Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

Позивачка 31 березня 2010 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 01 вересня 2006 року. Однак, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з лютого 2010 року. Від спільного подружнього життя з ним мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Тому, вона змушена була звернутися до суду та просила стягнути з відповідача на її користь та на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 400 гривень, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав проти їх задоволення не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2006 року, зареєстрованому Ленінським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №717 (а.с.5). Однак, з лютого 2010 року шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, проживають окремо. Від спільного сумісного життя сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Дитина проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні (а.с.4). Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає не регулярно. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Натомість, судом встановлено, що на теперішній час домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання синів, між сторонами немає. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, з урахуванням вищевказаного та інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти в розмірі 400 гривень на утримання сина [PERSON], [INFO], в судовому порядку, починаючи з 31 березня 2010 року і до повноліття дитини. Через те, що позивачка в силу ст.4 Декрету КМУ «Про держане мито» та п.4 ч.З ст.81 ЦПК України звільнена від сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, то в силу ст.88 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 51,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved