Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-18 00:00:00

25.06.2009 року позивач - ВАТ Кредитпромбанк в особі Харківської філії ВАТ "Кредитпромбанк" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором № 7222/03/07-Z від 28.02.2007 року в розмірі 49792,61 доларів США, що за курсом, встановленим НБУ 16.04.2009 року, становить 383 403,10 грн. Позовні вимоги ВАТ Кредитпромбанк обґрунтовує тим, що 28.02.2007 року між ВАТ "Кредитпромбанк та [PERSON] укладено кредитний договір № 7222/03/07-Z. 28.02.2007 року між ВАТ "Кредитпромбанк" та відповідачами [PERSON] та [PERSON] укладено іпотечний договір № 7222/03-31/07-Z, предметом якого являється двокімнатна квартира [ADDRESS], відповідно до умов якого, [PERSON] та [PERSON] взяли на себе зобов'язання солідарно відповідати у повному обсязі перед позивачем, своїм майном за повне і своєчасне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором. За умовами п. 1.1 Кредитного договору позивач відкрив відповідачу [PERSON] кредит в іноземній валюті в розмірі 36 750 доларів США на споживчі цілі з кінцевим терміном повернення 10.02.2012 року. Відповідно до вимог п. 1.5 вказаного договору забезпеченням виконання зобов»язань за цим договором є іпотека двокімнатної квартири [ADDRESS] , згідно з Іпотечним договором. Відповідач [PERSON] зобов'язалась, починаючи з квітня 2007 року, частково погашати заборгованість за кредитом на рахунок, вказаний в кредитному договорі, в розмірі 622,88 доларів США щомісячно до 10-го числа кожного календарного місяця не пізніше 10.02.2012 року. Пунктом 1.3 Кредитного договору встановлено процентну ставку за кредитами на купівлю нерухомого майна в іноземній валюті в розмірі 14,75 % річних, яку відповідач [PERSON] зобов'язалась сплачувати щомісячно до 10-го числа кожного календарного місяця, згідно з п. 4.3 договору. За період з 10.04.2007 року по 10.07.2007 року відповідач [PERSON] сплатила частину кредиту та нарахованих відсотків. Починаючи з 10.08.2007 року припинила проведення оплати кредиту та нарахованих відсотків. Станом на 16.04.2009 року включно, сума заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором становить 49 792,61 доларів США, що складається з заборгованості за кредитом, в розмірі 34 258,48 доларів США; заборгованості за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 10 702,53 доларів США; суми пені в розмірі 4 831,60 доларів США. На адресу відповідача [PERSON] 19.09.2007 року позивачем направлено листа з вимогою погасити заборгованість, а 23.10.2007 року на адресу відповідачів [PERSON] та [PERSON] направлено листа з вимогою виконати взяти на себе зобов'язання відповідно до іпотечного договору та погасити заборгованість [PERSON] за кредитним договором. Однак, зазначені вимоги, відповідачами лишились без уваги. У зв'язку з тим, що відповідачі в добровільному порядку не виконали зобов'язань за кредитним договором та договором іпотеки, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. 01.10.2009 року відповідачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON], звернулись до суду з зустрічною позовною заявою до ВАТ "Кредитпромбанк" в особі Харківської філії ВАТ "Кредитпромбанк", [PERSON], в якій просять визнати недійсним пункт 1.5 Кредитного договору № 7222/03/07-Z від 28.02.2007 року. Визнати недійсним, як нікчемний, іпотечний договір № 7222/03-31/07-Z від 28.02.2007 року, укладений між ними, як майновими поручителями та ВАТ "Кредитпромбанк" в особі центрального відділення Харківської філії. В обґрунтування заявлених зустрічних позовних вимог, [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що відповідно до вимог п. 1.5 Кредитного договору, забезпеченням виконання зобов'язань за договором, є іпотека двокімнатної квартири [ADDRESS], згідно з Іпотечним договором. За умовами п.1.5 Кредитного договору [PERSON] зобов'язана відповідати перед Банком за зобов'язаннями, що випливають з цього договору, всіма коштами, майном, майновими правами, що їй належать на праві власності, на яке може бути звернено стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством. Стороною в кредитному договорі є [PERSON] Сторонами в іпотечному договорі є банк та вони. Ніяких зобов'язань вони, як поручителі, перед Банком не укладали. У зв'язку з тим, що вони не являлись сторонами за договором кредиту, не ставили особистих підписів на цьому договорі , а [PERSON] не являлась стороною іпотечного договору, вважають, що зобов'язань за кредитним договором та договором іпотеки нести не повинні. Представник позивача за первісним позовом , який діє на підставі довіреності, на судовому засіданні, підтримав заявлені позивачем позовні вимоги, просив позов задовольнити. Проти заявлених зустрічних позовних вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні зустрічного позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] на судовому засіданні вимоги позивача не визнали, заперечували проти задоволення позову. Зустрічні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити зустрічний позов. Відповідач [PERSON] на судове засідання не з'явилась, про причину неявки суду не повідомила, про день та місце розгляду справи неодноразово повідомлялась своєчасно та належним чином, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням та даними про отримання телеграми щодо виклику на судове засідання. Суд, вислухавши представника позивача за первісним позовом, відповідачів [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи та докази, надані сторонами в обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень на позовні вимоги, вважає, що позовні вимоги позивача за первісним позовом законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, вимоги позивачів за зустрічним позовом безпідставні та недоведені, через що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 28.02.2007 року між ВАТ "Кредитпромбанк та [PERSON] укладено кредитний договір № 7222/03/07-Z. 28.02.2007 року між ВАТ "Кредитпромбанк" та відповідачами [PERSON] та [PERSON] укладено іпотечний договір № 7222/03-31/07-Z, предметом якого являється двокімнатна квартира [ADDRESS], відповідно до умов якого, [PERSON] та [PERSON] взяли на себе зобов'язання солідарно відповідати у повному обсязі перед позивачем, своїм майном за повне і своєчасне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором. За умовами п. 1.1 Кредитного договору банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі в розмірі 36\~750 доларів США строком до 10 лютого 2012 року включено. Видача кредиту здійснювалася після надання позичальником банку документів, що підтверджують страхування заставленого майна на користь банку від ризиків втрати, ушкодження та інших ризиків, передбачених Договором іпотеки № 7222/03-31/07- Z від 28 лютого 2007 року. Відповідач [PERSON] зобов'язалась, починаючи з квітня 2007 року, частково погашати заборгованість за кредитом на рахунок, вказаний в кредитному договорі, в розмірі 622,88 доларів США щомісячно до 10-го числа кожного календарного місяця не пізніше 1.02.2012 року. Пунктом 1.3 Кредитного договору встановлено процентну ставку за кредитами на купівлю нерухомого майна в іноземній валюті в розмірі 14,75 % річних, яку відповідач [PERSON] зобов'язалась сплачувати щомісячно до 10-го числа кожного календарного місяця, згідно з п. 4.3 договору. За період з 10.04.2007 року по 10.07.2007 року відповідач [PERSON] сплатила частину кредиту та нарахованих відсотків. Починаючи з 10.08.2007 року припинила проведення оплати кредиту та нарахованих відсотків. Станом на 16.04.2009 року включно, сума заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором становить 49 792,61 доларів США, що складається з заборгованості за кредитом, в розмірі 34 258,48 доларів США; заборгованості за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 10 702,53 доларів США; суми пені в розмірі 4 831,60 доларів США. На адресу відповідача [PERSON] 19.09.2007 року позивачем направлено листа з вимогою погасити заборгованість, який вона отримала особисто 28.09.2007 року . 23.10.2007 року на адресу відповідачів [PERSON] та [PERSON] направлено листа з вимогою виконати взяти на себе зобов'язання відповідно до іпотечного договору та погасити заборгованість [PERSON] за кредитним договором. Однак, зазначені вимоги, відповідачами лишились без уваги. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинно виконуватись належним чином, згідно умов договору та вимог цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення Відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, та на вимогу кредитора зобовязаний сплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а якщо за порушення зобовязання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків, передбачених ст.624 ЦК України. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення умов договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що банком було виконано зобов»язання в частині надання позичальнику кредиту в розмірі 36\~750 доларів США на споживчі цілі. З свого боку позивальник не виконав прийнятих на себе за вказаним договором кредиту зобов»язань, що призвело до настання правових наслідків порушення зобов»язання, які передбачено умовами вказаного вище договору. Позичальник, в особі відповідача [PERSON], не оспорює суму заборгованості по кредитному договору, яка виникла за вказаний вище період часу. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також не оспорювали суму заборгованості, що свідчить про те, що відповідачами визнано факт наявності заборгованості по прийнятим на себе зобов»язанням перед банком у визначеному розмірі, що станом на 16 квітня 2009 року, тобто на термін повного погашення заборгованості за кредитом та процентами за кредитним договором від 28.02.2007 року, становить 383\~403, 10 грн . Умовами іпотечного договору передбачено, що у забезпечення зобов»язання боржника перед іпотеко держателем за кредитним договором іпотекодавці надають іпотекодержателю в іпотеку майно. В розділі «предмет договору» зазначено істотні умови кредитного договору. Таким чином, проаналізував умови кредитного договору та іпотечного договору, суд доходить висновку , що вказаними договорами встановлена солідарна відповідальність. Відповідно до вимог ст.. 543 ЦК України у разі солідарного обов»язку боржників ( солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов»язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь- кого з них окремо. Таким чином суд вважає, що відповідачі не виконали зобовязання за договорами кредиту та іпотеки і не сплатили своєчасно суму заборгованості за кредитним договором, тому вбачаються підстави для стягнення з них солідарно на користь позивача вищезазначеної суми заборгованості. В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивачі [PERSON] посилаються на той факт, що банк та [PERSON] діяли спільно з єдиною метою отримання суми непогашеного кредиту з [PERSON]. При цьому вони вказаний договір кредитну не підписували, що свідчить про те, що вона не вступали в договірні кредитні відносини. Зазначену обставину вони вважають підставою для визнання кредитного договору недійсним в частині його забезпечення іпотекою квартири, що належить їм на праві власності. На їхню думку, іпотечний договір є нікчемним в момент його укладення, так як вони, як майнові поручителі ніяких зобов»язань перед банком не укладали, тому що боржником визначено [PERSON] Іпотечний договір не містить в собі даних про боржника за кредитним договором, кредитний договір не містить в собі даних про майнових поручителів. З матеріалів справи та доказів , наданих сторонами вбачається, що при укладанні вказаних вище договорів , сторонами цих договорів було додержано загальні вимоги, які є необхідними для чинності правочину. Так, зміст правочинів не суперечить нормам цивільного законодавства, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, особи, які вчиняли правочини, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників правочинів було вільним, відповідало їхній внутрішній волі, додержано форму правочинів, правочини спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними. Позивачі [PERSON] стверджують про те, що іпотечний договір ними було підписано лише виключено за умов, що боржник [PERSON] їх запевнила про те, що вона буде виконувати прийняті на себе зобов»язання, а тому підписання такого договору носить формальний характер. При цьому позивачі за зустрічним позовом не заперечують того факту, що вони були ознайомлені з умовами іпотечного договору. Таким чином, суд вважає, що твердження позивачів [PERSON] стосовно того, що є підстави для визнання недійсними п. 1.5 кредитного договору та іпотечного договору за умов того, що кредитний договір не підписаний ним , а іпотечний- Карповою Т.Б. не ґрунтуються на приписах чинного цивільного законодавства України. Так, вказані вище договори є двосторонніми правочинами, а тому підписи інших осіб, які не є сторонами договорів не повинні міститися на цих договорах. Відповідно до вимог ст.. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Також позивачі просили звернути увагу суду на той факт, що відповідно до вимог чинного законодавства повинна була бути видана заставна. Відповідно до умов іпотечного договору ( п.2.5) , у відповідності до цього договору заставна не випускається. Відтак, вказане вище твердження позивачів є безпідставним. Відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачі за зустрічним позовом не надали суду достатніх та належних доказів на підтвердження законності та обґрунтованості своїх вимог, що є підставою для відмови в задоволенні заявлених ними позовних вимог. Судові витрати, понесені позивачем при подачі позову до суду та підтверджені документально, підлягають стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача, в порядку ч.1 ст. 88 ЦПК України На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved