Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 1264 грн. 96 коп. за період з 01.04.2008 року по 31.03.2010 року. В позовній заяві позивач зазначив, що відповідач протягом зазначеного часу оплату не проводить, а тому утворилася сума боргу в зазначеному розмірі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Однак через те, що в розрахунках не вірно зазначена площа квартири відповідача, а саме завищена на 0,5 м.кв , зменшив позовні вимоги на 11 грн. 25 коп. Просив задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача 1253 грн. 71 коп. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково -в сумі 700 грн., зазначивши, що у розрахунки сум оплати позивачем не включені суми 137, 88 грн. та 142. 08 грн., оплачені ним 14.03.2007 року та 04.06.2008 року. Крім того, в його квартирі з жовтня 2006 року встановлена автономна система опалення, а тому вважає безпідставним включення позивачем до тарифу вартість технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири № 132 за адресою: м. Полтава, вул. Зіньківська, 10. Договору про обслуговування будинку та прибудинкової території сторонами не укладалось. Але однією стороною - позивачем по справі ГЖЕД № 7 - надавались другій стороні - відповідачу [PERSON], як власнику квартири, послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, відповідач зазначені послуги приймав та до квітня 2008 року оплачував, тому суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини з обслуговування будинку та прибудинкової території. Від отримання послуг відповідач не відмовлявся. При цьому суд вважає, що разом з виникненням у відповідача права власності на квартиру у нього виник і обовязок брати участь в утриманні будинку та прибудинкової території. Фактично з виникненням у відповідача права власності на квартиру між ним та позивачем виникли відповідні правовідносини з утримання будинку та прибудинкової території. До такого висновку суд приходить на підставі ч.2 ст.382 ЦК України, згідно якої власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тому сул приходить до висновку, що відповідач [PERSON] як власник квартири у багатоквартирному будинку та відповідно як співвласник будинку зобов'язаний утримувати як свою квартиру, так і будинок, в якому ця квартира розташована. Чинним законодавством передбачена також і форма участі власника квартири в утриманні будинку та прибудинкової території, а саме - через внесення коштів на рахунок відповідної житлово-експлуатаційної організації. Крім того, відповідно до п.З ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник квартири зобов'язаний укласти договір на надання житлово- комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги. При перевірці суми заборгованості суд бере до уваги, що наведений позивачем розрахунок заборгованості виконаний з врахуванням затверджених тарифів на житлово-комунальні послуги. В той же час відповідачем до суду надані дві квитанції № 335136 від 14.03.2007 року та № 1676153 від 04.06.2008 року, згідно яких ним на рахунок позивача сплачено відповідно 137.88 грн. та і42.08 грн.. які не знайшли свого відображення в наданих позивачем розрахунках. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача з врахуванням різниці коштів сплачених відповідачем на рахунок позивача в рахунок оплати послуг в розмірі 279,96 грн.. а саме - 973,75 грн. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 30 грн. та на користь держави державне мито за розгляд справи в суді в розмірі 51 грн.

Outcome: partial