Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

26.03.2010 року позивачка звернулася в суд з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 04.01.2009 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,10 га для будівництва та обслуговування, що розташована по вул. Дубечанська, 3-а в м. Бориспіль Київської області. Для оформлення спадщини вона в установлений законодавством термін звернулася до нотаріальної контори, але отримала відмову, оскільки в неї були відсутні правовстановчі документи, що підтверджують право власності [PERSON] на дану земельну ділянку. По справі інших спадкоємців немає, заповіт не складався. У звязку з тим, що спадкодавець за життя не встиг оформити на себе державний акт на земельну ділянку, а реєстрація права власності на земельну ділянку на померлу людину не може бути здійснена, просила суд визнати за нею право власності на вищезазначену земельну ділянку в порядку спадкування. В судовому засідання позивачка обставини справи підтвердила, позовні вимоги уточнила та додатково просила скасувати державний акт серії ЯД №919125 виданий 08.09.2009 року на імя [PERSON] Відповідач в судове засідання не зявився, проте надав заяву в якій позов визнав, просив розгляд справи провести у відсутності його представника та при вирішені даного питання повністю покладаються на думку суду. Представник третьої особи ДП „Центр державного земельного кадастру в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотання про перенесення розгляду справи до суду не надходило. Представник відділу Держкомзему у м. Бориспіль Київської області надав заяву про розгляд справи без його участі, поклався на думку суду. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Судом встановлено що 04.01.2009 року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть, видане 08.01.2009 року відділом РАЦС Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, та зроблений запис в Книзі реєстрації смертей за Серією 1-ОК №138747 (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка, площею 0,10 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по вул. Дубечанська, 3-а в м. Бориспіль, Київської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку Серії ЯД №919125 від 08.09.2009 року (а.с.7). Вказаний акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі, а земельна ділянка має кадастровий номер 3210500000:13:038:0009 Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку вищенаведеної земельної ділянки №290 від 24.02.2010 року до земельної ділянки відноситься: 0,10 га земель з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, оцінених згідно вищезгаданої довідки на суму 68360 грн. Заповіт спадкодавцем не складався. Родинні звязки між останнім та позивачкою підтверджується свідоцтвами про одруження серії IІ-БК №690191 від 02.02.1994 року (а.с.9), де спадкодавець записаний чоловіком [PERSON] По справі інші спадкоємці відсутні. Позивачка в установлений законодавством термін звернулася до нотаріальної контори, але отримала відмову, оскільки спадкодавець за життя не встиг оформити на себе державний акт на земельну ділянку з незалежних від нього обставин, а у зв'язку з тривалим процесом його виготовлення та оформлення, а тому в неї були відсутні правовстановлювальні документи, що підтверджують право власності [PERSON] на дану земельну ділянку, оскільки такий державний акт був зареєстрований після смерті спадкодавця. Відсутність вищевказаних правовстановлювальних документів не дає їй можливості прийняти спадщину й отримати свідоцтво про право на спадкування за законом. Ці обставини суд встановив на підставі належних в справі документів, а саме: копій свідоцтв про смерть, копії свідоцтва про одруження, копії державного акту про право власності на земельну ділянку, витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку вищенаведеної земельної ділянки, копії спадкової справи. Відповідно до ст.81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. На думку суду, реєстрація права власності на померлу особу, в даному випадку, не перешкоджає визнанню за позивачем права власності на земельну ділянку, оскільки суд враховує похилий вік позивачки, незначний розмір земельної ділянки та наявність не скасованого державного акту оформленого на ім'я померлого. Право власності на нерухоме майно, яке є обєктом спадщини, земельна ділянка, підлягають державній реєстрації, у звязку з цим, відповідно до ст. 182 та ч. 2 ст. 331 ЦК України, - воно виникає з моменту такої реєстрації. Крім того, згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У цьому звязку судом встановлено, що спадкодавець намагався належним чином оформити документи на земельну ділянку до своєї смерті, але смерть завадила йому оформити державний акт про право власності на земельну ділянку на себе. Для цього є необхідність визнати за позивачем право власності на нерухоме майно, що є обєктом спадщини, оскільки відсутність належних правовстановлювальних документів позбавляє спадкоємця здійснити реєстрацію власності й прийняти спадщину за законом. Вказані обставини свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині визнання права власності на земельну ділянку, у звязку з тим, що її права щодо володіння, користування та розпорядження спадковим майном порушуються, а тому підлягають захисту відповідно до ст. 392 ЦК України, оскільки не визнаються органом, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна. Оскільки спадкодавець за життя вчинив усі можливі дії для належного оформлення вищезазначеної земельної ділянки і лише смерть завадила йому отримати право власності на неї, суд вважає за можливе встановити факт належності даної земельної ділянки на праві власності [PERSON] Беручи до уваги, що позивачка, як спадкоємець за законом, має право на набуття права власності на земельну ділянку, після смерті [PERSON], а також те, що вона має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак не змогла його отримати з незалежних від неї причин, - позовні вимоги слід задовольнити в цій частині у повному обсязі. Враховуючи наведене, відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України слід визнати право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд; оціненої на суму 68360 грн. в порядку спадкування за законом, оскільки остання її прийняла відповідно до ст. 1297 ЦК України. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Оскільки таке свідоцтво видано не було, з незалежних від позивача причин, суд вважає за можливе ухвалити відповідне рішення визнавши спадкоємця власником зазначеного нерухомого майна. Зважаючи, що державний акт про право власності на земельну ділянку Серії ЯД №919125 від 08.09.2009 року, що видано на імя [PERSON] на земельну ділянку площею 0,10 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, видано вже після смерті останнього і не підписаний ним, а тому не має юридичної сили, а лише підтверджує, що останньому належала дана земельна ділянка, та те, що за [PERSON] судом визнано право власності на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом, а переоформлення спірної земельної ділянки не можливе без скасування попереднього державного акту є всі підстави скасувати такий державний акт, оскільки він порушує право власності позивачки на спадкове майно. Судові витрати в справі слід покласти на позивачку, оскільки рішення ухвалено в її інтересах. На підставі ст. 81 ЗК України, ст.ст. 392, 1218, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved