSON]. Суд розглянув справу у відсутність відповідачів та третьої особи, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-КЕ № 029868, виданого Ленінським відділом РАЦС Полтавського міського управління юстиції 08 серпня 2007 року, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис № 161. Від вказаного шлюбу сторони мають дітей доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та повністю перебувають на її утриманні. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає можливим надати позивачу дозвіл на виїзд за кордон неповнолітніх дітей за відсутності нотаріально оформленої згоди їх батька [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до приватного підприємця [PERSON] про розірвання договору, стягнення збитків і моральної шкоди, в якому зазначила наступне. 18.12.2008року позивач уклала з відповідачем договір №1/7 на виготовлення меблі - одежної шафи і шафи для взуття в передню кімнату. Загальна вартість робіт по виготовленню меблі становить 3\~800грн. При укладені договору було сплачено передоплату у розмірі 2660грн. Відповідно п.2.1. Договору відвантаження готової меблі проводиться відповідачем через 7 робочих днів після отримання передоплати. Однак у вказаний термін та по теперішній час відповідач роботи за договором не виконав. Тому позивач просить суд розірвати договір №1/7 від 18.12.2008р., зобовязати відповідача відшкодувати позивачу матеріальні збитки у розмірі 2660 грн. та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 3458грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просить суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], який має належні повноваження в судовому засіданні позовні вимоги визнає частково, пояснивши, що відповідач частково (на 75%) виконав умови вказаного договору, а саме: на адресу позивача було доставлено матеріали (ДСП -1660грн., ДВП 250 грн., фурнітура 100грн.), а також відповідач виконав роботу (виїзд до клієнта з метою знаття розмірів, проектування, розпил, виклейка кромок, присадка, доставка та занос), про що представник позивача не заперечував. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.12.2008р.між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір № 1/7 на виготовлення шафи-купе вартістю 3\~800грн. Позивачем було сплачено передоплату у розмірі 2\~660грн. Також встановлено, що на адресу позивача було доставлено матеріали, а саме: ДСП -1660грн., ДВП 250 грн., фурнітура 100грн., а також виконано обсяг робіт (виїзд до клієнта з метою знаття розмірів, проектування, розпил, виклейка кромок, присадка, доставка та занос) на суму 820 грн. Тобто матеріали відповідач надав позивачу, але інші роботи виконано не було. Згідно ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору по наданню послуг і вимагати відшкодування шкоди, якщо виконавець не приступив до виконання робіт чи проводить роботу так повільно, що закінчити її у встановлений термін не надається можливим. У звязку з вищевикладеним, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню матеріальні збитки у розмірі 650,00 грн., з урахуванням затрат, понесених за матеріали, які було доставлено позивачу. Також, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 350 грн., у звязку з тим, що невиконання умов договору призвели позивача до відчуття побутового дискомфорту, позбавлення позивача та членів його родини звичайних умов проживання, а також до емоційних хвилювань.

Outcome: partial