overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

18 травня 2010 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 23.11.2000 року помер її батько [PERSON], спадкоємицею за законом якого вона є. Після смерті батька залишилося спадкове майно: земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,08 га, яка знаходяться на території м.Нова Одеса Новоодеського району Миколаївської області по вулиці Кухарєва, 16. Позивач своєчасно прийняла спадщину і отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок. На земельні ділянки нотаріус відмовив позивачу в видачі свідоцтва у звязку з відсутністю державного акта на право приватної власності на земельну ділянку. Вказана земельна ділянка була приватизована спадкодавцем відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок», яким було призупинено дію ст.23 Земельного Кодексу України щодо обовязкової наявності державних актів як документів, які підтверджують право власності на землю, з видачею рішення виконавчого комітету про передачу в приватну власність вказаних земельних ділянок. Інших спадкоємців крім позивача немає. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить позов задовольнити та визнати за нею право приватної власності по праву спадкування за законом на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,08 га, яка розташована на території м.Нова Одеса Новоодеського району Миколаївської області по вул.Кухарєа,16. В судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги і постановити рішення, яким визнати за позивачем право власності на спадкове майно. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надіслав суду заяву про те, що просить справу слухати у відсутності представника. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Відповідно до ч.І ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Із матеріалів справи вбачається, що 23 листопада 2000 року помер [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,08 га, яка знаходиться на території м.Нова Одеса Новоодеського району Миколаївської області по вулиці Кухарєва, 16. Позивач отримала спадщину за законом після смерті [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок. У зв'язку з тим, що померлий не оформив державний акт на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,08 га, нотаріус відмовив позивачці в оформленні цієї частини спадщини, хоча вона отримала свідоцтво на право на спадщину за законом на будинок померлого. У померлого [PERSON] інших спадкоємців немає. Таким чином, суд визнає, що за таких обставин позивач не мала можливості визнати право власності на спадкове майно у державній нотаріальній конторі. За таких обставин, на підставі ст.ст.1223, 1233 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

15.07.2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом, пояснюючи, що відповідачка зареєстрована та проживає у [INFO] і зобов*язана щомісячно вносити плату за послуги з теплопостачання. Відповідачка ухиляється від виконання цих зобов*язань і станом з 01.01.2008 року по 01.06.2010 року виникла заборгованість у сумі 2756,84 грн. яку вона добровільно не сплачує, тому просив стягнути її на користь позивача примусово. У судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачка у судове засідання не з*явились, але надала заяву, у якій просить суд розглянути справу за її відсутністю, позов визнала. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 526 ЦК України, обов»язки повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 68 ЖК України, відповідач зобов*язаний вчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, у противному випадку заборгованість може бути стягнута в примусовому порядку. Судом встановлено, що відповідачка зареєстрована та проживає у [INFO] і зобов*язана щомісячно вносити плату за спожиті послуги з теплопостачання. Відповідачка ухиляється від виконання цих обов*язків належним чином і станом з 01.01.2008 року по 01.06.2010 року виникла заборгованість у розмірі 2756, 84 грн., яку необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача у повному обсязі та стягнути на користь держави 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення та 51 грн. судового збору на користь держави. На підставі ст. 526 ЦК України, ст. 68 ЖК України, ст.88, ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу ? частини квартири [ADDRESS] дійсним та визнання за нею права власності на зазначену квартиру. В позовній заяві посилалась на те, що придбала у відповідача ? частину квартири і сплатила йому за це кошти, а він відмовився від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу. Оскільки договір не було нотаріально посвідчено, а відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення, позивач не може розпорядитися належною їй власністю. В судове засідання позивач не зявився надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що позов підтримує, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не зявились. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 листопада 2007 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу ? частини квартири [ADDRESS], Нотаріально договір посвідчений не був. 27 листопада 2007 року сторони домовилися щодо усіх істотних умов купівлі-продажу вказаної частки квартири, зокрема про грошову суму яку позивач мав сплатити за частку 25250 гривень і передачу частки. Відповідач отримав від неї обумовлені 25250 гривень, що підтверджується розпискою та фактично передав частку квартири у її володіння та користування, Причини неявки у нотаріальну контору, на які посилається відповідач, є неповажними і фактично свідчать про ухиляння від посвідчення договору у нотаріуса. Відповідно до ст.220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

У січні 2010 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, лікарняних , моральної шкоди. Посилалась на те, що вона наказом № 26-к від 23.07.2008 року була призначена на посаду заступника головного бухгалтера в Полтавське житлове ремонтно-експлуатаційне господарство НАК « Надра України» ДП « Полтавнафтогазгеологія», а наказом № 5\\1 від 09.02.2009року звільнена за власним бажанням. На час звільнення з роботи з нею не був проведений повний розрахунок, не виплачена заробітна плата, трудова книжка була видана лише 4 березня 2009 року, не виплачені лікарняні. Зазначала, що своїми діями відповідач спричинив їй моральні страждання та моральну шкоду, яку вона оцінює в 1600 грн. Просила стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06 жовтня 2009 року по 04.06.2010 року в сумі 19\~605,60 грн. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та день розгляду справи, заяв про відкладення справи не надавав. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач наказом № 26-к від 23.07.2008 року була призначена на посаду заступника головного бухгалтера в Полтавське житлове ремонтно-експлуатаційне господарство НАК « Надра України» ДП « Полтавнафтогазгеологія», а наказом № 5\\1 від 09.02.2009року звільнена за власним бажанням. На час звільнення з роботи відповідач мав перед позивачем заборгованість по заробітній платі 1747грн. 79 коп., заборгованість по виплаті лікарняних у сумі 781грн., заборгованість по компенсації за невикористану відпустку 648 грн. 08 коп., вказані суми рішенням київського районного суду м. Полтави було стягнуто з відповідача на користь позивача, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно довідки відповідача середньоденна заробітна плата позивача становить 81.69грн. Оскільки відповідач не провів повного розрахунку при звільненні позивача, він повинен сплатити їй середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, що за період з 06 жовтня 2009 року по 04 червня 2010 року становить 19 605 грн. 60 коп. Суд приходить до висновку, що своїми діями, які полягали в несвоєчасній виплаті заробітної плати, не проведення повного розрахунку при звільненні позивача з роботи, відповідач спричинив позивачеві моральні страждання, залишив її без засобів для існування, що потягло за собою докладання додаткових зусиль для організації життя позивача. Вказані неправомірні дії відповідача спричинили позивачеві моральну шкоду, яку суд визначає, з урахуванням наданих доказів, в сумі 1600 грн. Таким чином до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 21 205 грн. 60 коп. Підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 212 грн. 05 коп. та 120грн. витрат на ІТЗ судового розгляду справи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

До Кузнецовського міського суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] з вимогою припинити стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання малолітньої дитини [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.03.09 рішенням Кузнецовського міського суду стягнено з нього аліменти на користь [PERSON] у розмірі ? заробітку на утримання їхнього малолітнього сина [PERSON] З червня 2009 року [PERSON] за власною ініціативою почав проживати спільно з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Причиною зміною місця проживання стало неналежне вихавання, догляд та ставлення матері до нього. 01.04.10 рішенням Кузнецовського міського суду визначено місце проживання [PERSON] разом позивачем до досягнення 14 років. На даний час позивач повністю утримує сина, а тому вважає безпідставним стягненням з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позовної заяви підтримав, дав пояснення, які аналогічні за змістом до обґрунтування позову. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, підтвердила пояснення позивача. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до рішення Кузнецовського міського суду від 23.03.2009 року з [PERSON] стягнено на користь [PERSON] аліменти у розмірі ? частини його заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], 18.07.2004 року, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 11 лютого 2009 року до досягнення дитиною повноліття. 01.04.10 рішенням Кузнецовського міського суду визначено місце поживання малолітньої дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON]. [PERSON] утримує та матеріально забезпечує у повному обсязі всі потреби сина [PERSON], а тому суд приходить до висновку про те, що на даний час відпали підстави примусового стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] Відповідно до ст.7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 03 жовтня 2002 року вона у виконкомі Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області уклала шлюб з відповідачем по справі, актовий запис за № 13. Даний шлюб для позивачки первинний. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - Василя, [INFO]. Позивачка вказує, що вони з 2003 року не мешкають разом. Причиною розпаду сімї є те, що вони уклали шлюб не пізнавши належним чином один одного, у них склалися різні погляди на життя ,між ними постійно виникали сварки, непорозуміння, які негативно позначилися на їхніх взаємовідносинах, а врешті привели до розриву сімейних відносин. Подальше життя та збереження сімї [PERSON] вважає неможливим, оскільки втратила почуття кохання до чоловіка, а тому, просить розірвати шлюб у судовому порядку. Позивачка в судове засідання не зявилась, направила заяву про можливість ухвалення рішення за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач у судове засідання не зявився, направив заяву про можливість заслухати справу за його відсутності у попередньому судовому засіданні, проти позову не заперечував. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Зі свідоцтва про укладення шлюбу(а.с.4) видно, що 03 жовтня 2002 року був укладений шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який зареєстрований виконком Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за №13. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами постійно виникали сварки, непорозуміння, які негативно позначилися на їх взаємовідносинах, а врешті привели до розриву сімейних відносин, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим, суд вважає, що шлюб має бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів. В заяві вказувала, що 24 квітня 1998 року уклала шлюб з відповідачем. За час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO].. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, ніде не працює. У зв"язку із наведеним просила суд стягнути на її користь аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 20 грн., щомісячно . В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дочки в розмірі 20 грн., щомісячно. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши інші обставини справи, проаналізувавши всі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження останньої. Як вбачається з довідки № 664 від 1.07.2010 року, виданої Хиноцькою сільською радою Володимирецького району та трудової книжки БТ II № 2410574, [PERSON] з 10.04.2008 року по даний час ніде не працює. Довідкою № 554 від 24.05.2010 року, виданою Хиноцькою сільською радою Володимирецького району, стверджується, що дитина - [PERSON] перебуває на утриманні матері. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У статті 184 СК України зазначеноє, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи з вище викладеного, враховуючи матеріальне становище сторін, те, що відповідач на даний час не працює, має нерегулярний дохід, суд рахує за правильне визначити розмір аліментів, що підлягає стягненню з [PERSON] на утримання дочки у твердій грошовій сумі - 20 грн., щомісячно. Поряд з тим, рішення слід допустити до негайного виконання по платежах за один місяць, згідно ст. 367 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

Позивачка звернувся до суду із зазначеним позовом в якому просила визначити їй додатковий строк, тривалістю три місяці для подання заяви до Білоцерківської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом , яка відкрилась після смерті [PERSON] 4 червня 2007 року в с. Чупира Білоцерківського району Київської області. Зазначені вимоги позивачки, обгрунтовуються посиланням на те, що 4 червня 2007 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом у вигляді житлового будинку, який знаходиться в смт. Лугини вул.. Колгоспна,76. У встановлений законом строк після смерті спадкодавця позивачка не подавала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, так як була вагітна та хворіла. Позивачка в судове засідання не зявилась. Від неї надійшла письмова заява у відповідності до якої вона просить зазначену справу розглядати без її участі; позовні вимоги підтримує. Представник Лугинської селищної ради в судове засідання не зявився. Від селищного голови зазначеної селищної ради надійшла письмова заява у відповідності до якої він просить зазначену справу розглядати без участі представника селищної ради; проти позову не заперечують та не заперечують проти розгляду справи в попередньому судовому засіданні. Дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка є спадкоємцем за заповітом померлої [PERSON]; спадковим майном є житловий будинок в в смт. Лугини вул.. Колгоспна,76 Житомирської області. На підставі ст. 1270 ЦК України позивачка протягом шести місяців після відкриття спадщини мала подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але пропустила цей строк, так як була вагітна, що стверджується довідкою, виданою районною жіночою консультацією Лугинської ЦРЛ від 22.01.2008 року. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Всі ці обставини в їх сукупності дають підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

В суд звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 25 травня 2002 року і зареєстрованого у відділі рагсу м.Кузнецовськ, актовий запис №108. Поряд з цим заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача. В обґрунтування позову покладено те, що сімейне життя у сторін не склалося через різні погляди на життя. Існування шлюбу суперечить інтересам подружжя та їхніх дітей. Відповідач протягом 2008-2010р.р. виділяє в недостатньому розмірі кошти на утримання дітей. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю і підтримала обґрунтування позову. З її пояснень вбачається, що шлюб суперечить інтересам позивача, примирення з відповідачем вона не бажає. Діти проживають із [PERSON] Просила позов задовольнити повністю. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Заявив, що згідний на розірвання шлюбу із позивачем та погоджується сплачувати аліменти на утримання дітей в заявленому позивачем розмірі. Інших утриманців він не має, заробіток в середньому складає близько 2300грн. на місяць. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши інші докази у справі приходить до висновку про задоволення позову. Судом зясовано, що шлюбне життя у сторін не склалося, вони проживають окремо. Від надання строку на примирення обоє з подружжя відмовилися категорично. Тому суд рахує, що шлюб розпався остаточно і є підстави для його розірвання. Батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є сторони. Також встановлено, що відповідач згідний надавати утримання дітям у формі сплати аліментів щомісячно позивачу, з якою проживають діти. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.183, 191 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом починаючи з дня предявлення позову. Суд, визначаючи розмір стягнення аліментів приймає повне визнання позову відповідачем, так як таке визнання позову є добровільним, не суперечить закону і не порушує прав та законних інтересів інших осіб. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб з відповідачем, який було зареєстровано 18.09.1999 року Новоград-Волинським міським відділом РАЦСу, актовий запис № 265, неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] залишити на її вихованні. В обґрунтування позову вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося в звязку з різними поглядами на права та обовязки подружжя, відсутність спільних інтересів, різні позиції стосовно питань сімейного життя та небажання поступитися один одному під час вирішення сімейних проблем, відсутність порозуміння. У звязку з цим в березні цього року припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство. Фактично сімя розпалася, за таких обставин наполягає на розлученні. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та подала письмову заяву про те, щоб прийняти рішення на попередньому засіданні, строк на примирення не надавати. Відповідач позов визнав, від нього також надійшла письмова заява про прийняття рішення на попередньому засіданні, примирення неможливе. За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу за наявними матеріалами з постановленням рішення по справі на попередньому судовому засіданні. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін та давши їм належну оцінку, враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає його та задовольняє позов. Витрати по отриманню свідоцтва про розірванню шлюбу суд покладає на [PERSON]

Outcome: approved