Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

В травні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків, посилаючись на те, що у звязку з професійним захворюванням втратив 50% працездатності і визнаний інвалідом 3 групи по профзахворюванню. Йому встановлені три професійних захворювання. З 11.05.1992 року по день встановлення профзахворювання, тобто по 11.07.2009 року він працював на ВАТ «КЗРК» підземним гірничим робітником очисного забою з правом ведення взривних робіт дільниці № 8 шахти»Октябрська». Загальний стаж роботи- 32 років 6 місяці.Із них в шкідливих та небезпечних умовах я відпрацював 16 років 11 місяці.). Рішеням ЛЕК НДІ від 19.03.2009 року,протокол № 746, йому встановлено професійні захворювання з діагнозом: Радикулопатія попереково-крижова з вираженим (3ст)статико-динамічними порушеннями,стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами. -Двосторонній плечолопатковий періартроз (ПФ 2ст),деформуючий артоз,в сполученні з періартрозами,ліктьових (ПФ 1 ст.) і колінних (ПФ 2ст.) суглобів,стійкий больовий синдром. Вегетативно-сенсорна поліневропатія рук з периферичними ангіодистонічними синдромом та трофічними порушеннями на кистях. Захворювання виникли в звязку з тривалим часом роботи в підземних умовах в шкідливих та небезпечних умовах праці,які перевищували санітарно-допустимі норми, в умовах несприятливого виробничого мікроклімату. Професійне захворювання унеможливило його повноцінне життя, його життя перетворилось в суцільне фізичне і моральне страждання в наслідок інвалідності і професійного захворювання, вважає що йому заподіяна моральна шкода. Винним у заподіянні шкоди є підприємства, що у порушення діючого законодавства не забезпечили безпечну організацію при виконання робіт, не виконувало норм і правил охорони праці. Вважає, що сума компенсації за заподіяну моральну шкоду в розмірі 130000 гривень, просив стягнути цю суму з [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат». Вважає, що при ухваленні рішення по позовній заяві суд зобов'язаний врахувати ступінь ушкодження здоров'я, а також те, що його фізичні і моральні страждання і переживання носять тривалий і незворотний характер. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, просила стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь позивача 130\~000 гр. в відшкодування моральної шкоди заподіяної в наслідок отримання професійного захворювання при виконанні трудових обовязків.. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» в особі [PERSON] позов не визнав. Вислухавши сторони, дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за такими підставами. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач з 11.05.1992 року по день встановлення профзахворювання, тобто по 11.07.2009 року працював на ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» підземним гірничим робітником очисного забою з правом ведення вибухових робіт дільниці № 8 шахти «Октябрська». Згідно трудової книжки загальний трудовий стаж позивача складає 32 років 6 місяці, із них в шкідливих та небезпечних умовах 16 років 11 місяці. Рішеням ЛЕК НДІ від 19.03.2009 року, протокол № 746, позивачу встановлено професійні захворювання з діагнозом: Радикулопатія попереково-крижова з вираженим (3ст)статико-динамічними порушеннями,стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами. -Двосторонній плечолопатковий періартроз (ПФ 2ст),деформуючий артоз,в сполученні з періартрозами,ліктьових (ПФ 1 ст.) і колінних (ПФ 2ст.) суглобів,стійкий больовий синдром. Вегетативно-сенсорна поліневропатія рук з периферичними ангіодистонічними синдромом та трофічними порушеннями на кистях. За висновком МСЕК від 03.07.2009 року позивачу була установлена втрата професійної працездатності 50%, та 3 група інвалідності, із них: по радикулопатії -30% та 3 группа інвалідності.По артозу-10%,по вібрації-10%. При повторному огляді 15 липня 2010 року позивачу підтверджено втрата професійної працездатності 50%, та 3 група інвалідності, із них: по рарадикулопатії -30% та 3 группа інвалідності.По артозу-10%,по вібрації-10%. Згідно з актом [PERSON] П-4 за № 24 від 06.04.2009 року розслідування професійного захворювання, п.16 професійне захворювання у позивача виникло за таких обставин: працюючи з 11.05.1992 року по день встановлення профзахворювання, тобто по 11.07.2009 року на ВАТ «КЗРК» підземним гірничим робітником очисного забою з правом ведення вибухових робіт дільниці № 8 шахти»Октябрська» виконував роботи, які внаслідок обмеженості робочого простору не дозволяю чого застосувати засоби малої механізації характеризувалися важкою працею, що перевищувала нормативи. Посилюючим шкідливим фактором був несприятливий мікроклімат характерний для підземних робіт. Причиною професійного захворювання зазначена робота впродовж 16 років 11 міс. В умовах важкої праці параметри яких перевищували нормативи: маса вантажу ,що піднімається та оперіщується вручну від 34 до 45 кг при нормі 30 кг.; статистичне навантаження при утримані вантажу двома руками від 149610 КгС до 187000 КгС при допустимому 70000 КгС.; нахили тулупу від 146 до 396 раз при допустимій нормі 100.Важкість праці підземного гірника очисного вибою відноситься до 3 класу 3 ступеню. Мікрокліматичні умови: відносна вологість повітря від 83% до 100% при допустимій 80-30%, що зазначено в п.17 вищезазначеного [PERSON]. В п.19 [PERSON] зазначено, що керівництво шахти «Октябрьська» РУ ім..Комінтерна, ШУ «Октябрьське» ВО Кривбасруда та ВАТ «КЗРК» в перід праці Позивача порушили ст. 13 Закону України «Про охорону праці»,ст..153 КзпП України. [PERSON] П-4 за № 24 від 06.04.2009 року розслідування професійного захворювання, не був оскаржений, підписаний головою комісії і всіма членами комісії. Відповідно санітарно-гігіенічною характеристикою умов праці від 02.02.2009 року за № 22 затвердженої головнм державним санітарним лікарем Жовтневого району на робочому місці позивача було перевищення допустимих норм пилу,шуму,вібрації,негативні кліматичні умови.. Так в пункті 12.5-12.12 санітарно-гігіенічної характеристики вказано на те,що вміст вільного диоксиду кремнію кристалічного в пилу становить від .2.2 до.6.4 мг/м3 при нормативному значенні 2.0; Вологість від 83-100% при нормі 30-80.; Температура від 17.6 при нормі 26 ; Шум від 82 до 115 при нормі 80 дБА. ВАЖКІСТЬ праці: рівень фізичного перенавантаження значно перевищував ГДН. Фізичне динамічне навантаження за зміну (кг/м 157 при допустимій нормі 41-90. По висновку санітарно-гігієнічної характеристики в відповідності гігієнічної кваліфікації праці ГН 3.3.5-3.3.8;6.6.1-083-2001 р умови праці відносяться д 3 класу, 3 ступеню шкідливості. Винним у заподіянні шкоди здоровю позивача є підприємство, що у порушення діючого законодавства не забезпечило безпечну організацію при виконання робіт, не виконувало норм і правил охорони праці. Факт провини підприємства підтверджується актом [PERSON] П-4 за № 24 від 06.04.2009 року розслідування професійного захворювання, санітарно-гігіенічною характеристикою умов праці від 02.02.2009 року за № 22, висновком МСЕК від 03.07.2009 року, висновком МСЕК від 15 липня 2010 року яким позивачу підтверджено втрата професійної працездатності 50%, та 3 група інвалідності. Вина відповідача підтверджується також виписками з історій хвороби позивача, які свідчать про стан його здоров'я, перенесені фізичні страждання і як наслідок моральні страждання. У позивача на підставі висновку МСЕК від 19.03.2009р. виникло право на відшкодування моральної шкоди. Нормою ст. 1167 ЦК України, що набрав чинності з 2004 року встановлено, що моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою яка її завдала. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що з вини підприємства він переносить як фізичні так і моральні страждання викликані ушкодженням здоров'я в наслідок професійного захворювання, одержання тимчасової, а потім стійкої втрати працездатності при виконанні трудових обов'язків. Таким чином, заподіяне позивачу з вини підприємства професійне захворювання викликає в нього фізичні і моральні страждання, порушило звичний для нього спосіб життя, вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, для підтримки здоров'я, порушило нормальні життєві зв'язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного життя, унаслідок порушення відносин з оточуючими людьми. Відповідно до розяснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоровя умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. 3 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Одним із завдань цього Закону та обов'язку Фонду соціального страхування було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим та членам їх сімей від нещасних випадків. Законами України про Державний бюджет на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія, в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, абзацу 4 ст. 1, підпункту «є» ч, 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п. З Прикінцевих положень виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної (немайнової) шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт таким абзацом: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року». 23.02.2007 року був ухвалений Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату працездатності". Зокрема даним законом про зміни до базового Закону передбачено вилучення з Закону ст.ст. 1, 21, 28, 34, 35 норми, щодо обовязку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професіональних захворювань України виплачувати грошову суму за моральну шкоду потерпілому, внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п. 1, абзацу 3 п. 5, п. 9, абзацу 3 п. 10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що спірні правовідносини виникають із трудових правовідносин. Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, безпідставні, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 268 ЦПК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Інші доводи відповідачіа спростовуються матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд не може погодитися із запереченнями представників відповідача - відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку праця в умовах важкої фізичної праці, яка перевищувала ГДР, як визначено висновками комісії \~при \~розслідуванні профзахворювання, і які не оскаржило підприємство-відповідач. \~ Отже, в судовому засіданні встановлено, \~що при \~виконанні \~трудових \~обовязків здоровю позивача була заподіяна шкода в наслідок професійного захворювання, \~винним в отриманні позивачем професійного захворювання є відповідач [PERSON] акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат». При вказаних \~обставинах \~суд \~вважає, що в наслідок професійного захворюванням порушено звичайний \~для \~позивача спосіб життя, він \~ вимушений \~витрачати \~додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання. Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України, акту розлідування хронічного професійного захворювання форми П-4 від 07.04. 2009 року, виписки із історії хвороби [PERSON] Українського НДІ промислової медицини, суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність не забезпечення [PERSON] акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат» під час праці на підприємстві позивача якісних та безпечних умов праці. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. У звязку з професійним захворюванням змінився спосіб та якість життя позивача, що завдає йому моральних страждань. Він постійно відчуває біль в різних частинах тіла, такий стан не дає йому можливості спокійно спати ночами, займатися фізичною роботою. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що вперше позивачу 03.07..09. року встановлено 50% втрати професійної працездатності в наслідок професійного захворювання і 3 група інвалідності, а також характер захворювання, пов'язаних з заподіянням ушкодження здоровю фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги позивача задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» 45 000 грн у відшкодування моральної шкоди. На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: approved