overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-06 00:00:00

Іршанське державне комунальне підприємство звернулося з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за житлово - комунальні послуги в сумі 6703,49 гривень. Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначив, що житловий будинок по вул.Гагаріна 7 в смт.Іршанськ Володарсько Волинського району є комунальною власністю і знаходиться на балансі Іршанського державного комунального підприємства. Квартира 1 за вищевказаною адресою приватизована та є власністю [PERSON]. Використовуючи житлову площу в квартирі, користуючись та споживаючи всі види комунальних послуг, відповідач не сплачує своєчасно квартирну плату та комунальні послуги, чим порушує чинне законодавство. Станом на 1.04.2010 року заборгованість за вказані послуги становить 6703,49 гривень. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю. Відповідачка про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про що свідчить розписка, причину неявки до суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що з відповідачкою було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 03.01.2006 року. Згідно довідки-розрахунку за відповідачкою рахується заборгованість в сумі 6703,49 гривень. Стягненню підлягає заборгованість в сумі 3673,00 гривень (6703,49 гривень 3030,49 гривень заборгованість по якій пройшов строк позовної давності = 3673,00 гривень), оскільки станом на березень 2007 року заборгованість за житлово комунальні послуги становила 3030,49 гривень по якій пройшов строк позовної давності. У відповідності зі ст.526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує на користь позивача 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-06 00:00:00

Іршанське державне комунальне підприємство звернулося з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за житлово - комунальні послуги в сумі 6970,86 гривень. Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначив, що житловий будинок по вул.Л.Українки 4 в смт.Іршанськ Володарсько Волинського району є комунальною власністю і знаходиться на балансі Іршанського державного комунального підприємства. Квартира 22 за вищевказаною адресою приватизована та є власністю [PERSON]. Використовуючи житлову площу в квартирі, користуючись та споживаючи всі види комунальних послуг, відповідач не сплачує своєчасно квартирну плату та комунальні послуги, чим порушує чинне законодавство. Станом на 1.04.2010 року заборгованість за вказані послуги становить 6970,86 гривень. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю. Відповідачка про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про що свідчить розписка, причину неявки до суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що з відповідачкою було укладено договори про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій від 27.12.2004 року та про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 03.01.2006 року. Згідно довідки-розрахунку за відповідачкою рахується заборгованість в сумі 6970,86 гривень. Стягненню підлягає заборгованість в сумі 5191,58 гривень (6970,86 гривень 1779,28 гривень заборгованість по якій пройшов строк позовної давності = 5191,58 гривень), оскільки станом на березень 2007 року заборгованість за житлово комунальні послуги становила 1779,28 гривень по якій пройшов строк позовної давності. У відповідності зі ст.526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує на користь позивача 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-06 00:00:00

Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всих видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 25% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня подання заяви і продовжуючи до повноліття В судове засідання надала заяву про уточнення позовних вимог та просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всих видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж ЗО % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня подання заяви і продовжуючи до повноліття. В обґрунтування вимог вказала, що відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав заперечення на позовну заяву де зазначив, що аліменти не сплачує так як не має постійного офіційного місця заробітку, та доглядає немовля, ще одну доньку яка має проблеми зі здоровям. Оцінивши зібрані по справі докази суд находить позов який підлягає задоволенню. Судом встановлено, що від спільного проживання [PERSON] та [PERSON], згідно свідоцтва про народження, народилась дочка [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері, допомоги на утримання якої відповідач не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі п.4 ч.З сі.81, ч.З ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та судовий збір. Вказані факти відповідають правовідносинам сторін, що регулюються сімейним законодавством.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-06 00:00:00

У березні 2010 року [PERSON] звернувся в суд з позовом про стягнення з [PERSON] 92 545 грн. боргу за договором позики, посилаючись на те, що 06 липня 2009 року передав [PERSON] 8 300 евро до 25 січня 2010 року, про що позичальник надав йому розписку. Однак, у зазначений термін відповідач свої зобов "язання не виконав, грошові кошти не повернув. У судовому засіданні позивач підтримав вимоги з підстав, зазначених у позові. Пояснив, що уклав із відповідачем договір позики, який доводить оригіналом письмової розписки, за договором передав 06 липня 2009 року відповідачу 8 300 евро, але відповідач не повернув гроші. Відповідач позов визнав частково. При цьому пояснив, що дійсно спірний договір з позивачем укладав, гроші він від позивача одержав 06 липня 2009 року у сумі 8 300 евро, але не віддав гроші у обумовлений у розписці строк та на час постановлення рішення не віддав, бо їх у нього не має. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши надані сторонами докази, суд проходить до висновку, що вимоги підлягають частковому задоволенню у наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач 06 липня 2009 року передав відповідачу згідно з письмовою розпискою 8 300 евро, який зобов"язався їх повернути до 25 січня 2010року, однак своїх зобов"язань не виконав. Причини невиконання таких зобов "язань правового значення для справи не мають. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики, який згідно зі ст.1047 цього ж Кодексу був укладений представленою позивачем письмовою розпискою, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов "язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст.533 ЦК України). Так, згідно довідки ТВБВ 10005/043 філії-Житомирського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» від 07 червня 2010року №1098 офіційний курс евро до гривні станом на 07 червня 2020 року становить 9,553088 за 1 евро (довідка долучається до матеріалів справи). Таким чином, підлягає стягненню у судовому порядку за договором позики боргу сумі 79 290 грн. 63 коп. ( 8 300 евро х 9,553088 грн. = 79 290 грн. 63 коп.). Решта позовних вимог у сумі 13 254 грн. 37 коп. не може бути задоволена (92 545 грн. 79 290 грн. 63 коп. = 13 254 грн. 37 коп.). Суд неодноразово роз»яснював сторонам ч.2 ст.31 ЦПК України. Позивач не змінював вимог. Оскільки позов задовольняється частково, тому судовий збір присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (а.с.1). Витрати, пов»язані з розглядом судової справи, присуджуються з відповідача, оскільки з його вини справа доведена до суду (а.с.1,24).

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-06 00:00:00

Позивачка просить розірвати її шлюб з відповідачем, зареєстрований 16.09.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського МРУЮ Житомирської області, актовий запис № 677, та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 200 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття - 03.07.2025 року. Сина [PERSON] просить залишити їй на виховання. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що від шлюбу у них з відповідачем 03.07.2007 року народився син [PERSON], який проживає разом з нею. З відповідачем вони не проживають разом місяць, між ними виникають сварки, у з в'язку з тим, що він зраджує її. Далі таку поведінку терпіти вона не бажає. Миритися вона не бажає. Вона працює, має заробіток до 900 гривень щомісячно. Відповідач не працює, однак повинен матеріально утримувати дитину. В попередньому судовому засіданні позивачка позовні вимоги змінила, просить стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини 150 гривень щомісячно. Відповідач в попередньому судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав, з мотивами, наведеними позивачкою, погодився. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про одруження (а.с.4), довідку про те, що позивачка проживає разом з дитиною (а.с.7), суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, оскільки сторони тривалий час разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин і за цей час до примирення не дійшли. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. [PERSON] є батьком дитини сторін - сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.5), працює і зобов'язаний утримувати її до досягнення нею повноліття, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Сина [PERSON], [INFO], залишити проживати разом з матір'ю - [PERSON] Витрати, пов'язані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне покласти на відповідача. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки держмито, витрати за інформаційно-технічне забезпечення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 5297,68 грн., пояснюючи, що відповідач матеріальної допомоги ніякої не надає, аліменти не сплачує, що складає певні труднощі для утримання дітей. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 20 червня 2007 року по 30 вересня 2008 рік, що складає 5297,68 грн.. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. В судовому засіданні встановлено, що на підставі виконавчого листа №2-4636 виданого 11.12.2007 року Білгород-Дністровським міськрайокним судом Одеської області з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дітей Антоніни, [INFO] та Інни, [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах заборгованість по аліментах боржника [PERSON] складає 5297,68 грн., ця сума заборгованості не сплачена, а тільки зростає. Судом встановлено, що обов'язок по утриманню дітей відповідач не виконував, вихованням не займався, ніякої матеріальної допомоги надавав. На підставі викладеного, суд вважає, що відповідач самоухиляється від утримання дітей, не виконував рішення суду щодо сплати аліментів на користь позивачки на утримання дітей тривалий час. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Статтею 196 CK України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Частиною другою цієї ж статті передбачено, до розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до наданого суду розрахунку за прострочення сплати аліментів неустойка в період з 20 червня 2007 року по 30 вересня 2008 рік складає 5297,68 грн.. Суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.81 ЦПК України, суд стягує з відповідача державне мито у розмірі 51 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до КРАП «Заря» про поновлення на роботі, вказуючи, що Наказ № 8 від 14.05.2008 року про звільнення [PERSON] є незаконним, тому просить суд: скасувати Наказ № 8 від 14.05.2008 року про звільнення [PERSON], поновити [PERSON] на посаді бригадира риболовецької бригади КРАП «Заря», допустити негайне виконання рішення суду щодо поновлення [PERSON] на посаді бригадира риболовецької бригади КРАП «Заря», зобовязати голову правління КРАП «Заря» внести зміни до трудової книжки [PERSON] про визнання запису «уволить с занимаемой должности по ст. 36 п. 2 КЗоТ Украины» від 15.05.2008 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні з позовом згоден, заперечень не має. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 19 травня 1973 року [PERSON] був прийнятий на роботу до рибколгоспу «Заря», що підтверджується записом у його трудовій книжці. 01 січня 1984 року [PERSON] переведено на посаду бригадира риболовецької бригади, що підтверджується записом у його трудовій книжці. Згідно витягу з наказу № 8 від 14.05.2008 року у звязку з закриттям промислу в Дністровському лимані тимчасово працюючих рибалок з 15.05.2008 року звільнити [PERSON] за ст. 36 п. 2 КЗпП України. У судовому засіданні позивач пояснив, що про існування наказу про своє звільнення від 14 травня 2008 року не знав до лютого 2010 року і фактично продовжував працювати до закінчення сезонної роботи в 2008 і 2009 році, вважає наказ про звільнення незаконним, оскільки він працював на посаді, яка носить сезонний характер роботи, із збереженням безперервного трудового стажу, своєчасно виходив на роботу у встановлені терміни після міжсезонної перерви і фактично продовжував трудові відносини після видання наказу про звільнення. Згідно до ст. 36 п. 2 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Однак, судом встановлено, що трудові відносини не припинялись, факт чого сторони визнають. Відповідно до ст. 232 ч. 1 п. 2 КЗпП України безпосередньо в міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору. Згідно п. 2.10. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом № 58 від 29.07.1993 року, - у трудовій книжці робиться відмітка, що запис про незаконне звільнення визнається недійсним. Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-06 00:00:00

Позивачка просить розірвати шлюб між; нею та відповідачем, зареєстрований 13.11.1993 року виконавчим комітетом Іванковецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області, актовий запис № 14, з тих підстав, що спільні відносини з відповідачем не склалися через відсутність взаємопорозуміння та постійні сварки між: ними, в результаті чого сторони припинили подружні відносини та на протязі 3 років проживають окремо. До того ж позивачка на даний час проживає з іншим чоловіком без реєстрації шлюбу, з яким має намір зареєструвати шлюб, а тому збереження шлюбу при таких обставинах на думку позивачки є недоцільним. Позивачка у судове засідання не з»явилася, хоча про день і час слухання \\ справи була повідомлена відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, однак надала суду заяву в якій позов визнає повністю та просить слухати справу у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча про день і час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, однак надав суду заяву в якій позов визнає повністю та просить слухати справу у його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України - ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підставним та підлягаючим задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 4). Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, а саме -доньку Любов, [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 6, 7). Діти проживають разом з позивачкою, що стверджується довідкою про склад сім»ї (а.с. 5). Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істинне значення. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що спільні відносини з відповідачем не склалися через відсутність езаємопорозуміння та постійні сварки між: ними, в результаті чого сторони припинили подружні відносини та на протязі З років проживають окремо. До того ж позивачка на даний час проживає з іншим чоловіком без реєстрації шлюбу, з яким має намір зареєструвати шлюб, а тому збереження шлюбу при таких обставинах на думку позивачки є недоцільним. У суду немає підстав не вірити позивачці, оскільки сам відповідач в судове засідання не з»явився, її доводи не спростував, позов визнав повністю, що стверджується його заявою, яка міститься в матеріалах справи. При таких обставинах суд вважає позов підставним і таким, що підлягає задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істинне значення. Витрати по розірванню шлюбу, суд вважає необхідним покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-06 00:00:00

В квітні 2010 року комунальне підприємство « Бердичівтеплоенерго» звернулось в суд із зазначеною позовною заявою, з тих підстав, що відповідачі за місцем свого проживання в [INFO] , з 01 серпня 2005 року по 01 квітня 2010 року отримували комунальні послуги з теплопостачання. Всупереч вимог ст. 162 ЖК України, «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, з 2005 року не проводили своєчасно оплату за надані послуги, внаслідок чого станом на 01.04.2010 року виникла заборгованість в сумі 2472 грн. 00 коп., яку просять стягнути в примусовому порядку. Представник позивача в попереднє судове засідання не з»явився, згідно поданої ним зави просить судове засідання проводити без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Дана заява долучена до матеріалів справи. Відповідачі позовні вимоги визнали повністю, з мотивами , наведеними позивачем в позовній заяві погодилися, не заперечили проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст.174 ЦПК України. Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають в [INFO], дана квартира є приватизованою ( а.с. 3 ). Всупереч вимог ст.162 ЖК України, підпункту 1 п.30 « Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» , затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, відповідачі не вносили за затвердженими тарифами своєчасно ( щомісяця) поточну плату за комунальні послуги ( теплопостачання), яким користувалися, чим грубо порушили права позивача, який такі послуги надавав, тобто опалював ( обігрівав) житлове приміщення ( квартиру). Так, згідно з розрахунком, станом на 01.04.2010 року поточна заборгованість за надані комунальні послуги з теплопостачання становить 2472 грн. 00 коп., яка підлягає стягненню в судовому порядку ( а.с. 4-5). Згідно ст.ст. 79,81, 88 ЦПК України державне мито на користь держави стягується з відповідачів, на користь позивача з відповідачів підлягає стягненню 30 грн. понесених витрат за інформаційно технічне забезпечення розгляду справи. На підставі наведеного,

Outcome: approved