Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

В березні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків, посилаючись на те, що протягом 44 років працював на Глеюватському карєрі,що входив до складу ВАТ « ЦГЗК», з 21.05.1962 року по 21.11.1962 р та з 19.11.1965р по 11.04.2001р. помічником машиніста екскаватора ЕКГ- 4 в карєрі, з 11.04.2001 року по 01.04.2004 р. слюсарем черговим з ремонту устаткування(Гірничого) дільниці №2 Глеюватського карєру, з 01.04.2004 по 19.04.2005р.слюсарем черговим та з ремонту устаткування відвально-екскаваторної дільниці по навантаженню гірничої маси із-під пілонів та перевантажувальних пунктів Глеюватського карєру ВАТ «ЦГЗК». В шкідливих умовахпрацював понад 40 років 10 місяців, що зазначено в акті розслідування профзахворювання.Проробивши близько 41 року у шкідливих умовах праці, значно перевищуючі припустимі норми, з вини підприємства одержав професійне захворювання, утратив працездатність, здоров'я, перетерплює як фізичні, так і моральні страждання, змушений затрачати багато сил і часу для організації свого життя і побуту. Висновком ЛЕК НДІ Промислової медицини від 16.02.2006 року, протокол №359, йому встановлена наявність професійного захворювання з діагнозом: радикулопатія шийна і попереково-крижова з вираженими статико-динамічними порушеннями,стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартроза (ПФ 2ст),дефор.артроза ліктьових та колінних суглобів (ПФ 2ст.). По висновку МСЕК від 31.05.2006 року йому встановлено вперше 45 % утрати працездатності безстроково,та 3 группу інвалідності безстроково. Захворювання зв'язане з тривалістю роботи в шкідливих умовах праці, в умовах несприятливого виробничого мікроклімату. Професійне захворювання унеможливило його повноцінне життя, його життя перетворилось в суцільне фізичне і моральне страждання в наслідок інвалідності і професійного захворювання, вважає що йому заподіяна моральна шкода. . Винним у заподіянні шкоди є підприємство, що у порушення діючого законодавства не забезпечило безпечну організацію при виконання робіт, не виконувало норм і правил охорони праці. Вважає, що сума компенсації за заподіяну моральну шкоду в розмірі 100000 гривень дасть йому можливість пройти необхідні курси лікування з застосуванням сучасних ефективних лікарських засобів, що поліпшить стан здоров'я, дасть можливість придбати путівку лікування в санаторії, матеріально допомогти родині, що у свою чергу зменшить його фізичні і моральні страждання, зменшить душевну біль. Вважає, що при ухваленні рішення по позовній заяві суд зобов'язаний врахувати ступінь ушкодження здоров'я, а також те, що його фізичні і моральні страждання і переживання носять тривалий і незворотний характер. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтрималав повному обсязі, просив стягнути з відповідача на користь позивача в відшкодування моральної шкоди 100000 гр. Представник відповідача відкритого акціонерного товариства ««Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» в особі [PERSON] позов не визнав. Представник 3-ї особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Кривому Розі Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги визнав. Вислухавши сторони, дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за такими підставами. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач працював на Глеюватському карєрі,що входив до складу ВАТ « ЦГЗК», з 21.05.1962 року по 21.11.1962 р та з 19.11.1965р по 11.04.2001р. помічником машиніста екскаватора ЕКГ- 4 в карєрі, з 11.04.2001 року по 01.04.2004 р. слюсарем черговим з ремонту устаткування(Гірничого) дільниці №2 Глеюватського карєру, з 01.04.2004 по 19.04.2005 р.слюсарем черговим та з ремонту устаткування відвально-екскаваторної дільниці по навантаженню гірничої маси із-під пілонів та перевантажувальних пунктів Глеюватського карєру ВАТ «ЦГЗК». В шкідливих умовахпрацював понад 40 років 10 місяців, що зазначено в акті розслідування профзахворювання. Висновком ЛЕК НДІ Промислової медицини від 16.02.2006 року, протокол №359, йому встановлена наявність професійного захворювання з діагнозом: радикулопатія шийна і попереково-крижова з вираженими статико-динамічними порушеннями,стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартроза (ПФ 2ст),дефор.артроза ліктьових та колінних суглобів (ПФ 2ст.). За висновком МСЕК від 31.05.2006 року йому встановлено вперше 45 % утрати працездатності безстроковота 3 группу інвалідності безстроково. Відповідно до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, підготовленої Жовтневою райСЕС від 27.10.2005 року № 233,та Акта№3 розслідування хронічного професійного захворювання від 15 березня 2005 року зроблено висновок про наявність шкідливих умов праці. [PERSON] карти умов праці умови та характер праці відносятся до 111 класу 111 ступеня шкідливості, важкість та напруженість праці відносяться до 111 класу 1-го ступеню шкідливості. Висновок про наявність шкідливих умов праці зроблено на підставі атестації робочого місця, яка проводилась у травні 2004 року. [PERSON] №3 розслідування професійного захворювання від 15 березня 2005 року професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи на ВАТ «ЦГОК» позивач виконував роботу в умовах які в наслідок недосконалості робочих місць, характеризувались важкою працею, повязаною з вимушеною робочою позою і нахилами корпусу, а в професії помічником машиніста екскаватора, крім цього, і загальною вібрацією, яка перевищувала ГДР, джерелом якої був конструктивно недосконалий екскаватор. Причина профзахворювання за висновком фахівців НДІ ПРОМмедицини,СЕС., Комісії по розслідуванні профзахворювання є багаторічна праця в умовах шкідливих факторів: рівень фізичного перевантаження-перебування в робочій позі з нахилом корпусу до 30/ більше 30/ -32.6-37.1/6.5-9.6% зміни при допустимій нормі до 25/.Нахили корпусу:115-208 раз за зміну при допустимому до 100.Рівень вібрації: 105 дБ при нормі 101 дБ. Такі обставини складались внаслідок недосконалості технологічних процесів і конструктивних недоліків обладнання і механізмів. Винним у заподіянні мені фізичної і моральної шкоди є підприємство, що у порушення діючого законодавства не створило нешкідливі і безпечні умови праці, не виконувало передбачені законами і нормативними актами норми і правила охорони праці, гігієнічні регламенти і нормативи, не приймало заходів для обмеженню або зменшенню впливу шкідливих факторів на робочих місцях. Свідомо знаючи про значні перевищення рівнів ваги праці, гранично припустимих норм шкідливості, небезпеки умов праці для організму людини, адміністрація підприємства протягом тривалого часу не приймали мір до зменшення напруженості і фізичного перевантаження, до зменшення шкідливих факторів на робочих місцях. Факт провини підприємств підтверджується п.19 [PERSON] розслідування хронічного професійного захворювання №3 від 15 березня 2006 року, у якому зазначено, що настання шкідливих наслідків, наявність у позивача професійного захворювання, є наслідком невиконання керівництвом Глеюватского карєру ВАТ « ЦГЗК» під час праці [PERSON] вимог ст. 13 Закону України «Про охорону праці» та ст. 153 Кзот України, порушення вимог нормативних актів по охороні праці, неприйняття заходів для зменшення негативних факторів, що призвели до виникнення профзахворювання, санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці позивача від 27.10.2005 року, в якій установлено, що на робочих місцях був перевищений рівень допустимої норми вібрації, фізичного перенавантаження, що свідчить про шкідливі і важкі умови праці, висновком ЛЕК Укрниипроммедицини 16.02.2006 року, Висновком МСЕК від 31.05.2006 року, виписками з історій хвороби позивача, які свідчать про стан його здоров'я. У позивача на підставі висновку МСЕК від 31.05.2006 р., виникло право на відшкодування моральної шкоди. Нормою ст. 1167 ЦК України, що набрав чинності з 2004 року встановлено, що моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою яка її завдала. [PERSON] зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що з вини підприємства він переносить як фізичні так і моральні страждання викликані ушкодженням здоров'я в наслідок професійного захворювання, одержання тимчасової, а потім стійкої втрати працездатності при виконанні трудових обов'язків. Таким чином, заподіяне позивачу з вини підприємства професійне захворювання викликає в нього фізичні і моральні страждання, порушило звичний для нього спосіб життя, вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, для підтримки здоров'я, порушило нормальні життєві зв'язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного життя, унаслідок порушення відносин з оточуючими людьми. Відповідно до розяснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоровя умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. 3 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Одним із завдань цього Закону та обов'язку Фонду соціального страхування було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим та членам їх сімей від нещасних випадків. Законами України про Державний бюджет на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія, в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, абзацу 4 ст. 1, підпункту «є» ч, 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п. З Прикінцевих положень виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної (немайнової) шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт таким абзацом: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року». 23.02.2007 року був ухвалений Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату працездатності". Зокрема даним законом про зміни до базового Закону передбачено вилучення з Закону ст.ст. 1, 21, 28, 34, 35 норми, щодо обовязку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професіональних захворювань України виплачувати грошову суму за моральну шкоду потерпілому, внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п. 1, абзацу 3 п. 5, п. 9, абзацу 3 п. 10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що спірні правовідносини виникають із трудових правовідносин. Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, безпідставні, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 268 ЦПК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Інші доводи відповідача спростовуються матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача - відкритого акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку праця в умовах важкої фізичної праці, загальною вібрацією, яка перевищувала ГДР, джерелом якої був конструктивно недосконалий екскаватор, як визначено висновками комісії \~при \~розслідуванні профзахворювання, і які не оскаржило підприємство-відповідач. \~ Отже, в судовому засіданні встановлено, \~що при \~виконанні \~трудових \~обовязків здоровю позивача була заподіяна шкода в наслідок професійного захворювання, \~винним в отриманні позивачем професійного захворювання є відповідач відкрите акціонерне товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат». При вказаних \~обставинах \~суд \~вважає, що в наслідок професійного захворюванням порушено звичайний \~для \~позивача спосіб життя, він \~ вимушений \~витрачати \~додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання. Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України, акту розлідування хронічного професійного захворювання форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання від 15.03.2005 року, виписки із історії хвороби [PERSON] [PERSON] НДІ промислової медицини, суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність виконання робіт позивачем у небезпечних для життя і здоров'я умовах, не забезпечення відповідачем - відкритим акціонерним товариством «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» якісних та безпечних умов праці. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. У звязку з професійним захворюванням змінився спосіб та якість життя позивача, що завдає йому моральних страждань. Він постійно відчуває біль в різних частинах тіла, такий стан не дає йому можливості спокійно спати ночами, займатися фізичною роботою. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що вперше позивачу 31.05.2006 року встановлено 45% втрати професійної працездатності в наслідок професійного захворювання і 3 група інвалідності, а також характер захворювання, пов'язаних з заподіянням ушкодження здоровю фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги позивача задовольнити частково та стягнути з відповідача ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»на його користь 40000 грн у відшкодування моральної шкоди. На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: approved