overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № [NUMBER] від 25.09.2006 року в розмірі 4260 грн. 40 коп., посилаючись на невиконання відповідачкою своїх зобовязань по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами. У судове засідання представник позивача не зявився, представив суду заяву про розгляд справи за його відсутності в порядку заочного провадження, вимоги позову підтримав. Відповідачка у судове засідання не зявилася, причини своєї неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності представника позивача та відповідачки в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 25.09.2006 року між сторонами було укладено кредитний договір № [NUMBER], відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 5900 грн. строком до 30.09.2009 року з розрахунку 22% річних. Відповідно до п.п. 2.5, 5.2.2, 5.2.3, 5.2.4, 7.1, 7.2 Договору відповідачка зобовязалася щомісячними платежами сплачувати суму кредиту та відсотки за користування кредитом відповідно до Режиму погашення кредиту, не пізніше останнього робочого дня місяця, рівними частинами протягом останніх 9 місяців строку дії цього Договору, у разі порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків - сплати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати здійснення платежу у повному обсязі. Однак відповідачка свої зобовязання за вищевказаним договором належним чином не виконала, що привело до виникнення заборгованості в розмірі 4260 грн. 40 коп., з якої заборгованість за кредитом - 2816 грн. 84 коп., заборгованість за процентами - 224 грн. 10 коп., пеня - 1219 грн. 46 коп. На час розгляду справи дана заборгованість відповідачкою не погашена. Згідно змін до Статуту ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», зареєстрованих 08.05.2009 року, позивач змінив свою організаційно-правову форму на Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України». На підставі віппевикладеного. у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку., що відповідачка не виконала зобовязань, узятих на себе за кредитним договором № [NUMBER] від 25.09.2006 року, у зв'язку з чим з неї слід стягнути на користь позивоча заборгованість за кредитним договором № [NUMBER] від 25.09.2006 року в розмірі 4260 грн. 40 коп. Таким чином возовні вимоги обгрутовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. 81. 88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 171 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, вказуючи, що 26 лютого 2008 року з відповідачем [PERSON] був укладений договір кредиту №014/0002/82/118587 за умовами якого споживач отримав кредит у сумі 13130 грн. 00 коп., зобов'язавшись його повернути з нарахованою процентною ставкою 28 % річних протягом 36 місяців відповідно до графіку погашення боргу за період з 26 лютого 2008 року по 26 лютого 2011 року. 26 лютого 2008 року у якості забезпечення виконання вищевказаного зобов'язання, між Банком «[PERSON] Аваль» і [PERSON] був укладений договір поруки №014/0002/82/118587/1. Посилаючись на те, що відповідачі належним чином не виконують зобов'язання за договором, про необхідність погашення суми боргу відповідачі повідомлялися неодноразово, та враховуючи те, що поручитель несе солідарну відповідальність з боржником, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 25 135,61 грн./судові витрати, що складаються з державного мита у сумі 251,36 гри., та витрат, пов'язаних з оплатою інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сулі у сумі 120 грн. Представник позивача надав суду письмову заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, пред'явлений позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, заяв про слухання справи за їх відсутності суду не надали, причини неявки не повідомили, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, ідо відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 26 лютого 2008 року з відповідачем [PERSON] був укладений договір кредиту №014/0002/82/118587, за умовами якого споживач отримав кредит у сумі 13 130,00 грн. зобов'язавшись його повернути з нарахованою процентною ставкою 28% річних протягом 36 місяців відповідно до графіку погашення боргу за період з 26 лютого 2008 року по 26 лютого 2011 року. 26 лютого 2008 року відповідач отримав суму кредиту у розмірі 13 130 грн. 00 коп., що підтверджується копією меморіального ордеру № 014/0002/82/118857 від 26 лютого 2008 року. Згідно договору поруки №014/0002/82/118587/1 від 26 лютого 2011 року, який був укладений між Банком «[PERSON] Аваль» і [PERSON], останній І поручився перед к роди тором боржника за виконання ним свого обов'язку за кредитним договором. Пунктом 1.3 зазначеного Договору поруки встановлена солідарна відповідальність боржника та поручителя у разі невиконання чи неналежного виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором №014/0002/82/118587 від 26 лютого 2008 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON] про визнання втратившим права користування жилим приміщенням за адресою [ADDRESS] і зняття з реєстраційного обліку за цією адресою. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала. Пояснила, що згідно ордеру на житлове приміщення №1259 серії А,виданого 14.01.1993 року виконавчим комітетом Рівненської міської ради народних депутатів,[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримали квартиру [ADDRESS]. Вже більше року відповідач [PERSON] в даній квартирі не проживає,коштів на її утримання не надає, за комунальні послуги не сплачує. Покликаючись на викладені обставини, просить позов задовольнити. Позивачі [PERSON], [PERSON] подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримали. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час та день розгляду справи був оповіщений належним чином через оголошення в пресі, клопотань про відкладення розгляду справи не подав. Зі згоди позивачки, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивачки,дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.ст.3,6,8 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація фізичних осіб, тобто внесення відомостей до паспортного документа із зазначенням адреси житла та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації, проводиться за місцем проживання або місцем перебування. Судом встановлено,що [PERSON] на сім»ю в складі 4 чоловік, а саме йому,[PERSON]Д, [PERSON], [PERSON] на підставі ордеру №1259 серії А,виданого на підставі спільного рішення адміністрації і профкому ДП «Промбуд-11» 14.04.1993 року надано квартиру [ADDRESS]. Згідно копій паспортів позивачів та довідки з адресного бюро м.Рівне, сторони по справі зареєстровані за вказаною адресою. З акту від 20.04.2010 року,складеного майстром ЖКП «Сонячне», мешканців будинку №5 по вул. Корольова в м.Рівне, останні засвідчили факт не проживання [PERSON],в квартирі відсутні його речі. Відповідно до ст.ст.317, 319, 386, 391 ЦК України, кожен громадянин вправі володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю на свій розсуд. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік,якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ретельно перевіривши доводи позивачки, дослідивши докази у справі, суд визнає доведеним, що відповідач [PERSON], будучи зареєстрованим в [INFO] не проживає в зазначеному приміщенні без поважних причин понад,тому підстави для задоволення позову в повному обсязі наявні. На підставі викладеного, ст.ст.3,6,8 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні,ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] в позовної заяві просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право приватної власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами дійсною вартістю 4 764 гривень, який розташований за адресою: Одеська область, Ширяївський район с. Макарове вул. Суворова № 42, який до дня смерті 11 листопада 1997 року належав її батьку - [PERSON]. У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що за життя її батько [PERSON] мав у власності житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який розташований в с. Макарове Ширяївського району Одеської області по вулиці Суворова № 42, але право власності на нього у встановленому законом порядку оформлено не було. 04.01.1997року Макарівською сільською радою Ширяївського району Одеської області посвідчено заповіт її батька - [PERSON], відповідно до якого, все належне йому майно заповідалось їй - [PERSON] ( до шлюбу [PERSON] Макаріна), факт родинних стосунків між ними підтверджується свідоцтвом про народження а.с. 12, довідкою сільської ради про факт родинних стосунків та спільного проживання а.с.7. 11.11.1997року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON], його дочка залишилась проживати у вище вказаному житловому будинку і проживає безперервно по сьогоднішній день. На теперішній час виникла потреба у належному оформленні прав власності на вказаний житловий будинок за нею - [PERSON], що є підставою для звернення до суду з вказаним позовом тому просить суд задовольнити позовні вимоги. Представник Макарівської сільської ради Ширяївського району, позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо їх задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Правовідносини сторін регулюються цивільним законодавством. Позовні вимоги підтверджуються: - копією паспорту [PERSON]; копією заповіту; копія схематичного плану присадибної ділянки; копія свідоцтва про смерть [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копією свідоцтва про укладення шлюбу; - довідками сільської ради. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вище викладених доказів, враховуючи позицію позивача суд вважає, що на підставі ст.ст. 316, 328, 392, 1268 ЦК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за квартплату в розмірі 3085.94 грн., посилаючись на те, що в порушення ст. 68 ЖК УРСР він не вносить плату за надану жилу площу. У попередньому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач у попереднє "судове засідання не з'явився, просив справу розглядати за його відсутності, позов визнав, про що надав суду заяву. Відповідно до ст. 130 ЦПК України у разі визнання позову у попередньому засіданні суд на підставі ст. 174 ЦПК України за наявності для цього законник підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що в порушення ст. 68 ЖК УРСР відповідач не вносить плату за надану йому жилу площу, в зв'язку з чим за період з 01 квітня 2007 року по 01 травня 2010 року виникла заборгованість у сумі 3085,94 грн. яка підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до ст. 68 ЖК УРСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки зазначеного обов'язку останній не виконує. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати, а саме державне мито у розмірі 51 грн. та інформаційне-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 30 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за квартплату в розмірі 991,67 грн., посилаючись на те, що в порушення ст. 68 ЖК УРСР він не вносить плату за надану жилу площу. У попередньому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач у попереднє судове засідання не з'явився, просив справу розглядати за його відсутності, позов визнав, про що надав суду заяву. Відповідно до ст. 130 ЦПК України у разі визнання позову у попередньому засіданні суд на підставі ст. 174 ЦПК України за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що в порушення ст. 68 ЖК УРСР відповідач не вносить плату за надану йому жилу площу, в зв'язку з чим за період з 01 квітня 2007 року по 01 травня 2010 року виникла заборгованість у сумі 991,67 грн. яка підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до ст. 68 ЖК УРСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки зазначено! о обов'язку останній не виконує. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати, а саме державне мито у розмірі 51 грн. та інформаційне-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі ЗО грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за квартплату в розмірі 1415,99 гри., посилаючись на те, що в порушення ст. 68 ЖК УРСР він не вносить плату за надану жилу площу. У попередньому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач у попереднє судове засідання не з'явився, просив справу розглядати за його відсутності, позов визнав, про що надав суду заяву. Відповідно до ст. 130 ЦПК України у разі визнання позову у попередньому засіданні суд на підставі ст. 174 ЦПК України за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що в порушення ст. 68 ЖК УРСР відповідач не вносить плату за надану йому жилу площу, в зв'язку з чим за період з 01 квітня 2007 року по 01 травня 2010 року виникла заборгованість у сумі 1415,99 грн. яка підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до ст. 68 ЖК УРСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки зазначеного обов'язку останній не виконує. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати, а саме державне мито у розмірі 51 грн. та інформаційне-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 30 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Па підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

В червні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в якому вказувала, що з 04 вересня 2004 року по 02 червня 2010 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільного малолітнього сина Нікіту, [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. [PERSON] є працездатною особою, проте матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому, враховуючи те, що відповідач має змогу та зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, позивачка просила суд стягувати з [PERSON] кошти (аліменти) в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 червня 2010 року і до повноліття сина. В попередньому судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, пояснивши, що має задовільний стан здоровя, працює та отримує щомісячний прибуток у вигляді заробітної плати, інших осіб на утримані не має. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків визнання позову відповідачем, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Зокрема, судом встановлено, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 02 червня 2010 року позивачка отримала в органах РАЦС свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.2). Від шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина Нікіту, [INFO], який знаходиться на утриманні [PERSON] (а.с.3, 4). Тому, виходячи з вимог ст.ст.180, 181, 183 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання його малолітнього сина. При визначенні розміру аліментів суд враховує задовільний стан здоровя, матеріальне становище дитини та платника аліментів, відсутність в останнього інших осіб на утриманні (ч. 1 ст.182 СК України). За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 81, ч.ч.1, 3 ст. 88 ЦПК України, п. 5 ст. 4 Декрету КМ України «Про державне мито» від 21 січня 1993 року № 7-93 з відповідача також підлягають стягненню 120 грн. витрат з інформаційно технічного забезпечення розгляду справи на користь державного бюджету м. Вознесенська та 51 грн. державного мита на користь місцевого бюджету м. Вознесенська.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

До суду звернулася [PERSON]А, з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що з 05 березня 2005 року перебуває в шлюбі з відповідачем по справі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Золотоніського МРУЮ Черкаської області за актовим записом №11. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: дочку [PERSON], 23.07.2005 року. Спільне життя подружжя не склалося. Причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони мають різні характери, в зв'язку з чим в сім'ї постійно виникали сварки та непорозуміння, які негативно впливали на дитину. Подружжя перестало розуміти один одного. На даний час разом вони не проживають, подружніх стосунків не підтримують. Шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження сімї неможливе, сімя розпалась остаточно. Спору про поділ майна не має. Тому, [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позов задоволити, витрати по розірванню шлюбу покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, також надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, на розірвання шлюбу згідний. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви сторін, приходить до висновку, що нозов підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні було достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливі, так як суперечать інтересам сторін та їх дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з обґрунтуванням доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з обґрунтуванням доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів відповідача, щомісячно, до повноліття дітей. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності в порядку заочного провадження, вимоги позову підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду справа розглянута за відсутністю позивачки та відповідача в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу стали проживати з матірю та з того часу перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу в достатній і будь-якій встановленій офіційній формі на утримання дітей не надає. Оцінюючи зібрані докази у справі, суд приходить до висновку, що відповідач як батько неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зобов'язаний утримувати дітей, проте матеріальної допомоги достатньої для задоволення їхніх розумних потреб, добровільно не надає. Якої-небудь взаємної угоди про сплату відповідачем аліментів в добровільному порядку між позивачкою і відповідачем досягнуто не було. На підставі вищевикладеного, у відповідності до ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України, суд приходить до висновку, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню, у звязку з чим з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів відповідача, щомісячно, починаючи з часу пред'явлення вимог - 11.01.2010 року, до повноліття дітей. В силу ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 51 грн., на користь ГУ ДКУ у Миколаївській області слід стягнути витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Outcome: approved