Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-19 00:00:00

Позивачки звернулися до відповідача з позовом про визнання дій відповідача незаконними, зобовязання відповідача перерахувати та виплатити їй додаткову пенсію з 01.01.2007року відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , а також доплати за проживання на радіоактивно забрудженій території, яка передбачена ст.. 39 цього ж Закону. Позивачки посилаються на те, що вони є інвалідами ( [PERSON] 2 групи. [PERSON] - 3 групи), потерпілі внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розміри додатково; пенсії за шкоду, заподіяну здоров*ю, особам, віднесеним до категорії 1 інвалідам 2 групи складає 75%, інвалідам 3 групи - 50% мінімальної пенсії за віком. Позивачки вважають відмову відповідача у перерахуванні та виплат недоотриманих сум відповідно до визначених Законом розмірів незаконними, просять визнати такі дії незаконними, зобовязати відповідача провести перерахунок та виплати1 недотриману пенсію відповідно до вимог ст. 50 зазначеного Закону. Позивачки у судове засідання не з*явилися, у позові просили справу розглянута без їх участі. Представник відповідача у судове засідання не з*явився, про день і час слухання справи повідомлений вчасно, надіслали суду письмове заперечення, в якому позов не визнають, посилаючись на те, що управління Пенсійного фонду України в Іванківськом районі діяло в межах чинного законодавства України. Ч.З ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом і» цієї статті, застосовується виключно для визначення пенсій, призначених згідно із шм законом, а тому щодо пенсіонерів, яким призначена пенсія за іншими законами, він не застосовується. Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено пенсії, виходячи з мінімальної пенсії за віком, який для цієї категорії пенсіонерів законодавчо встановлений не був. Відповідач діяв у межах бюджетного законодавства, постанов КМ України, якому відповідно до ст. 62 Закону України «Поро статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» надано право розяснення порядку застосування цього закону. Відповідач просить у задоволенні позову відмовити Також наполягають на застосування строку позовної давності - три роки. Судом встановлено, що позивачки є потерпілими 1 категорії, [PERSON] інвалідом 2 групи, [PERSON] інвалідом 3 групи, що підтверджено відповідними посвідченнями, довідками МСЕК ( а.с. ________). Як вбачається з довідок, виданих відповідачем, розмір додаткової пенсії: у [PERSON] з січня 2007 року становив 14,93 грн., з січня 2008 року - 94 грн., з квітня 2008 року - 96,20 грн.,, з липня 2008 року - 96,40 грн., з жовтня 2008 року - 99,60 грн.; з листопада 2009 року - 114, 60 грн., з січня 2010 року - 139 грн., з квітня 2010 року -141, 20 грн.; у [PERSON] з січня 2007 року становив 9,96 грн., з січня 2008 року - 70,50 грн., з квітня 2008 року - 72,15 грн.,, з липня 2008 року - 72,30 грн., з жовтня 2008 року - 64,70 грн., з листопада 2009 року - 85,95 грн., з січня 2010 року - 104,25 грн., з квітня 2010 року -105 ,90 грн. Оскільки позивачки проживають на в [INFO], яке відноситься до зони посиленого радіологічного контролю внаслідок аварії ЧАЕС їм за проживання в цій зоні відповідачем проводиться доплата до пенсії у розміру 5 грн. 20 коп. Відповідно до ст. 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, віднесеним до категорії І призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров*ю, у розмірах ... інвалідам 2 групи - 75% мінімальної пенсії за віком, інвалідам 3 групи - 50 % мінімальні пенсії за віком. Позов поданий 19 травня 2010 року, тобто межі строку позовної давності з 07.07.2007 року Позовні вимоги позивачок в частині перерахунку пенсії з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року задоволенню не підлягають, оскільки Законами України «Про державний бюджет України на 2008 рік» ст. 50 було викладено в новій редакції, відповідно до закриття проводились виплати відповідачем 22.05.2008 року зазначені зміни рішенням Конституційного Суду України було визнано неконституційними, і з цього часу зазначеного норма втратила силу, і застосуванню підлягала раніше діюча норма. Посилання відповідача на те, що ст. 28 Закону України „ Про загальнообовязкові державне пенсійне страхування щодо розміру мінімальної пенсії за віком не можу застосовуватися до визначення розміру пенсії, призначеної за Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильське катастрофи, суд вважає некоректним, оскільки в останньому визначено за базу для обрахування пенсії саме мінімальну пенсію за віком. Основна і додаткова пенсія позивачкам нараховувалася та виплачувалася саме відповідачем, а тому посилання на те, що вони не є належним відповідачем у справі - некоректним, як і посилання на те, що коштів на такі виплати Пенсійний фонд нема? , оскільки вони не фінансуються з коштів пенсійного фонду. Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 року по справі „Кечко проти України в п.23 зазначив суд зауважує, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати свої робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правої, положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні до цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовити у цих виплатах док відповідні положення є чинними. П. 26 Суд не приймає до уваги аргумент Уряду щод бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися в відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань З ст. 62 Закону слідує, що Кабінет Міністрів України дає розяснення порядок застосування Закону, і аж ніяк не встановлює розмір компенсацій, чи змінює той, що вже вказаний в Законі. А отже постанови КМ України, на які посилається у своєму запереченні відповідач, як на підставу відповідності своїх дій чинному законодавству (J 523 від 30.05.1997 року, № 530 від 28.05.2008 року, № 654 від 16.07.2008 року) є таким що не відповідають нормам ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що визначав за ба; обрахунку пенсії таким особам з розрахунку мінімальної пенсії за віком. В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України ж. урядовими нормативними актами та вимоги ст. 92 Конституції України, згідно як виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина (п.1) основи соціального захисту (п.6). Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в меж повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. В низ коштів у розмірі, який значно менший ніж той, що встановлений ст. 54 Закону, неправомірною. Оскільки позивачки проживають на в с. Сукачі Іванківського рай: ¦ області, яке відноситься до зони посиленого радіологічного контролю внаслідок ЧАЕС їм за проживання в цій зоні відповідачем проводиться доплата до пенсії грн. 20 коп. Відповідно до ст. 50 Закону України „Про статус і соціальний захист постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, віднесеним - призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров*ю. - інвалідам 2 групи - 75% мінімальної пенсії за віком, інвалідам 3 групи - 50 * і пенсії за віком. Позов поданий 19 травня 2010 року, тобто межі строку позовної 07.07.2010 року Позовні вимоги позивачок в частині перерахунку пенсії з 22.05.2008 року задоволенню не підлягають, оскільки Законами України «Про бюджет України на 2008 рік» ст. 50 було викладено в новій редакції, відносно проводились виплати відповідачем 22.05.2008 року зазначені зміни Конституційного Суду України було визнано неконституційними, і з цього чого норма втратила силу, і застосуванню підлягала раніше діюча норма. Посилання відповідача\~на те,\~що ст.\~28\~Закону України\~„ Про\~загальнообовязкове державне пенсійне страхування щодо розміру мінімальної пенсії \~ \~ \~ \~ застосовуватися до визначення розміру пенсії, призначеної за Закон «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок катастрофи», суд вважає некоректним, оскільки в останньому визначення обрахування пенсії саме мінімальну пенсію за віком Основна і додаткова пенсія позивачкам нараховувалась та відповідачем, а тому посилання на те, що вони не є належним виправлення всі некоректним,\~як і\~посилання на те, що коштів на такі виплати Пенсійний фонд оскільки вони не фінансуються з коштів пенсійного фонду. Гак, Європейський Суд з людини у рішенні від 08.11.2005 року по справі „Кечко проти України в п.23 зазначення суд зауважує, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати всі робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінч виплату таких надбавок, вносячи зміни в законодавство. Однак, якщо чинне законом положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовити у цих виплатах дії відповідні положення є чинними. П. 26 Суд не приймає до уваги аргумент Уряду ще ж бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань . З ст. 62 Закону слідує, що Кабінет Міністрів України дає розяснення порядок застосування Закону, і аж ніяк не встановлює розмір компенсацій, чи змінює той, що б в вказаний в Законі. А отже постанови КМ України, на які посилається у своєму запереченні відповідач, як на підставу відповідності своїх дій чинному законодавству № 523 від 30.05.1997 року, № 530 від 28.05.2008 року, № 654 від 16.07.2008 року) є таким.», що не відповідають нормам ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що визначав за базі обрахунку пенсії таким особам з розрахунку мінімальної пенсії за віком. В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами та вимоги ст. 92 Конституції України, згідно як; виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина ( п.1) ти основи соціального захисту ( п.6). Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Виплата коштів у розмірі, який значно менший ніж той, що встановлений ст. 54 Закону, е неправомірною. Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю України є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави (ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними ( ст. 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (ст.22). Окрім того, встановлений ч.2 ст. 95 Конституції України , ч.2 ст. 38 Бюджетного Кодексу України перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків , пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин. За змістом положень ч.2 та 3 ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються, а держава повинна утримуватися від прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування чи звуження змісту та обсяг існуючих прав і свобод. Таким чином, враховуючи те, що зазначені вище зміни до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 22.05.2008 року визнані неконституційними, а отже втратили чинність саме з цього дня, відповідно чинними на з того ж дня і по даний час є попередня редакція цих статей, тому позов слід задовольниш частково: визнати дії відповідача неправомірним» та зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату позивачам недоплачених сум. додаткової пенсії у розмірах, визначених цією статтею за період з 07.07.2007 року по 31.12.2007року та з 22.05.2008 року. Подальший перерахунок та виплата пенсії позивачці має проводитись відповідачем з урахуванням вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зміни мінімальної пенсії за віком. Щодо решти вимог позивачки суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як пенсіонеру, який постійно проживає на території посиленого радіологічного контролю повинен на виплачуватися доплата у розмірі 1 мінімальної заробітної плати щомісяця. Позивачці, як пенсіонерці, яка проживає у вищезазначеній зоні радіоактивного забруднення відповідачем виплачувалися кошти, передбачені ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з суми 5 гривень 20 копійок, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, що підтверджується відповіддю відповідача на звернення позивачки № 11 від 23.06.2010 року (а.с.8-10). Одночасно слід зазначити, що з 2004 року розмір мінімальної заробітної плати встановлювався Законом України "Про Державний бюджет України" (на відповідний рік). Положення Законів України "Про Державний бюджет України" не містить обмежень щодо можливості застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст. 39 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". У 2007 році дія частини другої статті 39 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині виплати компенсацій і допомогу у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, була зупинена, відповідно до Закону України від 19 грудня 2006 року N 489-V "Про Державний бюджет України на 2007 рік". Однак рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року N 6- рп/2007 вказане зупинення дії ст.39 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було визнано неконституційним. У 2008 році частину першу та другу статті 39 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було викладено у іншій редакції - замінено однією частиною. Однак вищезазначені зміни до Закону також рішенням Конституційного права закінчень України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 були визнані неконституційними. після розі Таким чином, починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року (після права Конституційним Судом України рішення від 09.07.2007 №6-рп/2007), а також з 22 0 року по 31.12.2008 року (після прийняття Конституційним Судом України рішення 22.05.2008№10-рп/2008) законодавче регулювання відносин з виплати долі пенсіонерам, які проживають на території добровільного гарантованого віл.;зі визначалось ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції від 06.06.1996 №230/96-ВР), оскільки обмеження щодо її застосування було скасовано, а жодних обмежень Верховна Рада України не встановлювала. Отже, у цей період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 пенсіонерам, які проживають на території посиленого радіологічного контролю, була виплачуватись доплата у розмірі мінімальної заробітної плати. Невиконаного суб'єктом владних повноважень вимог закону тягне за собою визнання його для неправомірними. В даному випадку, неправомірними є лише дії по відношенню до виданої що мали здійснюватися позивачці за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року по 22.05.2008 року. На підставі викладеного, ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний зал громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

Outcome: partial