Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що 18 жовтня 2007 року помер її батько - [PERSON], яка постійно проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина на жилий будинок № 54 по вул. Першотравневій в с.Антопіль та на приватизовані земельні ділянки: площею 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель, 0,36 га - для ведення особистого підсобного господарства. Спадкоємцями за законом першої черги є позивач та відповідачі. [PERSON] заповів все своє майно позивачу та відповідачам в рівних частках. Позивач та відповідачі на протязі шести місяців з дня смерті батька подали заяви державному нотаріусу про прийняття спадщини, однак потім брат [PERSON] та сестра [PERSON] відмовилися реалізовувати оформляти свої спадкові права. Тому позивач з братом вирішили оформити свої спадкові права в рівних частках. Крім того, позивач не може реалізувати своє право на отримання спадщини, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок та земельні ділянки. Вказані документи не можуть бути виготовлені в силу ст.ст. 26, 346 ч.І п.11 ЦК України у зв'язку зі смертю власника. Позивач просить визнати за нею право власності на 1\\2 частину жилого будинку за № 54 по вул. Першотравнева с.Антопіль, Андрушівського району та на 1\\2 частину приватизованих земельних ділянок. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала, обгрунтувавши вищенаведеними обставинами та просила його задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги визнали та не заперечували проти його задоволення. Судом встановлено, що 18 жовтня 2007 року помер - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.4). Довідкою Антопільської сільської ради № 9 від 20 січня 2010 року підтверджується, що за [PERSON] значиться житловий будинок за адресою: вул. Першотравнева, 54, с. Антопіль, Андрушівського району, Житомирської області (а.с.7). Згідно рішення виконкому Антопільської сільської ради від 20 січня 1994 року № 2 [PERSON] були передані у приватну власність земельні ділянки: площею 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель та 0,36 га - для ведення особистого підсобного господарства (а.с.8). Позивач є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, що підтверджується копією заповіту від 11 червня 2003 року, який не змінено та не скасовано (а.с.5). Згідно довідки державної нотаріальної контори позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька - [PERSON] шляхом подачі заяви про прийняття спащини до нотаріальної контори (а.с. 21-28). Вирішуючи спір суд також виходить із положень ст. З ч.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952- IV , згідно з якими , право власності на нерухоме майно , набуте згідно з діючим законодавством до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Суд вважає, що спадкодавець був власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно ст. 120 ЗК України позивач набуває право власності на земельні ділянки з моменту набуття права власності на жилий будинок. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. За клопотанням позивача суд не стягує судові витрати з відповідачів.

Outcome: approved