Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в розмірі 3390 грн. та 6900 грн. середнього заробітку за час затримки виплати сум при звільненні. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, просив стягнути заборгованість по заробітній платі в розмірі 3390 грн. та 5610 грн. середнього заробітку за час затримки виплати сум при звільненні по час розгляду справи, а також повернення йому трудової книжки. При цьому пояснював, що з 24 листопада 2008 р. на підставі трудового договору № 14520800725 він з 24.11.2008 р. працював у відповідача водієм вантажного автомобіля по 17.03.2009 р. Однак, при звільненні йому не була виплачена заробітна плата в сумі 3390 грн. за період з 24.11.2008 р. по 17.03.2009 р., не видана трудова книжка. Тому просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, в частині повернення трудової книжки. Позовні вимоги про стягнення заробітної плати в розмірі 3390 грн. та 3450 грн. середнього заробітку за час затримки виплати сум при звільненні не визнає та пояснив, що заробітна плата позивачем була своєчасно отримана, заборгованості на час звільнення не має. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, проаналізувавши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Згідно трудового договору № 14520800725 від 24.11.2008 р., позивач [PERSON] працював в СПД [PERSON] водієм вантажного автомобілю (а.с. 4), та його заробітна плата складала 500 грн. на місяць. Згідно доповнень до п. 3 трудового договору від 24.11.2008 р. від 03.03.2009 р. заробітна плата на місяць складає 450 грн. (0,5 ставки). Наказом № 15 від 16.04.2009 р. позивач був звільнений за ст. 38 КЗпП України (а.с. 52), а, згідно запису у трудовій книжці АН № 205384, 01.04.2009 р. прийнятий на посаду водія на Первомайський молочноконсервний завод, наказ № 37-К (а.с. 55). Згідно ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Свідок [PERSON] суду пояснив, що разом з позивачем працював в СПД [PERSON] водієм та кожного місяця отримував заробітну плату. Ствердження свідка [PERSON] про те, що він працював в СПД [PERSON] та не отримував заробітну плату, суд не може прийняти до уваги, тому що представник відповідача стверджує, що [PERSON] у відповідача взагалі не працював. Як було встановлено в судовому засіданні, за час роботи з 24.11.2008 р. по 18.03.2009 р. [PERSON] отримав заробітну плату згідно відомості: у листопаді 2008 р. 350 грн. (а.с. 66), у грудні 2008 р. 1000 грн., у січні 2009 р. 900 грн. (а.с. 67), у лютому 2009 р. 500 грн. (а.с. 68), що підтверджується особистим підписом позивача. Вказані відомості суд вважає достовірними. Згідно висновку експерта № 950 від 04 травня 2010 р., експерт не зміг надати категоричної відповіді про те, чи зроблені підписи у вищевказаних відомостях [PERSON] або іншою особою, оскільки недостатньо надано зразків підпису, а [PERSON] відмовився надати достатню кількість зразків підпису. В той же час, доказів тому, що в березні 2009 р. позивач отримав заробітну плату, відповідач суду не надав, тому суд вважає, що за березень 2009 р. позивач не отримав заробітну плату, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи, що в березні 2009 р. позивач працював на 0,5 ставки та заробітна плата позивача в березні 2009 р. складала 450 грн., то стягненню підлягає - 450 грн./21 робочий день х 13 (відпрацьованих робочих днів) = 248 грн. Також в судовому засіданні встановлено, і це не оспорює представник відповідача, той факт, що позивач не отримав при звільненні трудової книжки і відповідач її з копією утримує, чим порушує права позивача, тому його вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Викладене свідчить про те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial