Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Павлоградському районі Дніпропетровської області в якій просила суд: - зобовязати відповідача вчинити дії по перерахунку та виплаті щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, та за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що вона має статус «Дитини війни». Відповідач повинен здійснювати надбавку до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, однак відмовляється це робити. Вважає бездіяльність відповідача неправомірною та такою, що суперечить рішенням Конституційного суду України та діючого законодавства України. Зазначене призвело до недоотримання ним гарантованої державою щомісячної допомоги. Представник відповідача надав суду заперечення проти позову як позицію відповідача стосовно позовних вимог, в яких, зазначив, що Управління Пенсійного фонду в Павлоградському районі Дніпропетровської області не погоджує з даним позовом оскільки, для призначення та виплати підвищення дітям війни за минулий час немає законних підстав. Таким чином, провести позивачу розрахунок підвищення як дитині війни за минулий час відповідач законних підстав не має за невизначеністю величини мінімального розміру пенсії та на підставі того, що вказані закони зворотної сили не мають, оскільки це не передбачено прямим приписом закону під час визначення порядку його вступу в дію. В судове засідання позивач та представник відповідача не зявились, надавши заяви з прохання розглянути справу за їх відсутністю. На підставі наведеного, судом ухвалено розглядати справу у заочному порядку. Дослідивши в судовому засіданні наявні докази по справі, в тому числі посвідчення, відповідно до змісту якого зазначено, що позивач отримує пенсію за віком, крім того зазначено, що вона має статус „Дитини Війни ( а.с. 8 ), судом встановлено, що позивач дійсно є пенсіонером, отримує пенсію за віком в Управлінні Пенсійного фонду України в Павлоградському районі Дніпропетровської області та має статус ,Дитини Війни. Ці обставини не потребують доказуванню так як визнаються сторонами. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким сторони обгрунтовували свої позиції по справі, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відносно вимог по виплатам за 2007 рік: Відповідно до ст.З Конституції України, людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обовязком держави. Згідно ч.2 ст.19 Конституції України ограни державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у іспосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни ( в редакції яка діяла станом на 2007 рік ) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Дійсно п. 12 ст. 71 Законом України „Про державний бюджет України на 2007 рік дію статті 6 було призупинено та ст. 111 вказаного закону встановлено, що виплата цього підвищення у 2007 році проводиться лише особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Однак рішенням Конституційного Суду України №6- рп/2007 від 09 липня 2007 року, положення п.12 ст. 71, а також ст. 111 Закону України „Про державний бюджет України визнані неконституційними, та втратили чинність. Крім того, п.5 та п. 6 резолютивної частини зазначеного рішення Конституційного Суду України передбачено, що воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. За таких підстав, суд вважає, що бездіяльність відповідача, яка знайшла своє відображення в тому, що він не здійснив перерахунок та виплати позивачу щомісячної набавки до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, згідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в період з 09 липня 2007 року по грудень 2007 року включно, є протиправною, такою, що не відповідає вимогам вказаного закону. Таким чином, відповідач повинен був підвищити пенсію починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року Відносно вимог по виплатам за 2008 рік, суд вважає, що правові підстави для вирішення вимог є аналогічними 2007 року. Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст статті 6 Закону України викладено в наступній редакції: дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів. Відповідно до частини 4 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищуються на 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які тратили працездатність. Підстави для підвищення пенсії за період з січня 2008 року по 22 травня 2008 року - були відсутні, оскільки позивачу пенсія виплачувалася у збільшеному розмірі у січні - березня 2008 року на 47 гривень щомісячно ( 10% від 470 гривень - прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність ), а в квітні на 48,10 гривень, тому позовні вимоги за-цей період не підлягають задоволенню. Проте, рішенням Конституційного суду України №10-рп від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» щодо викладення положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в новій редакції. Таким чином, відновлено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Статтею 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на 2008 рік затверджений у наступному розмірі з 01 січня - 470 гривень, з 01 квітня 481 гривня, з 01 липня - 482 гривні, з 01 жовтня - 498 гривень. На підставі наведеного, відповідач повинен був провести підвищення пенсії у збільшеному розмірі відповідно до вимог ст.6 Закону починаючи з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року. Підлягають також задоволенню і вимоги щодо підвищення пенсії за період часу 2009 року, оскільки вищенаведені положення закону мають законну силу та не були призупинені. Відповідно до вимог ст.54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» встановлено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, в розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Тобто цей розмір складає 498 гривень. Таким чином, під час розрахунку за період часу 2009 року необхідно застосовувати вищезазначений розмір. З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплати позивачу надбавку до пенсії згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, та період часу 2009 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці яка була виплачена у цей період позивач у меншому розмірі ніж передбачено зазначеними нормами закону або не виплачена. Разом з тим, суд не може визначити конкретну суму коштів які підлягають виплаті відповідачем на користь позивача, так як питання нарахування такого розміру не входить до компетенції суду. Посилання представника відповідача на ту обставину, що розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом першим части першої статті 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, а тому не можна його застосовувати при визначенні розміру надбавки до пенсії згідно ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, суд не може прийняти до уваги, так як розмір мінімальної пенсії за віком в Україні визначається виключно Законом України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування, що прямо зазначено в ч.2 ст. 5 цього Закону і саме з цього розміру необхідно виходити при визначення 30 % надбавки, так як Закон України „Про соціальний захист дітей війни не містить посилання на будь-який інший порядок обчислення мінімальної пенсії за віком або його розмір. Статтею 46 Конституції України передбачено, що право на соціальний захист громадян гарантується державою, таке право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням. Прийняття до уваги твердження представника відповідача призвело б до звуженню обсягу прав позивача гарантованих Конституцією. Відповідно до ч.І ст.88 ЦПК України, - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Розмір таких витрат суд визначає з урахуванням - необхідних до сплати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 37 гривень, та 08,50 гривень судового збору, загальний розмір яких становить - 45,50 гривень. Інші витрати сплачені позивачем при звернення до суду з відповідним позовом є зайві. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved