Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-25 00:00:00

У позовній заяві зазначено, що батько позивачки [PERSON] помер 23 вересня 2000 року. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки житлового будинку № 5 по вул. Палія в м.Запоріжжі із надвірними будовами. Означений житловий будинок належить [PERSON], який помер 23 вересня 2000 року та [PERSON] в рівних частках на підставі договору купівлі-продажу від 24.07.1974р. Житловий будинок № 5 розташований на земельній ділянці площею 598,4 м2. Крім житлового будинку, позначеного на плані літерою «А-1», на земельній ділянці також знаходяться сіні «а1», літня кухня «Б-1», вбиральня «В», колодязь «К», паркан № 1 та водогін. Загальна площа будинку складає 38,84 м2, жила -29,11 м2. На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, посвідчений 22 січня 1988 року державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 2-297. Згідно цього заповіту спадкоємицею 1/2 частки житлового будинку № 5 по вул. Палія в м. Запоріжжі є позивачка [PERSON]. З заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом строк позивачка не зверталася, проте згідно зі ст.549 ЦК України в ред. 1963 р., що діяв на момент прийняття спадщини, вона фактично прийняла спадщину, оскільки доглядає за будинком, здійснює там необхідні ремонтні роботи, сплачує комунальні платежі. Всі правовстановлюючі документи на житловий будинок та ключі від будинку знаходяться у позивачки, що також свідчить про прийняття нею спадщини. Крім того, до позивачки в порядку спадкування перейшли і особисті речі її батька, а саме: швейна машинка «Зінгер», килим розміром 1,5х2м, годинник настінний. Друга державна нотаріальна контора м. Запоріжжя відмовили позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки вона не звернулася у 6-місячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Крім того, у заповіті прізвище позивачки записано як «Артемьева», а в паспорті громадянина України зазначено «Артем'єва». Позивачка вважає, що ця різниця пояснюється тим, що заповіт друкувався на друкарській машинці, де відсутні літера «є» та апостроф. В позивачки немає іншої можливості отримати правовстановлюючі документи на частку будинку, тому вона вимушена звернутися з цим позовом до суду. Позивачка вважає, що за нею має бути визнано право власності на 1/2 частку житлового будинку № 5 по вул. Палія у м. Запоріжжі в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Спадкоємцями за законом [PERSON] є його дружина [PERSON], яка проживала з ним на момент його смерті, у зв'язку з чим має бути притягнута до участі у справі у якості відповідачки, та син [PERSON], який не проживав разом із батьком та не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Позивачка вважає, що [PERSON] має бути притягнутий у якості третьої особи. Довідку про вартість спірного житлового будинку ОП "ЗМБТІ" надали позивачці станом на 15.12.1986 р., тобто ще в карбованцях. Після проведення 01.04.2010 р. інвентаризації вищевказаного будинку, була визначена його вартість, яка склала 72441 гривню Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята позивачкою у 2000 році, то згідно прикінцевих положень до ЦК 2003 р. цивільна справа в частині підстав та порядку спадкування після смерті [PERSON] має бути розглянута за нормами ЦК у редакції 1963 року. Оскільки встановлення факту прийняття спадщини та належності заповіту пов'язано з вирішенням спору про право, то згідно зі ст.235 ЦПК України справа вирішується в позовному провадженні. На підставі викладеного, позивачка просить суд встановити факт прийняття нею, [PERSON], спадщини після смерті [PERSON]; встановити факт належності їй, [PERSON], заповіту, складеного [PERSON] та посвідченого Другою державною нотаріальною конторою м.Запоріжжя 22 січня 1988 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-297 та визнати за нею, [PERSON], право власності на 1/2 частку житлового будинку № 5 по вул.Палія в м.Запоріжжі в порядку спадкування з заповітом після смерті [PERSON], померлого 23.09.2000р.; Відповідачка [PERSON] проти позову не заперечує, на спадок не претендує, своєю заявою, просить суд справу розглянути в її відсутності. Третя особа - [PERSON] не заперечує проти позову. Суд, оцінивши і дослідивши докази по справі, вислухавши пояснення сторін, оглянувши наступні докази: договір купівлі-продажу будинку; заповіт; свідоцтво про смерть [PERSON]; свідоцтво про шлюб [PERSON] та [PERSON]; свідоцтво про народження [PERSON] та [PERSON]; свідоцтво про шлюб [PERSON] та [PERSON]; технічний паспорт на спірний будинку .- вважає, що позов підлягає задоволенню і ось чому. Відповідно до ст. 256 ЦПК України судом встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, у тому числі і факти родинних відносин. Оскільки встановлення факту прийняття спадщини та належності заповіту пов'язано з вирішенням спору про право, то згідно зі ст.235 ЦПК України справа вирішується в позовному провадженні. Судом встановлено, що після смерті батька позивачки [PERSON], який помер 23 вересня 2000 року, відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки житлового будинку № 5 по вул. Палія в м.Запоріжжі із надвірними будовами. Означений житловий будинок належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на підставі договору купівлі-продажу від 24.07.1974р., посвідченого державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 6019. У встановленому законом порядку право власності на зазначений житловий будинок було зареєстровано в ЗМБТІ. Житловий будинок № 5 розташований на земельній ділянці площею 598,4 м2. Крім житлового будинку, позначеного на плані літерою «А-1», на земельній ділянці також знаходяться сіні «а1», літня кухня «Б-1», вбиральня «В», колодязь «К», паркан № 1 та водогін. Загальна площа будинку складає 38,84 м2, жила-29,11 м2. На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, посвідчений 22 січня 1988 року державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 2-297. Згідно цього заповіту спадкоємицею 1/2 частки житлового будинку № 5 по вул. Палія в м. Запоріжжі є позивачка [PERSON]. З заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом строк позивачка не зверталася, проте згідно зі ст.549 ЦК України в ред. 1963 р., що діяв на момент прийняття спадщини, вона фактично прийняла спадщину, оскільки доглядає за будинком, здійснює там необхідні ремонтні роботи, сплачує комунальні платежі. Всі правовстановлюючі документи на житловий будинок та ключі від будинку знаходяться у позивачки, що також свідчить про прийняття нею спадщини. Крім того, до позивачки в порядку спадкування перейшли і особисті речі її батька, а саме: швейна машинка «Зінгер», килим розміром 1,5х2м, годинник настінний. Друга державна нотаріальна контора м. Запоріжжя відмовили позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки вона не звернулася у 6-місячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Крім того, у заповіті прізвище позивачки записано як «Артемьева», а в паспорті громадянина України зазначено «Артем'єва». Суд вважає, що ця різниця пояснюється тим, що заповіт друкувався на друкарській машинці, де відсутні літера «є» та апостроф. В позивачки немає іншої можливості отримати правовстановлюючі документи на частку будинку, тому вона вимушена була звернутися з цим позовом до суду. Суд вважає, що за позивачкою має бути визнано право власності на 1/2 частку житлового будинку № 5 по вул. Палія у м. Запоріжжі в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Спадкоємцями за законом [PERSON] є його дружина [PERSON], яка проживала з ним на момент його смерті, та син [PERSON], який не проживав разом із батьком та не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, які на спадок не претендують. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята позивачкою у 2000 році, то згідно прикінцевих положень до ЦК 2003 р. цивільна справа в частині підстав та порядку спадкування після смерті [PERSON] має бути розглянута за нормами ЦК у редакції 1963 року. На підставі викладеного, суд вважає за можливе встановити факт прийняття [PERSON], спадщини після смерті [PERSON]; встановити факт належності їй, [PERSON], заповіту, складеного [PERSON] та посвідченого Другою державною нотаріальною конторою м.Запоріжжя 22 січня 1988 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-297 та визнати за нею, [PERSON], право власності на 1/2 частку житлового будинку № 5 по вул.Палія в [PERSON] в порядку спадкування з заповітом після смерті [PERSON], померлого 23.09.2000р.;

Outcome: approved