Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до управління Пенсійного фонду України Сокирянському районі (далі - УПФУ). Посилається на те, що вона є дитиною війни відповідно до статті 1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни (далі - Закону). Згідно статті 6 Закону з 01.01.2006 року їй щомісячно повинна нараховуватись та виплачуватися щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Відповідач всупереч статті 124 Конституції України в 2007-2009 роках та в січні і лютому 2010 року здійснював нарахування щомісячної соціальної допомоги в належному розмірі. Однак, рішеннями Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 року та №10-рп/2008 Е 22.05.2008 року були визнані такими, що не відповідають Конституції України та є неконституційними окре положення Законів України „Про Державний бюджет України на 2007 рік та „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, якими була зупинена дія положень статті 6 Закону, на підставі якої позивачу повинно бути нараховано та виплачено щомісячну соціальну допомогу. Просить зобовязати відповідача нарахувати недоплачену їй щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни за період за 2007-2009 роки та січень-лютий 2010 року, а також стягнути з відповідача на користь недоплачену допомогу у розмірі 4158 грн. та судові витрати по справі. Сторони у судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, представник відповідача про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач відповідно до статті 1 Закону є дитиною війни та перебуває на обліку управлінні Пенсійного фонду України в Сокирянському районі з 24.10.1992 року, що підтверджується копією посвідчення № 118838 та довідкою управління Пенсійного фонду України в Сокирянському районі №184 від 25.05.2010 року. Пенсійний фонд України діє на підставі Положення „Про Пенсійний фонд України та здійснює свої повноваження на підставі пункту 15 даного Положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування рішення про призначення і перерахунок пенсії приймається районними управлінням; Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів, яким по даній справі є відповідач. Згідно статті 6 Закону (в редакції Закону від 18.11.2004 року №2195-1 У, який набрав чинності 01.01.2006 року) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком. Відповідно до статті 28 частини 1 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-1У мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно статті 65 частини 1 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік від 20.12.200 року №3235-1У прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на 2006 рік затверджений ) наступному розмірі: з 01.01.2006 року-350 грн.; з 01.04.2006 року - 359 грн.; з 01.10.2006 року - 366 грн. Однак, Законом України від 19.01.2006 року № 3367-ІУ, який набрав чинності з 02.04.2006 року було встановлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5, запроваджуються з 01.01.2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. На 2007 рік дію статті 6 Закону зупинено з урахуванням статті 111 Закону України від 19.12.2006 року № 489-У згідно із Законом України від 19.12.2006 року № 489-У. Статтею 111 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни, в іншій частині положення статті 6 Закону - залишено без змін. Відповідно до статті 14 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ учасникам війни, не нагородженим орденами та медалями колишнього СРСР, пенсія підвищується на 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно статті 62 частини 1 Закону України„Про Державний бюджет України на 2007 рік від 19.12. 2006 року №489-У прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на 2007 рік затверджений у наступному розмірі: з 01.01.2007 року - 380 грн.; з 01.04.2006 року - 406 грн.; з 01.10.2006 року - 411 грн. Відповідно до статті 62 частини 3 зазначеного Закону для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 01.04.2007 року та з 01.10.2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом 5 частини 1 цієї статті, збільшений на 1 %. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 року зупинення дії статті 6 Закону визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Законом України від 28.12.2007 року № 107-УІ (пункт 2 статті 41) в статтю 6 Закону було внесено зміни, якими змінено розмір підвищення та встановлено, що дане підвищення виплачується у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни і становить 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до статті 58 Закону України від 28.12.2007 року № 107-УІ прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність становить: з 01.01.2008 року - 470 грн.; з 01.04.2008 року - 481 грн.; з 01.07.2008 оку - 482 грн.; з 01.10.2008 року - 498 грн. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 2 статті 41 Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України. Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Відповідно до Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009 року № 1646 УІ прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлено з 01.11.2009 року - 573 грн., з 01.01.2010 року - 695 грн., з 1 квітня - 706 грн. Однак, у 2007 році виплата даної допомоги позивачу не здійснювались. У 2008 році в період з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року нараховано та виплачено підвищення у розмірі 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. У період з 22.05.2008 року по 28.02.2010 року нараховано та виплачено підвищення до пенсії на підставі становить Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 „Деякі питання соціального захисту окремих громадян у розмірах: з 22.05.2008 року - 48,1 грн., з 01.07.2008 року - 48,2 грн. та з 01.10.2008 року 9,8 грн. Виходячи із вищенаведених встановлених судом обставин, суд вважає, що звернення позивача до суду іахистом своїх прав, свобод та інтересів є правомірним в частині, визнаних судом обгрунтованими. Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Статтею 3 частиною 2 Закону України „Про соціальний захист дітей війни державні гарантії війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішень про їх неконституційність. Рішення Конституційного Суду №6-рп/2007 від 09.07.2007 року та 0-рп/2008 від 22.05.2008 року зворотної дії в часі не мають і на період до 09.07.2007 року не поширюється, тому задоволенню підлягають вимоги позивача тільки за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, а також 05.2008 року по 28.02.2010 року включно. Рішенням Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі „Кечко проти України (заява №63134/00) встановлено, в межах свободи дій держави визначити, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає ату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть їмо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинним (пункт 23 Рішення). Суд не бере до уваги доводи відповідача, викладені у відповіді на звернення позивачки від 25.05.2010 року, оскільки посилання на відсутність механізму реалізації норм Закону щодо нарахування та виплати встановленого підвищення до пенсії у 2007 році не є підставою для відмови в його нарахуванні та виплат досилання на правомірність дій щодо 2008 року суперечать рішенню Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року. Разом з тим, враховуючи, що у даному випадку застосуванню підлягають законодавчі акти, які носять публічно-правовий характер, способом захисту порушених прав позивачів є визнання незаконними дій бездіяльності органу державної влади та зобовязання провести нарахування та виплату належних сум, а ухвалення рішення про стягнення конкретних сум. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, відповідно до задоволених позовних вимог понесені позивачем витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи слід стягнути з відповідача, а судовий зі компенсувати за рахунок держави. На підставі ст.ст. 6 п.1, 13 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобі ст.ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст.ст. 1,3, 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни .18.11.2004 року №2195-1У, ст.28 ч.1 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-1 У, ст. 65 Закону України „Про Державний бюджет України на 20 рік від 20.12.2005 року № 3235-1У, ст.ст. 71, 111 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік від 19.12.2006 року №489-У, ст.ст.62, 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року № 107-УІ, ст..71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 року № 835-УІ, ст.. 1 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009 року № 1646 ст.. 16 Цивільного кодексу та

Outcome: partial