Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що він є дитиною війни відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" маг право на отримання щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак всупереч вимогам цього закону така допомога в період з 01.05.2009 року по 01.05.2010 року йому виплачувалася лише у розмірі 10% мінімальної пенсії за віком, незважаючи на те, що рішеннями Конституційного суду України № брп/2007 від 09.07.2007р. у справі № 1-29/2007 та № 10-рп/2008 року від 22 травня 2008 року, визнано неконституційними положення п. 12 ст. 71 Закону ' України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 р , якими зупинялась дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"; визнано такими, що не відповідають Конституції України (с неконституційними) положення пункту 41 розділу П Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України . У звязку з цим просив зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити на його користь як дитині війни щомісячну соціальну допомогу за період з 01 травня 2009 р. по 01 травня 2010 року в сумі 1340 грн. 40 коп. та стягнути сплачені ним судові виграти. Позивач свої позовні вимоги Підгримує, просить справу розглянути у його відсутність (а с. 11). Відповідач надіслав суду письмову -заяву про розгляд справи за його відсутності, а також свої письмові заперечення (а. с. 22), в яких просив в позові відмовити виходячи з наступного: -згідно зі ст 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України, кошти якого використовуються виключно за призначенням і вилученню не підлягають в силу п. 9 Положення Про Пенсійний фонд України -виплата підвищення до пенсії у 2009-2010 р.р. дітям війни проводиться відповідно до вимог ч.І ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і виплачується у розмірі надбавки, встановленої дія учасників війни, яка ст. 14 Закону України, « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлена у розмірі у розмірі 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Крім того зазначали, що жодним із законів про пенсійне забезпечення не встановлений відповідний механізм та умови призначення, порядок фінансування таких підвищень, і питання щодо виплати цього підвищення до пенсії дітям війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком законодавчо залишається не вирішеним, а отже неможливим є і виконання відповідачем норми Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивач у справі відноситься до категорії діти війни і як пенсіонер перебуває на обліку в ПФУ (ас. 8,9,10,18). Як вбачається з довідки Управління (а. с. 18), позивачу, як дитині війни, за травень - грудень 2009 р., за січень- квітень 2010 року підвищення до пенсії виплачено у розмірі по 49 грн. 80 коп. щомісячно, тобто у розмірах, визначених постановою КМУ від 28.05.2008 року №530. Разом з тим, в силу до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Наявність у позивача права на призначення їй підвищення ДО пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком є визначальною для вирішення спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ст. 46 Конституції України). В період заявлених позовних вимог ця правова норма була чинною, а тому підлягала застосуванню. Всупереч цьому , з 01.05.2009 р. до 01.05.2010 р. ІІФУ нараховувало та виплачувало позивачу підвищення до пенсії у розмірах, встановлених постановою КМУ від 28.05.2008 року №530 «Деякі подання соціального захисту окремих категорій громадян», які, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, не могли бути застосованими як такі, що суперечать ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» У період за який позивач просить нарахувати та виплатиш підвищення, розмір мінімальної пенсії за віком був встановлений на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» 9 липня 2003 року N 1058-ІУ, а тому цей розмір і слід застосовувати як розрахункову величину. Статтею 54 Закону України „Про Державний бюджет України на 2009 рік прожитковий мінімум дія осіб, які втратили працездатність, складав:: з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 - 00 грн., з 1 липня - 482 - 00 грн., з 1 жовтня - 498 - 00 грн., з 1 листопада - 573 гривні. Відповідно до ч.5 ст.1 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати від 20 жовтня 2009 року N 1646-VI, прожитковий мінімум для осіб, які втратні працездатність, з 1 січня 2010 року був визначений у розмірі 695 гривень. Статтею 52 Закону України Про Державний бюджет України на 2010рік від 27.04.2010 року № 2154 - VI прожитковий мінімум для осіб, які втратні працездатність, був визначений з І квітня 2010 року у розмірі 706 гривень. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене, не можуть бути прийняли до уваги положення ч.З ст.28 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої 46 Конституції України та права на отриманню доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Не може бути підставою для відмови у позові і відсутність коштів для забезпечення виплат доплати до пенсії оскільки відсутність коштів не є підставою невиконання зобовязань, покладених на УПФ -законодавством. Вищенаведене є підставою для висновку про те, що з 01.05.2009 р. до 01.05.2010 р. підвищення до пенсії як дитині війни позивачу повинно було нараховуватись та виплачуватись ГІФУ в розмірі, визначеному ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції від 22.05.2008 року). Питання про виплату позивачу підвищення до пенсії як дитині війни вже було предметом судового розгляду і постановою Путивльського районного суду Сумської області від 12.08.2009 року УПФ було зобовязано здійсните перерахунок і виплату пенсії позивачу з підвищенням її на 30% мінімальної пенси за віком, встановленої ч.І ст 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 09 липня 2007 року по 31 грудна 2007 року та з 22 травня 2008 року по ЗО квітня 2009 року (а.с. 9). Що стосується позовних вимог про перерахування та виплату конкретної сухої недоплачених коштів, то вони не підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ч.2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому - владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлене законом. Враховуючи те, що одна із сторін є субєктом владних повноважень, а позивачкою ставиться вимоги майнового характеру, то виходячи з наведеного і ст.ст.6,7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ч. І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин і носять публічно-правовий характер, суд може визнати дії відповідача законними чи незаконними та в разі незаконності їхніх дій - зобовязати провести перерахування та виплату належних сум відповідно до закону, а тому вимої н позивача відносно перерахування та стягнення з відповідача конкретної суми не може задоволено. Таким чином, суд вважає за необхідне зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Путивльському районі Сумської області здійснити перерахунок пенсії [PERSON] з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і провести відповідні виплати за період з 01 травня 2009 року до 01 травня 2010 року, урахуванням виплачених коштів за ці місяці. Відповідно до задоволених позовних вимог, підлягають стягненню на користь позивачки : 37 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу - з ПФУ, а 8 грн. 50 коп. судового збору слід компенсувати за рахунок держави, так як у відповідності з п.34 ч.І ст. 4 Декрету КМУ «Про державне мито» від 21.01.1993 р. N 7-93 із змінами, Пенсійний фонд України звільняється від сплати державного мита. На підставі вщцевикладеного та

Outcome: approved