Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання незаконними застосування штрафних санкцій. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, при цьому пояснив суду, що 18 січня 2010 року між позивачкою [PERSON]М та «Турагентом» - приватним підприємцем [PERSON], яка діяла від імені та за дорученням «Туроператора» - [PERSON] «Корал Тревел», було укладено договір №04 на туристичне обслуговування, яке передбачало туристичну поїздку (позивачки [PERSON] та її чоловіка - [PERSON]П.) до Єгипту, м.Шарм-ель-Шейх, в період з 21.01.2010 року по 31.01.2010 року. Відповідно до п.3.4. цього договору у ввечері цього ж дня, тобто 18.01.2010 року [PERSON] було оплачено 13 875,00 гривень вартості послуг. Представник позивача адвокат [PERSON] зазначив, що 19 січня 2010 року на наступний день після оплати, позивачка [PERSON] повідомила у письмовій формі «Туроператора» - [PERSON] «Корал Тревел», через «Турагента» - ПП [PERSON] про відмову від поїздки, що відповідає вимогам п.5.4. договору №04 від 18.01.2010 року, відповідно до якого турист може за певних умов, передбачених договором, негайно, але не пізніше за 48 годин з моменту їх настання, може відмовитися від послуг за даним договором, повідомивши «Туроператора» через «Турагента» про свою відмову у письмовій формі. Причиною відмови від поїздки було повідомлення по різних шалах телебачення України та в мережі «Інтернет» про стихійне лихо, а саме повінь, в Єгипті, від якої найбільше постраждали міста Шарм-ель-Шейх та Хургада. Як вбачається з даних повідомлень, внаслідок стихії загинуло більше десяти осіб, десятки людей зникли безвісти, порушена інфраструктура, а саме були розмиті дороги, залиті брудом пляжі та вулиці, знеструмлені готелі, залиті каналізаційними стоками пляжі, частково зруйнований дах аеропорту в м.Шарм-ель-Шейх, залиті злітно-посадочні полоси, аеропорт літаки не приймав, і т.д.. За повідомленнями синоптиків в друкованих засобах масової інформації зливи могли відновитись найближчим часом і могли продовжуватись. У звязку із вищезазначеною відмовою, «Турагентом» - приватним підприємцем [PERSON] було направлено до [PERSON] «Хоттур», з яким у [PERSON] укладений субагентський договір на реалізацію туристичних продуктів №80 від 01.04.2009 року, письмові запити з проханням розяснити ситуацію, яка склалась на курорті Шарм-ель-Шейх. На дані письмові запити було надіслано повідомлення від [PERSON] «Хоттур», яке повністю протирічило повідомленням в засобах масової інформації, а також рахунок фактуру №СФ-00288 від 19.01.2010 року про штрафні санкції в розмірі 12 583,60 грн.. 21 січня 2010 року від [PERSON] «Хоттур» прийшло повідомлення про стягнення через «Турагента» меншої суми штрафних санкцій в розмірі еквівалентній 580 доларам США, а саме 4 727,00 грн., які «Турагент» зобовязана була перерахувати із суми коштів сплачених [PERSON] за послуги згідно договорів з [PERSON] «Хоттур» та [PERSON] (Корал Тревел». Представник позивача - адвокат [PERSON] пояснив, що позивачкою [PERSON] було надіслано заяву на адресу відповідачів і отримано відповідь від [PERSON] «Корал Тревел» №454 від 12.02.2010 року, з якої вбачається, що «Туроператор» не погоджується з доводами позивача і вважає відмову Туриста ([PERSON]М.) від договору про надання послуг здійсненою за власною ініціативою та в односторонньому порядку. Вважає, що дії відповідача по справі «Туроператора» - ЮВ «Корал Тревел» щодо стягнення будь-яких штрафних санкцій з позивачки [PERSON] є незаконними, а тому кошти в сумі 4727,00 грн., які були стягнуті із суми сплачених туристичних луг через «Турагента» ПП [PERSON], повинні бути повернуті позивачці. Відповідач, приватний підприємець [PERSON], позов не визнала та надала суду письмові пояснення, де зазначає, що 18.01.201 року дійсно з громадянкою [PERSON] було укладено договір №04 про надання туристичних послуг, а саме туру до Єгипту, м.Шарм-ель-Шейх, в період з 21.01.2010 року по 31.01.2010 року. 19.01.2010 року було отримано підтвердження даного туру від («Туроператора» - [PERSON] «Корал Тревел». Того ж дня, позивач [PERSON] звернулася до відповідача «Турагента» ПП [PERSON] з письмовою заявою про анулювання туру за договором №4 від 18.01.2010 року у звязку із повінню, яка мала місце в Єгипті, в тому числі і на території курорту в м.Шарм-ель-Шейх, про що повідомлялось в засобах масової інформації. Відповідач ПП [PERSON] у своїх поясненнях зазначає, що 19.01.2010 року (11.55 год) ним було відправлено прохання про анулювання. 19.01.2010 року (15:35 год) ПП [PERSON] було відправлено інформацію про те, що клієнти категорично відмовляються вилітати на відпочинок у антисанітарні умови. 20.01.2010 року відповідачем ПП [PERSON] було отримано інформацію від [PERSON] «Корал Тревел» про те, що аеропорт в м. Шарм-ель-Шейх та готель працюють у звичайному режимі. 20.01.2010 року відповідачем ПП [PERSON] було відправлено ще одне прохання про ануляцію без застосування штрафних санкцій на адресу відповідача [PERSON] «Корал Гревел». 21.01.2010 року на адресу відповідача ПП [PERSON] надійшов рахунок на суму 4 727, 00 грн.. Представник відповідача приватного підприємця [PERSON]Є - [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 22.04.2010 року, письмові пояснення відповідача ПП [PERSON] підтримала повністю, позов не визнала та додатково суду пояснила, що відповідач ПП [PERSON] вчасно інформувала туристів про відповіді від [PERSON] «Корал Тревел», зверталася (по телефону) у Посольство Єгипту в Україні, де отримала інформацію про відсутність форс-мажорних обставин та території курорту в м. Шарм-ель-Шейх в Єгипті, а тому вважає, що факти викладені в позові позивача [PERSON]М, не відповідають дійсності, позовні вимоги не підлягають до задоволення. Відповідач [PERSON] «Корал Тревел» позов не визнав, подавши до суду письмові заперечення проти позову, де зазначає, що позивач не надав жодного підтвердження своїм твердженням про настання форс-мажорних обставин, а додані до позову публікації з мережі Інтернет про повені є неофіційною інформацією і не можуть вважатися доказом настання форс-мажорних обставин. Зазначає, що жодних заяв Міністерства закордонних справ України, Міністерства з надзвичайних ситуацій України або Міністерства культури та туризму України із застереженнями щодо відвідання території Єгипту та рекомендаціями громадянам України утримання від поїздок до Єгипту також не було. Враховуючи викладене в заперечені проти позову, відповідач [PERSON] «Корал Тревел» вважає, що відмова туристів від договору про надання послуг була здійснена за власною ініціативою та в односторонньому порядку. Представник відповідача [PERSON] «Корал Тревел» - [PERSON], в судовому засіданні письмові заперечення проти позову підтримала позов не визнала. Додатково суду пояснила, що [PERSON] І «Корал Тревел» було завдано збитки на суму 4 727, 00 грн., тобто вартість 2 авіаквитків у напрямку Київ - Шарм-ель-Шейх - Київ, що були фактично понесенні ним по договору №04 від 18.01.2010 року, а тому вирахуванні з вартості туру поверненню не підлягають. Вважає, що у звязку із вищезазначеним, вимога позивача про повернення коштів в сумі 4 727, 00 грн. є необгрунтованою доказами, а тому позов не підлягає до задоволення. ^ Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи прийшов до висновку, що позов [PERSON] до приватного підприємця [PERSON], [PERSON] «Корал Тревел» про визнання незаконними застосування штрафних санкцій підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 18 січня 2010 року між позивачкою [PERSON]М та «Турагентом» - приватним підприємцем [PERSON], яка діяла від імені та за дорученим «Туроператора» - [PERSON] «Корал Тревел», було укладено договір №04 на туристичне обслуговування, яке передбачало туристичну поїздку (позивачки [PERSON] та її чоловіка - [PERSON]) до Єгипту, м.Шарм-ель-Шейх, в період з 21.01.2010 року по 31.01.2010 року. Відповідно рп.3.4. даного договору, [PERSON] було оплачено 13 875,00 гривень вартості послуг. 19 січня 2010 року, приблизно через половину доби, позивачка [PERSON] повідомила у письмовій формі «Туроператора» - [PERSON] «Корал Тревел», через «Турагента» - ПП [PERSON] про відмову від поїздки, зазначивши, що причиною такої відмови було повідомлення по різних каналах телебачення України та в мережі «Інтернет» про стихійне лихо, а саме повінь в Єгипті, від якої найбільше постраждали міста Шарм-ель-Шейх та Хургада. За повідомленнями синоптиків, що мали місце в друкованих засобах масової інформації зливи могли відновитись найближчим часом і могли продовжуватись. Як було встановлено судом, у відповідь на відмову позивача від договору №04 від 18.01.2010 року, відповідачем [PERSON] «Корал Тревел» було застосовано штрафні санкції. Так, відповідно до рахунку фактуру №СФ-00288 від 19.01.2010 року було застосовано штрафні санкції в розмірі 12583,60 грн., які були згодом зменшені. 21 січня 2010 року від [PERSON] «Хоттур» прийшло повідомлення про стягнення через «Турагента» ПП [PERSON] суми штрафів в розмірі еквівалентному 580 доларам США, а саме 4 727,00 грн., які «Турагент» зобовязана була перерахувати із суми коштів сплачених [PERSON] за послуги згідно договорів з [PERSON] «Хоттур» та [PERSON] «Корал Тревел». Як встановлено судом із повідомлень представника [PERSON] «Корал Тревел», розмір штрафних санкцій, які були застосовані до позивача [PERSON], є еквівалентним вартості 2 авіаквитків у напрямку Київ - Шарм-ель-Шейх - Київ, що були оплачені. Суд вважає, що застосування відповідачем штрафних санкцій є неправомірним з огляду на наступне: Відповідно до ст. 14 ЦК України, особа може бути звільнена від цивільного обовязку або його виконання у випадках, встановлених договором. Згідно ст.617 ЦК України, особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Крім того, відповідно до п.4.11 договору №04 від 18.01.2010 року у випадку виникнення : обставин непереборної сили сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання будь-якого із зобовязань за цим договором, не виконаним на момент виникнення таким обставин. Обставини непереборної сили включають стихійні лиха, екстремальні погодні умови - повінь. Сторона, для якої створилася неможливість виконання прийнятих на себе зобовязань, внаслідок дії форс-мажорних обставин, зобовязана в письмовій формі та негайно, але не пізніше 48 і годин з моменту їх настання, повідомити іншу сторону про час настання і припинення дії таких обставин. Суд вважає, що в ситуації, яка виникла станом на 19.01.2010 року позивач [PERSON] дотрималась умов пункту 4.11. договору №04 від 18.01.2010 року, повідомивши негайно, тобто не пізніше 48 годин з моменту її настання, про повінь, яка мала місце в Єгипті, зокрема, в місті Шарм- Іель-Шейх, дізнавшись про повінь із засобів масової інформації, зокрема з новин українського телебачення. При цьому, повідомлення було надіслано відповідачам у відповідності до договору в письмовій формі. Суд враховує виключність ситуації в якій опинилась позивач [PERSON], а саме те, що повінь мала місце саме в день оплати позивачем туристичних послуг і те, що між даною оплатою та повідомленнями про повінь, написаною заявою про відмову від поїздки, мав місце короткий проміжок часу, тобто приблизно половина доби. Суд, надавши оцінку публікаціям із засобів масової інформації, наданих позивачем, вважає їх правдивими, такими, дійсно були опублікованими в газетах і висвітленими по телебаченню. Крім того, із дослідженого судом Листа готелю Тропікана [PERSON], де мала відпочивати позивачка [PERSON], слідує, що адміністрація даного готелю визнала той факт, що повінь мала місце у січні 2010 року. Оскільки в даній ситуації між сторонами існують договірні відносини, то сторони по справі повинні керуватися цивільним законодавством України, зокрема, ст.14 ЦК України, відповідно до якої особа може бути звільнена від цивільного обовязку або його виконання у випадках, встановлених договором. Оскільки, в договорі №04 від 18.01.2010 року відсутні будь-які вимоги щодо предявлення спеціально встановлених документів для підтвердження форс-мажорних j обставин, то посилання відповідача на недотримання такої процедури є необгрунтованими та до уваги не беруться. Суд критично ставиться до посилань відповідача [PERSON] «Корал Тревел» на норми українського законодавства, переліченого в запереченні проти позов, оскільки дія таких норм не поширюються на відносини, що існують в даній ситуації. Разом з тим, суд вважає, що екстремальні погодні умови - повінь, зокрема, яка спричинила і загибель людей, давала обґрунтовані підстави позивачу для відмови від поїздки, тобто від виконання обовязків по договору. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що факт наявності екстремальних погодних умов - повені, як підстави для звільнення від відповідальності позивачкою [PERSON] І було доведено. Оскільки, відповідно до абзацу четвертого пункту 4.11 договору №04 від 18.01.2010 року у випадку настання форс-мажорних обставин жодна зі сторін не буде мати права на компенсацію іншою стороною можливих збитків, то застосування штрафних санкцій відповідачем [PERSON] «Корал Тревел» е неправомірним. Варто також зазначити, що відповідно до дослідженого судом рахунку фактури №173572 від 21.01.2010 року сплата за квитки відбулася 21 січня 2010 року, тобі як заява про відмову від послуг за договором №04 від 18.01.2010 року була подана позивачем [PERSON] 19 січня 2010 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що збитки завданні відповідачу [PERSON] «Корал Тревел» в сумі 4 727,00 грн. (вартість квитків) з вини самого відповідача. Разом з тим, відповідно до ст. 13 Закону України «Про туризм», з метою забезпечення безпеки туристів субєкти туристичної діяльності, здійснюючи відповідний вид діяльності, зобовязані інформувати туристів про можливі небезпеки під час подорожі, створювати безпечні умови в місцях наданих туристичних послуг. Із досліджених матеріалів даної цивільної справи слідує, що відповідачами вищезазначених вимог законодавства дотримано не було. На підставі наведеного та

Outcome: approved