Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

В липні 2009р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Закритого акціонерного товариства комерційний банк „Приват Банк . Позивач просив визнати неправомірними дії відповідача щодо підвищення відсоткової ставки за кредитним договором №NKIPGA00000080, який було укладено між сторонами 15.02.2008р., зобовязати відповідача встановити відсоткову ставку за користування кредитом згідно договору №GL-400\\070\\2008 в 12% річних на весь період дії кредитного договору та зі сплатою щомісячно 434,88 доларів США. Також просив стягнути на його користь грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 2000грн. Свої вимоги мотивував тим, що ЗАТ КБ «Приват Банк» в односторонньому порядку, без його повідомлення та узгодження, з 18.10.2008р. збільшив за даним кредитним договором, укладеним між ними 15.02.2008р., відсоткову ставку з 12% до 15,12%. Такі дії відповідача порушують його права і законні інтереси як споживача кредитних послуг та завдають моральної шкоди, не відповідають положенням Цивільного кодексу України, Законам України «Про захист прав споживачів», «Про банки та банківську діяльність». Під час судового розгляду справи представники позивача, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник ЗАТ КБ «Приват Банк» позовні вимоги [PERSON] не визнав, надав суду письмові заперечення на позов, просив відмовити в їх задоволенні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 15.02.2008р. між Закритим акціонерним товариством комерційний банк „Приват Банк та [PERSON] було укладено договір №NKIPGA00000080. За умовами кредитного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 35000 доларів США на купівлю квартири. Фіксована відсоткова ставка за користування кредитом, згідно п.8.1 договору складає 12% річних. Згідно умов договору погашення заборгованості здійснюється шляхом щомісячної сплати 434,88 доларів США. Фактично відповідач надав позивачу кредит в зазначеній сумі, а останній вчасно і відповідно до умов договору проводив розрахунок за вказаним договором з відповідачем. Відповідно до п.2.3.1. укладеного між сторонами кредитного договору, банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки за користування кредитом у випадках:при зміні кон»юктури ринку грошового ресурсу в Україні: зміна курсу долару США до гривні більш ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні встановленого НБУ на момент укладання даного договору, зміні облікової ставки НБУ, зміні розміру відрахувань у страховий фонд або середньозваженої ставки по кредитах банків у відповідній валюті. Пунктом 2.3.1 договору передбачено право кредитора щодо односторонньої зміни договору в частині величини відсоткової ставки . Відповідно до процедури встановленої цим пунктом, ПАТ КБ «Приват Банк» повинен надіслати позичальнику повідомлення про зміну ставки за 7 днів до набрання чинності змін до процентної ставки. Листом від 29.09.2008р. №20.1.2.2\\6-22855\\8116 ЗАТ КБ «Приват Банк» повідомив позивача про підвищення відсоткової ставки за кредитним договором з 12% до 15,12% з 18.10.2008р. Зазначений лист повідомлення позивач отримав лише 04.11.2008р. Відповідно до вимог ч.1 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лиш е за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна договору, відповідно до положень ст..654 ЦК України, вчиняється у такій саме формі, що й договір, який змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначена норма є імперативною і не робить виключень для випадків змін договору в односторонньому порядку. Згідно з вимогами ст..638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що зміна умов кредитного договору між сторонами, здійснена банком в односторонньому порядку без належного мотивування, належного повідомлення про це позивача, зясування його матеріального стану, без згоди позивача, а тому таке підвищення відсоткової ставки суд вважає протиправним. Разом з цим суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди, оскільки це не передбачено умовами договору, параграфом 3 глави 71 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів». Посилання позивача на положення Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, оскільки зазначеним законом передбачено відшкодування моральної шкоди лише у разі заподіянню шкоди життю або здоровю споживача. Також, відповідно до ст.ст. 81,88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 37,80 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, та 17 гривень держмита в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial