Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, у встановленому законом порядку позовні вимоги збільшив, та просить ухвалити рішення, яким стягнути з ВАТ СКБ «Дністер» суму депозиту -2450 грн. згідно Договору банківського вкладу від 04.03.2009 року ; 24 % річних на банківський вклад згідно умов договору на час повернення вкладу ; 3% річних в сумі 78,50 грн. ; інфляційні втрати в розмірі 268,15 грн. ; упущену вигоду в розмірі 860,71 грн. ; відшкодування моральної шкоди в розмірі 62052 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та в обґрунтування таких пояснив, що 04 березня 2009 р. він уклав з ВАТ СКБ «Дністер» договір строкового банківського вкладу № 218200. За вказаним договором ним зроблено банківський вклад в розмірі 3 000 гривень, терміном на два місяці до 04.05.2009 з виплатою 24 % річних. За договірним зобовязанням позивачу повернуто 550 грн. із суми депозиту та договірні відсотки станом на 04.05.09р. Незважаючи на закінчення строку договору та неодноразові вимоги про повернення коштів відповідач відмовляється повернути вклад в повному обсязі та нарахувати і сплатити 24 % відсотків згідно п. 3.1 Договору на час повернення всієї суми вкладу. За умовами договору, та відповідно до норм ЦК України банк зобовязаний видати суму вкладу на першу вимогу вкладника. Отже, відповідач не виконує взяті на себе договірні зобовязання та порушує норми цивільного законодавства України в зв`язку з чим, просить позов задоволити, стягнути з відповідача депозитний вклад в сумі 2450 грн. з нарахованими відсотками станом на час повернення вкладу, 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання зобовязання згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, упущену вигоду згідно ст. 623 ЦК України та моральну шкоду в розмірі 62052 грн., оскільки зазнав моральних страждань, фізичного болю, погіршення стану здоров»я, внаслідок протиправних дій відповідача. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Однак, суд враховує надані письмові заперечення, згідно яких відповідач підтверджує факт наявності банківського вкладу позивача та майнового зобов»язання в сумі 2450 грн, але в звязку з тим, що з 17.04.2009 р. в банку введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, банк не може виплатити позивачу суму вкладу. Також заперечує щодо стягнення упущеної вигоди, 3% річних, інфляційних та моральної шкоди, покликаючись на те, що такі вимоги не ґрунтуються на законі. Заслухавши пояснення позивача, розглянувши письмові заперечення та дослідивши представленні по справі докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Згідно договору банківського вкладу № 218200 від 04.03.2009 р. (а.с.4) Банк «Дністер» прийняв на депозитний рахунок [PERSON] грошовий вклад в сумі 3\~000 грн., строком на два місяці, з процентною ставкою по вкладу в розмірі 24 %. Пунктом 4.3.2 вказаного договору передбачено, що вкладник має право при закінченні терміну розміщення депозиту, а також у випадку його дострокового розірвання, отримати суму депозиту та нараховані проценти. Крім цього згідно п. 3.1 договору проценти нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові. Внесення позивачем депозитного вкладу в сумі 3\~000 грн., підтверджується також квитанцією № 6952 від 04.03.2009 р. (а.с.5). Згідно довідки по рахунках (а.с.23) станом на даний час позивачу повернуто 550 грн. із суми депозиту та договірні відсотки нараховані по 04.05.09р. Згідно п. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. В ході судового розгляду встановлено факт наявності у відповідача, за умовами договору строкового банківського вкладу, обовязку по виплаті позивачу суми вкладу в розмірі 2\~450 грн. та відсотків, що відповідно до п.3.1 договору нараховуються до дня повернення вкладу. Крім цього, ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. В звязку з чим відповідач також зобовязаний виплати позивачу 3% компенсації за прострочення виконання зобовязання та інфляційні втрати. Однак, вимога позивача про стягнення таких коштів за період до 16.04.2010 р. задоволенню не підлягає, оскільки з 17.04.2009 р. до 16.04.2010 року в банку «Дністер» введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (а.с.33). Згідно ч. 3 ст. 85 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» протягом дії мораторію не нараховуються неустойка (штраф, пеня), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами. Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення суми упущеної вигоди. Так, позивач трактує таку як неодержаний дохід. Однак, суд прийшов до висновку про стягнення процентів за договором на день фактичної виплати заборгованості, тому не вбачає правової підстави для стягнення упущеної вигоди та відмовляє в цій частині вимог. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди також не підлягають задоволенню, оскільки згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України, у випадках передбачених ст. ст. 208,611,1167,1168 ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Однак цивільна відповідальність у виді відшкодування моральної шкоди не передбачена законодавством, що регулює питання банківського вкладу. Не передбачено відшкодування моральної шкоди також і договором укладеним між сторонами. А тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність примусового стягнення з відповідача в користь позивача невиплаченої суми депозитного вкладу, нарахованих згідно умов договору відсотків, інфляцію та 3% компенсації за прострочення виконання зобовязання за період з 17.04.2010 р. по день розгляду справи. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити в звязку з безпідставністю.

Outcome: partial