Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-04 00:00:00

[PERSON] 28 вересня 2009 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, третя особа: [PERSON], мотивуючи позов тим, що згідно рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 27 лютого 2007 року він зобов'язаний сплачувати аліменти на користь опікуна [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. Крім того, згідно рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 4 серпня 2009 року він зобов'язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку. На даний час він не працює, постійного заробітку немає, підсобного господарства не веде, а тому неспроможний сплачувати 1/4 та 1/3 частину заробітку відповідно, на користь стягувачів на утримання дітей. Просив зменшити розмір аліментів, які підлягають до стягнення з нього на користь [PERSON] з 1/4 частини до 1/6 частини його заробітку. [PERSON] 15 жовтня 2009 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Надеждівської сільської ради Білозерського району Херсонської області, мотивуючи позов тим, що він є опікуном неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка є його онукою. Мати дитини померла [INFO] року. До смерті матері дитина проживала в його сім'ї, він займається її вихованням, піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Проте, жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідач не виконує. Так, із 2006 року відповідач не спілкується з донькою, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться та не відвідує її, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на її виховання. Жодного разу не відвідував а ні дитячий садок, до якого ходила [PERSON], а ні школу, в якій вона навчається, а ні лікарню. На сьогодні відповідач має свою власну сім'ю і повністю ігнорує факт спорідненості з донькою. Факт невиконання відповідачем своїх обов'язків щодо забезпечення здобуття дитиною освіти, щодо її виховання підтверджується копією пояснювальної записки з Надеждівської загальноосвітньої школи від 28.05.2009 року. Відповідно до ст. 164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце , коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідач своїх батьківських обов'язків, зокрема обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує на протязі тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Будь-яких перешкод для виконання ним своїх обов'язків, він не чинив. Таким чином, виходячи з того, що відповідач не забезпечує харчування, медичного догляду, лікування своєї доньки, не спілкується із нею та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, причому робить це свідомо, без поважних причин, вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, щодо [PERSON]. Просив, позбавити відповідача [PERSON], батьківських прав, щодо [PERSON], [INFO]. В ході судового засідання позивач за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги підтримав, зустрічний позов не визнав, суду пояснив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та від даного шлюбу у них [INFO] року народилася дочка [PERSON]. Після розірвання шлюбу з [PERSON] їх дочка залишилася проживати з матір`ю, яка чинила йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, а тому він за захистом свого права на спілкування з дитиною звертався до Білозерського районного суду про визначення порядку участі у вихованні дитини. [INFO] році [PERSON] померла. Між ним та батьками [PERSON] 17 січня 2007 року була укладена угода про те, що він дає згоду на опікунство над його дочкою [PERSON], [PERSON] та на оформлення матеріальної допомоги по втраті матері, а дідусь та бабуся не перешкоджатимуть його спілкуванню з донькою, не намовлятимуть дівчинку проти нього, прийматимуть допомогу від нього, частину грошей, як допомогу дідусь щомісячно буде класти на рахунок [PERSON]. Він допомагав відповідачу матеріально, але останній звернувся до суду про стягнення з нього аліментів. Дідусь та бабуся підбурили дитини, щоб остання не спілкувалася з ним. Дочка уникає зустрічей з ним, звертається до нього по імені «[PERSON]». В травні 2009 року дочка разом з родичкою відповідача [PERSON] зверталася до нього з вимогою, щоб він відмовився від неї, так як це дасть змогу безкошновно навчатися в ліцеї. Він пообіцяв дочці, що в разі навчання її в ліцеї він буде частково проводити оплату за навчання. Він прагне спілкування з дитиною, переживає за неї, цікавиться її життям, матеріальну допомогу надає в силу своїх матеріальних можливостей. Відповідач [PERSON] за первісним позовом позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що він заперечує, щодо зменшення розміру аліментів, так як дитина росте, та потребує ще більшої допомоги, чим на даний час надає позивач. Позовні вимоги по зустрічному позову підтримав, просив позов задовольнити. Третя особа за первісним позовом, позов визнала. Третя особа за зустрічним позовом - представник орган опіки та піклування Надеждівської сільської ради Білозерського району Херсонської області позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав не вбачається. Третя особа за зустрічним позовом - представник Служби у справах дітей Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області позовні вимоги не визнала, вважає, що законних підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до своєї доньки [PERSON] не вбачається та позов подано з надуманих підстав. Прокурор, вважає що підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав немає, позов подано з метою отримання дитиною статусу - дитина позбавлена батьківського піклування, яке дасть в майбутньому право отримання пільг від держави. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а в зустрічному позові слід відмовити. При цьому суд виходить зі слідуючого. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що: згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] року та її батьком є [PERSON]. Згідно рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 27 лютого 2007 року [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на користь опікуна [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] року в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи 6 лютого 2007 року. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. В обгунтування зміни матеріально та сімейного стану, позивач надав суду копію рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 4 серпня 2009 року, відповідно до якого він зобов'язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] року в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноляття дітей, починаючи з 16.07.2009 року. Крім того, позивачем надано: копію трудової книжки з якої вбачається, що він був звільнений з роботи з ТОВ «Олімпекс купе Інтернейшил» 21 лютого 2007 року; довідку Білозерського районного центру зайнятості Херсонської області, про те що він перебував на обліку в центрі з 4 листопада 2009 року довідку СТОВ «Мрія» що він з 2.02.2010 року був прийнятий на роботу в СТОВ «Мрія» на посаду водія. копію трудової книжки з якої вбачається, що він був звільнений з роботи з СТОВ «Мрія» 1.05.2010 року. довідку Надеждівської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 365 від 20 жовтня 2009 року, згідно якої він земельної та присадибної ділянки для ведення особистого селянського господарства, земельного паю та великої роготої хубоди немає. Таким чином у позивача змінився сімейний та матеріальний стан, в наслідок чого він був змушений значно збільшити свої витрати на утримання нової родини. Крім того, як вбачається із довідок ВДВС Білозерського районного управління юстиції в Херсонській області № 17758 від 21.09.2009 року та № 21521 від 9.11.2009 року, на виконанні у ВДВС Білозерського районного управління юстиції в Херсонській області знаходяться два виконавчі листи про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] та на користь [PERSON] на утримання чинів [PERSON] та [PERSON]. Заборгованості по сплаті аліментів у [PERSON] немає. Відповідно до ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника, або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що ні платник (позивач) ні одержувач (відповідач) аліментів не ставили питання перед судом про стягнення (зменшення) аліментів у твердій грошовій сумі, суд вважає, що зменшення аліментів до 1/6 частини із заробітку позивача є обгрунтованим. Одночасно, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, виходячи зі слідуючого: Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застовування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав (із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захисту її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.) що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішити лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Як вбачається із пояснення відповідача за зустрічним позовом [PERSON] він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та від даного шлюбу у них [INFO] року народилася дочка [PERSON]. Після розірвання шлюбу з [PERSON] їх дочка залишилася проживати з матір`ю, яка чинила йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, а тому він за захистом свого права на спілкування з дитиною звертався до Білозерського районного суду про визначення порядку участі у вихованні дитини. [INFO] році [PERSON] померла. Між ним та батьками [PERSON] 7 січня 2007 року була укладена угода про те, що він дає згоду на опікунство над його дочкою [PERSON], [PERSON] та на оформлення матеріальної допомоги по втраті матері, а дідусь та бабуся не перешкоджатимуть його спілкуванню з донькою, не намовлятимуть дівчинку проти нього, прийматимуть допомогу від нього, частину грошей, як допомогу дідусь щомісячно буде класти на рахунок [PERSON]. Він допомагав відповідачу матеріально, але останній звернувся до суду про стягнення з нього аліментів. Дідусь та бабуся підбурили дитини, щоб остання не спілкувалася з ним. Дочка уникає зустрічей з ним, звертається до нього по імені «[PERSON]». В травні 2009 року дочка разом з родичкою відповідача [PERSON] зверталася до нього з вимогою, щоб він відмовився від неї, так як це дасть змогу безкошновно навчатися в ліцеї. Він пообіцяв дочці, що в разі навчання її в ліцеї він буде частково проводити оплату за навчання. Він прагне спілкування з дитиною, переживає за неї, цікавиться її життям, матеріальну допомогу надає в силу своїх матеріальних можливостей. Як в заперечення на позов відповідач надав рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 30 березня 2000 року про визначення порядку участі у вихованні дитини та угоду між батьком та дідусем, бабусею від 17.01.2007 року. 4 грудня 2009 року головою Білозерської державної адміністрації Херсонської області було на дано висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно даного висновку [PERSON] за час проживання на території Надеждівської сільської ради Білозерського району Херсонської області зарекомендував себе з позитивної сторони: громадський порядок не порушує, не зловживає алкогольними напоями, перебуває на обліку в центрій зайнятості, як безробітний, виховує двої дітей, які народилися в другому шлюбі. По відношенню до своєї дочки [PERSON], виконує свої батьківські обов'язки, а саме сплачує аліменти на утримання дитини (заборгованості по виплаті немає). Виконачий комітет Надеждівської сільської ради від 13 листопада 2009 року прийняв рішення про те, що позбавлення батьківських прав [PERSON] є безпідставним, так як батько дитини допомагає матеріально, та має бажання приймати участь у вихованні своєї дочки. Згідно довідок ВДВС Білозерського районного управління юстиції в Херсонській області № 17758 від 21.09.2009 року та № 21521 від 9.11.2009 року [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] сплачує, заборгованості немає. Згідно довідки № 010951 МВС України [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався. Третя особа [PERSON], яка була допитана в судовому засіданні, як свідок суду пояснила, що її чоловік [PERSON] постійно намагається відновити втрачений зв`язок між ним та його дочкою [PERSON]. Дівчинка приходили в їх сім`ю, але завжди була замкнута, вороже ставиться до їх з [PERSON] спільних дітей. Свідки [PERSON] та [PERSON], які є близькими родичами позивача за зустрічним позовом [PERSON] кожен окремо суду пояснили, що [PERSON] не допомагає дитині матеріально, не цікавиться її життям, а тому вони в 2009 році зверталися до нього з вимогою, щоб він відмовився від дитини, щоб остання в подальшому могла безкоштовно навчатися в ліцеї та отримувати державну домогу. Свідки [PERSON] (соціальний педагог, класний керівник) та [PERSON] (психолог,), кожен окремо пояснили, що [PERSON], як батько [PERSON] до школи не приходив, не цікавався у них навчанням та розвитком дитини. Однак, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не можуть бути покладені в основу позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] За правилами п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України один з батьків може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання свої обов`язків по вихованню дитини. Застосування вказаної підстави для позбавлення батьківських прав охоплює ряд ознак у їх сукупності, у тому числі свідомої поведінки, наявність реальної можливості виконувати свій батьківський обов'язок та винної поведінки. В ході судового засідання, судом була заслухана думка малолітньої [PERSON], щодо позбавлення батька батьківських прав, щодо неї. Малолітня [PERSON], повідомила, що батько не надає їй відповідної матеріальної допомоги, в зв`язку з чим вона не може поїхати на відпочинок до моря, навчатися безкошновно в ліцеї. Спілкуватися з «[PERSON]» вона небажає. Враховуючи висновок акту амбулаторної судово-психологічної еспертизи № 105-10 від 25.05.2010 року щодо причин розриву взоємовідношень батька та дитини, а також дослідженні судом обставини справи, суд вважає, що доказів того, що батько свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків з урахуванням проживання дитини в іншій сім`ї не здобуто. Відсутність у батька можливості забезпечити дитині належне виховання та її утримання за законом не є підставою для позбавлення батьківських прав. Оскільки позбавлення особи батьківських прав є крайньою мірою, а доказів винної поведінки відповідачем не встановлено, правових підстав для позбавлення його батьківських прав не вбачається.

Outcome: approved