Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 травня 2006 року він дав в борг ' відповідачу 24 000 доларів США, що на день подачі заяви до суду за офіційним курсом національного банку України становило 184 800 гривень. Дані кошти він позичив строком на один рік. Але відповідач під будь-яким приводом ухиляється від виконання своїх грошових зобовязань та не бажає повертати гроші, а тому просив задовольнити позов. Позивач уточнив свої позовні вимоги та просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг за договором позики в сумі 189 535, 20 гривень в звязку із тим, що на даний час курс гривні відносно долара США змінився. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав,, та пояснив, що розписку він написав власноруч, але вважає, що підпису він не ставив, а тому ніякої заборгованості перед позивачем в нього немає. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, згідно дослідженої в судовому засіданні розписки, 15 травня 2006 року [PERSON] позичив відпозідачу [PERSON] 24000 доларів США. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також в судовому засіданні досліджено: - матеріали дослідчої перевірки Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області (ЖРПЗ №14964), де знаходиться пояснення відповідача, з якого видно, що позивач [PERSON] позичив йому 24000 доларів США, а він їх витратив для закупки поліграфічного обладнання на фірму «Марія», засновником якої він являється; - вимога [PERSON] від 10 березня 2009 року, з якої видно, що останній вимагав у відповідача повернення боргу в сумі 24 ООО США на протязі семи днів, який так і не був повернутий, лист НБУ офіційного курсу гривні до іноземних валют станом на 22 липня 2010 року. Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (ст.8) для валютних операцій використовуються валютні (обмінні) курси іноземних валют, виражені у валюті України, курси валютних цінностей в іноземних валютах, а також у розрахункових (клірингових) одиницях. Зазначені курси встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. За ст. 36 Закону України «Про Національний банк» Національний банк встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його. Також, згідно листа НБУ офіційного курсу гривні до іноземних валют станом на 22 липня 2010 року борг становить 189 535, 20 гривень. Крім цього з урахуванням того, що позивачем також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1700 гривень, по оплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в сумі 30 гривень, вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Витрати понесені позивачем на правову допомогу суд вважає можливим відшкодувати в повному обсязі з врахуванням того, що його представник неодноразово брав участь у судових засіданнях. При цьому суд враховує граничні розміри компенсації витрат, повязаних із правовою допомогою, передбачених ст. 84 ЦПК України та затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави». На підставі ст.ст. 15, 16, 526, 1046, 1047 ЦК України,

Outcome: approved