Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розподіл зобовязань по кредитам між подружжям. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з відповідачем з 7 травня 2004 року по 15.12.2008 року знаходились у шлюбі, але фактично шлюбні стосунки були припинені з вересня 2008 року. Під час сумісного проживання на вимогу відповідача та її матері - [PERSON], позивач неодноразово укладав кредитні договори з банківськими установами, а саме: -з ВАТ «[PERSON] [PERSON]» на суму 4500грн., сума заборгованості на момент припинення шлюбних стосунків дорівнює 2981,27грн.; -з «Приватбанком» на суму приблизно 6000грн., сума заборгованості дорівнює 4570,74грн.; -з ВАТ «Сведбанк» на суму 15000грн., сума заборгованості на момент припинення шлюбних стосунків складає 4983,61грн. -з ТО В «Комерційний банк «Дельта» на суму 5841,00грн.; -з АБ «Укркомунбанк» на суму 12000грн., сума заборгованості на момент припинення шлюбних стосунків складає 11418грн. Отримані в банківських установах грошові кошти він передавав відповідачу та її матері, які витрачали їх у своїй підприємницькій діяльності. Так як відповідач та її матір зобовязання по кредитним договорам не виконували, банківські установи звернулись до судів, з позовними вимогами до нього про стягнення заборгованості, в наслідок зазначеного він має заборгованість перед банківськими установами в сумі 23 954 грн. 05 коп. Позивач вважає, що з відповідача, на його користь, повинна бути стягнута грошова компенсація у розмірі 1/2 частки від усіх зобовязань по кредитним договорам у сумі 11 977 грн. 02 коп. Під час розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь ще 775 грн.78 коп. - половину боргу який дорівнював 1551,56грн. за кредитним договором з КБ «Приватбанк» по картрахунку 7777 0300 0039 2038 на момент припинення шлюбних стосунків. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON], діюча на підставі клопотання позивача підтримали позовні вимоги та дали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Суду пояснили, що з позивача на підставі рішень суду стягуються грошові кошти на користь: -ЗАТ комерційний банк «Приватбанк» м. Донецьк в сумі 3447,53грн. -АБ «Укркомунбанк» в сумі 12413,26грн.; -ЗАТ «Райффайзенбанк» в сумі 3062,27грн. -ЗАТ «Райффайзенбанк» в сумі 2981,27грн. Позивач та його представник просили суд стягнути з відповідача половину боргу який склався на момент припинення шлюбних відносин по кредитним зобовязанням, які виникли в наслідок укладення кредитних договорів з банківськими установами за згодою та пропозицією відповідача. Відповідач та її представник [PERSON], діючий на підставі угоди, позовні вимоги не визнали у повному обсязі та заперечували проти їх задоволення. Відповідач не згодна, що усі кошти, отримані за кредитними договорами, були витрачені на розвиток бізнесу, так як вони витрачались на інші потреби сімї, а саме під час шлюбних стосунків позивач хворів, підтвердженням чого є визначення йому 25% стійкої втрати працездатності, крім витрат на лікування необхідно було виділяти грошові кошти на утримання дитини від першого шлюбу, оплачувати комунальні послуги, утримувати дитину, яка народилася в шлюбі, вона в свою чергу не мала можливості працювати, так як здійснювала догляд за малолітньою дитиною. Їм частково матеріально допомагала її матір [PERSON], яка здійснює підприємницьку діяльність. Коли дитина підросла, вона також за згодою з позивачем зареєструвалася приватним підприємцем, позивач матеріально забезпечуючи розвиток її приватної діяльності цікавився ходом справ, вона та її матір допомагали йому погашати кредитні зобовязання. Представник відповідача зазначив, якщо позивач вважає, що всі кошти, отримані ним за кредитними угодами, використані не в інтересах сімї, а на ведення підприємницької діяльності відповідача та її матері, то він повинен був звернутися до суду з позовом до відповідача та її матері про стягнення збитків, які виникли в наслідок неналежного виконання зобовязань по цивільно-правовим відносинам, які нормами Сімейного кодексу України не регулюються. У звязку із вищезазначеним відповідач та її представник [PERSON] просили відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог. ' Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу на підставі доказів, наданих сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень. В судовому засіданні встановлено, що з 7 травня 2004 року по 15.12.2008 року [PERSON] знаходився у шлюбі з [PERSON] Від цього шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. (а.с.6-8) Під час шлюбу позивачем були укладені кредитні договори та отримані по ним грошові кошти, а саме: 1)по кредитному договору № 014/11-132/161 від 21.04.2006 р. з ВАТ «[PERSON] [PERSON]» отримано 4500 грн. Рішенням Вугледарського міського суду від 09.10.2008 р. з [PERSON] та поручителя [PERSON] солідарно, стягнута заборгованість в розмірі 2 981 грн. 27 коп. Згідно платіжної квитанції № 04R244723 від 12.02.2009 року від імені [PERSON] сплачено 3396 грн. в рахунок виконання зазначеного договору та частково виконання іншого договору укладеного [PERSON] з ВАТ «[PERSON] [PERSON]» по якому у відповідності до рішення Вугледарського міського суду від 20.10.2008 року з позивача було стягнуто 3062,27грн.(а.с.9, 20, 26) 2)по кредитному договору № 003-04206-161007 від 16.10.2007 р. з ТОВ «Комерційний банк «Дельта», отримано 5841 грн. Заборгованість станом на 01.09.2008 р. дорівнювала -3140 грн.56 коп. Погашення кредиту згідно з наданими суду платіжними документами, проводилось наступним чином: -пл. квитанція № 11476.273.1 від 12.02.2009 р. - 1000 грн. (платник [PERSON]В.); -пл. квитанція № 11476.466.1 від 30.04.2009 р. - 500 грн. (платник [PERSON]М.); -пл. квитанція № 2167.238.2 від 12.03.2009 р. - 500 грн. (платник [PERSON]М.); -пл. квитанція № 10454.391.2 від 25.05.2009 р. - 500 грн. (платник [PERSON]М.); Усього після припинення шлюбних стосунків сплачено 2 500 грн. з яких 1000,00грн. позивачем та 1500,00грн. - матірю відповідача [PERSON] (а.с.11-13, 57-60,62,71) 3)по кредитному договору з АКБ «ТАС-Комерцбанк» (ВАТ «Сведбанк») за № 0403/1006/58-761 від 25.10.2006 р. отримано 15 000 грн. Заборгованість станом на 01.09.2008 р. дорівнює - 4983 грн.61 коп. Погашення кредиту, згідно з наданими суду платіжними документами, проводилось наступним чином: - пл. квитанція № 15 від 07.09.2007 р. - 2000 грн.; - пл.. квитанція № 221 від 03.08.2007 р. - 600 грн. - пл. квитанція № 138 від 20.09.2007 р. - 600 грн.; - пл. квитанція № 255 від 19.10.2007 р. - 620 грн.; - пл. квитанція № 71 від 20.11.2007 р. - 300 грн.; - пл. квитанція № 143 від 23.01.2008 р. - 600 грн.; - пл. квитанція № 19 від 27.02.2008 р. - 600 грн.; - пл. квитанція № 117 від 21.03.2008 р. - 600 грн.; - пл. квитанція № 98 від 23.04.2008 р. - 600 грн.; - пл. квитанція № 27 від 21.07.2008 р. - 600 грн.; - пл. квитанція № 140 від 24.06.2008 р. - 600 грн.; - пл. квитанція № 149 від 26.08.2008 р. - 650 грн. - пл. квитанція № 68 від 26.09.2008 р. - 600 грн.; Тобто після припинення шлюбних стосунків позивачем було сплачено 600грн. (а.с.81,82,24,64-70) 4)по кредитному договору з Акціонерним Банком «Укркомунбанк» за № 02415/08-0401 від 07.02.2008 р. отримано 12 000 грн. Заборгованість на 01.09.2008 р. дорівнює 9628,35грн. Згідно судового наказу Вугледарського міського суду від 23.02.2009 р. з [PERSON] стягнута заборгованість по кредитному договору у сумі 12 413 грн. 26 коп. Погашення зазначеної суми, згідно інформації ДВС Вугледарського МУЮ до теперішнього часу не відбулося. (а.с.18, 23, 40, 142) 5)по кредитним договорам з ЗАТ КБ «ПриватБанк» відкрито кредитний ліміт по картрахунку 4149 6053 1549 2488 на суму 2470,00грн., по картрахунку 7777 0300 0039 2038 відкрито кредитний ліміт на суму 1770,00 грн., 15.06.2006 року по картрахунку SАМDN 36000007841641 відкрито кредитний ліміт на суму 2000,00грн. Погашення кредиту по картрахунку 7777 0300 0039 2038 здійснено: - пл. квитанція № 105794021 від 30.07.2008 р. - 497,00 грн. (платник [PERSON]В.) - пл. квитанція № 138517855 від 31.01.2009 р. - 840,00 грн. (платник [PERSON]В.) - пл. квитанція № 159285630 від 21.05.2009 р. - 500,00 грн. (платник [PERSON]В.) - пл. квитанція № 169214026 від 15.07.2009 р. - 611,00грн. (платник [PERSON]В.) - пл. квитанція № 177337270 від 27.08.2009 р. - 7,00 грн. (платник [PERSON]В.) Тобто після припинення шлюбних стосунків позивачем було сплачено 1958грн. Погашення кредиту по картрахунку 4149 6053 1549 2488 здійснено - пл. квитанція № 56225622 від 20.09.2007 р. - 2000 грн. (платник [PERSON]В.); Кредит по картрахунку SАMDN 36000007841641 погашено в повному обсязі, доказів погашення кредитного боргу по даному картрахунку після 01.09.2008 року суду не надано. (а.с.25,28,71,89,122) Позивачем не надано суду переконливих доказів, що кредитні договори в різних банківських установах його примушували укладати відповідач та її матір [PERSON] Позивачем не надано суду переконливих доказів, що грошові кошти витрачалися виключно на розвиток бізнесу відповідача та її матері [PERSON], так як в кредитних договорах укладених: -16.10.2007 р. з ТОВ «Комерційний банк «Дельта» за № 003-04206-161007 зазначено, що позивач отримав кредит в сумі 5841 грн., на придбання майна, послуг(а саме будівельних матеріалів); -07.02.2008 р. з Акціонерним Банком «Укркомунбанк» за № 02415/08-0401 161007 зазначено, що позивач отримав кредит в сумі 12 000 грн. на будівельні матеріали. (а.с.11,18) При вирішенні даного позову судом враховані положення ч. 3 ст. 61 СК України, згідно яких якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Статтею 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вище зазначені положення означають, що дружина та чоловік незалежно від розірвання шлюбу або припинення шлюбних стосунків мають рівні права та обовязки щодо спільно нажитого у шлюбі майна та зобовязань за кредитом. Відповідно свідоцтву про розірвання шлюбу 1-НО №133670, виданого 15.12.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 15.12.2008 року. Однак, в судовому засіданні встановлено та ніким не спростовано, що фактично шлюбні стосунки припинені з 01.09.2008 року. Згідно пп. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї (ч. 4 ст. 65 СК України). Таким чином, в наслідок укладення кредитних договорів боргові зобовязання перед кредитором несуть як чоловік, так і дружина. Згідно з ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, яки; інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. З урахуванням вище викладеного, по кредитним договорам, укладеним під час шлюбних стосунків, після їх припинення, тобто після 01.09.2008 року, була погашена заборгованість на загальну суму 8454,00 грн.(3396,00 грн. + 2 500,00 грн. + 600,00 грн. - 1958,00 грн.), з якої 6954,00 грн. погасив позивач, та 1500,00 грн. погасила матір відповідача [PERSON] В наслідок зазначеного відповідач винна позивачу 2727,00грн.(6954грн. - 1500грн.): 2. В задоволенні позовних вимог стосовно розподілу зобовязань по кредитам, які ще не погашені в сумі 9250,02грн. суд вважає необхідним відмовити, так як зазначене питання торкається прав та зобовязань осіб, які не зазначені в позові і які не приймали участь у справі, тобто у відсутності банківських установ з якими укладено кредитні договори і які є стороною договірних правовідносин. Невизнання відповідачем позову в повному обсязі суд не може прийняти до уваги, так як за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини. Крім того згідно пояснень відповідача, наданих в судовому засіданні, грошові кошти отримані в наслідок укладення кредитних договорів, витрачалися на різні спільні потреби подружжя та на бізнес, яким в свою чергу цікавився позивач. Відповідно ст.61, ч.ч.3, 4 ст. 65, 70 СК України, ст. 544 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито. Постанови Кабінету Міністрів України Про порядок оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ,

Outcome: partial