Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-30 00:00:00

ВАТ «Дніпроенерго» звернулося до суду з позовом про виселення [PERSON] із займаної ним кімнати № 512 у гуртожитку по вул.Трегубова, 1 в м. Запоріжжі без надання іншого житлового приміщення. В позові зазначив, що 28.02.1995 року між Запорізьким гідроенергетичним технікумом та підприємством „Дніпроенергоспецремонт було укладено договір оренди житлових приміщень, відповідно до якого Технікум передав у строкове платне користування частину приміщень 5-й поверху гуртожитку, яке знаходиться за адресою м.Запоріжжя,вул..Трегубова,1. 30.12.1998 року між СО „Дніпроенергоспецремонт ВАТ „Дніпроенерго та Запорізьким гідроенергетичним технікумом ЗДІА переукладено новий договір оренди нерухомого майна № 2 за цим же предметом. ВАТ „Дніпроенерго використовувало вказане житло для проживання своїх працівників, яким також є і відповідач [PERSON] На підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету від 24.11.1995р. відповідачу як робітнику підприємства 25.12.1995р. було видано ордер на кімнату 512 у орендованій частині гуртожитку для проживання його родини у складі 3-х осіб. 22.01.2008 року рішенням господарського суду Запорізької області, яке залишено без змін постановами апеляційної та касаційної інстанції, договір оренди нерухомого майна № 2 від 30.12.1998 року між СО „Дніпроенергоспецремонт ВАТ „Дніпроенерго та Запорізьким гідроенергетичним технікумом ЗДІА розірвано та зобовязано ВАТ „Дніпроенерго повернути 3-й особі на підставі акту прийому-передачі обєкт нерухомості-частину приміщення 5 поверху гуртожитку. На виконання вказаного рішення суду, з метою складання акту прийому-передачі обєкту оренди: частини приміщення 5-го поверху гуртожитку, який знаходиться у м.Запоріжжі по вул..Трегубова, 1 загальною площею 345,90 кв.м. позивач звернувся до суду з позовом, у звязку з тим, що у добровільному порядку [PERSON] виселитися та звільнити займане приміщення, а саме приміщення кімнати гуртожитку 512, відмовляється. ВАТ «Дніпроенерго» просить позов задовольнити та виселити відповідача з кімнати №512 гуртожитку Гідроенергетичного коледжу Запорізької державної інженерної академії без надання іншого жилого приміщення, оскільки він займає вказане приміщення безпідставно, з розірванням договору оренди перестали існувати підстави для подальшого його проживання у гуртожитку. 3-тя особа Запорізька державна інженерна академія в особі Запорізького гідроенергетичного коледжу ЗДІА заявила самостійні вимоги про усунення перешкод у користуванні приміщенням гуртожитку і виселення [PERSON] із кімнати 512 гуртожитку, зобовязавши ВАТ «Дніпроенерго» надати йому інше житлове приміщення. В позові вказує, що студентський гуртожиток по вул. Трегубова, 1 у м. Запоріжжі є державною власністю та знаходиться на балансі ЗГЕК ЗДІА . На підставі Договору оренди №2 від 30.12.1998 ВАТ «Дніпроенерго» видав ордери на вселення своїх працівників у спеціально для них орендовані приміщення - кімнати 5-того поверху вказаного гуртожитку. Оскільки відповідач є працівником ВАТ «Дніпроенерго» і житлове приміщення надавалося у звязку з роботою, він пропрацював на своєму підприємстві більше 10 років то не може бути виселений з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення. Право держаної власності порушено ВАТ «Дніпроенерго» у звязку з невиконанням рішення господарського суду Запорізької області від 22.01.2008 №6/1/08, а саме, останнє не передає у належному стані приміщення пятого поверху гуртожитку, яке розташовано по вул. Трегубова,1 у м. Запоріжжі. ЗДІА просить суд усунути перешкоди у користування державною власністю, виселити [PERSON] з кімнати гуртожитку 512 з наданням іншого житлового приміщення, і зобовязати ВАТ « Дніпроенерго» надати йому інше житлове приміщення. ВАТ «Дніпроенерго» заявлені ЗДІА позовні вимоги не визнає, т.я. не має жилого фонду і не має можливості забезпечити свого робітника іншим житловим приміщенням. Просить у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] і його представник у судовому засіданні проти позовних вимог ВАТ «Дніпроенерго» і ЗДІА заперечували, суду пояснили, що поданий позов є необґрунтованим, оскільки відповідач мешкає в гуртожитку на законних підставах, бо вселився та проживає в ньому з 1995 року, коли йому було надано ордер на вселення у гуртожиток за адресою вул..Трегубова, 1 у м.Запоріжжі. Він сплачує комунальні платежі за проживання в гуртожитку. Крім того, вказує, що продовжує працювати у ВАТ «Дніпроенерго» і на даний час, тому не може бути виселений без надання іншого житлового приміщення. Щодо вимог ЗДІА, то відповідач і його представник вважають, що він не чинить перешкод у користуванні держаною власністю, ніяких прав свобод чи інтересів ЗДІА не порушує, оскільки поселився у спірне житлове приміщення у встановленому порядку, на підставі ордеру. Крім того, ЗДІА не вказує, яке саме приміщення йому має бути надано у звязку з виселенням, просить у задоволенні позовів відмовити. Представник Міністерства освіти та науки України підтримує позов Запорізької державної інженерної академії в особі Запорізького гідроенергетичного коледжу ЗДІА. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши всі надані докази, суд вважає, що обидва позови не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, а також інших громадян в період роботи чи навчання можуть використовуватися гуртожитки. Відповідно до ст.. 128 ЖК України порядок надання житлової площі в гуртожитку визначається законодавством. Житлова площа в гуртожитку надається сумісним рішенням адміністрації підприємства та профспілкового комітету. Згідно ст.. 129 ЖК України на підставі рішення про надання житлової площі в гуртожитку адміністрація підприємства видає громадянину спеціальний ордер, який є єдиною підставою для поселення в гуртожиток. Судом встановлено, що гуртожиток за вказаною адресою зареєстровано та належить державі, перебуває на балансі Гідроенергетичного технікуму ЗГІА. 28.02.1995 року між Запорізьким гідроенергетичним технікумом та підприємством „Дніпроенергоспецремонт було укладено договір оренди житлових приміщень вказаного гуртожитку, відповідно до якого Технікум передав у строкове платне користування частину приміщень 5-й поверху гуртожитку, яке знаходиться за адресою м.Запоріжжя,вул..Трегубова,1. 30.12.1998 року між СО „Дніпроенергоспецремонт ВАТ „Дніпроенерго та Запорізьким гідроенергетичним технікумом ЗДІА переукладено новий договір оренди нерухомого майна № 2 за цим же предметом. ВАТ „Дніпроенерго використовувало вказане орендоване житло для проживання своїх працівників, яким також є і відповідач [PERSON], про що вказано в договорі та про що було відомо власнику гуртожитку. На підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету позивача від 24.11.1995р., а не власника гуртожитку, відповідачу як робітнику підприємства 25.12.1995р. було видано ордер на кімнату 512 у орендованій частині гуртожитку для проживання його родини у складі 3-х осіб. Ордер було видано для вселення в приміщення не належне підприємству, а в орендоване позивачем приміщення. Таким чином, відповідач займає жиле приміщення у гуртожитку на законних підставах, відповідного до виданого ордеру. Ст.132 ЖК України, на яку посилається позивач, зазначає на підстави виселення із гуртожитків, в тому числі як без надання іншого жилого приміщення, так і з його наданням. В судовому засіданні представник ВАТ «Дніпроенерго» в обґрунтування своїх позовних вимог посилається, на те, що відповідач повинен звільнити займане жиле приміщення в звязку із закінченням строку дії договору оренди, який був укладений між СО „Дніпроенергоспецремонт ВАТ „Дніпроенерго та Запорізьким гідроенергетичним технікумом ЗДІА, тобто передати майно власнику вільним, як того вимагає рішення господарського суду. Із чого слідує, що спірні правовідносини склалися між ВАТ «Дніпроенерго» та Запорізькою державною інженерною академією в особі Запорізького гідроенергетичного коледжу ЗДІА щодо усунення перешкод у користуванні власністю, а тому на думку суду вимоги до відповідача щодо виселення із займаного житла можуть бути предявлені лише власником гуртожитку, яким позивач не є. Однак, згідно наданих документів про право власності, власником спірного нерухомого майна є держава в особі Верховної Ради України, тобто ВАТ «Дніпроенерго» не є власником гуртожитку або його балансоутримувачем, і тому не має права на звернення із вказаним позовом до суду. Крім того, відповідно до частини 1,2 ст. 132 ЖК України виселенню із гуртожитків без надання іншого житлового приміщення підлягають особам, які розірвали трудові відносини із підприємством яке надало житло. Однак, відповідач продовжує працювати у ВАТ «Дніпроенерго», що не заперечують сторони, а тому не підлягає виселенню із гуртожитку без надання іншого жилого приміщення . Відповідно до п.41 «Примірного положення про гуртожитки»» із гуртожитків без надання іншого житла не можуть бути виселені особи, які пропрацювали на підприємстві, яке надало житло, не менше 10 років. Посилання представника позивача ВАТ «Дніпроенерго» на те, що позивач не має можливості надати відповідачу інше житло , суд вважає безпідставними, оскільки вони не відповідають вимогам закону, який забороняє виселення таких працівників з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення. Щодо позовних вимог Запорізької державної інженерної академії в особі Запорізького гідроенергетичного коледжу ЗДІА, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд. Ст.. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку встановленому цивільним процесуальним кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права. Свободи та інтереси фізичних осіб, права і інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Ст. 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цією ж статтею визначено способи захисту цивільних прав ті інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ч.1 ст. 317 ЦК України встановлює, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно приписів ст.. 391 ЦК України вимагати усунення перешкод у користуванні власністю може лише власник. Судом установлено, що право власності на гуртожиток по вул.. Трегубова, 1 ум. Запоріжжя належить державі в особі Верховної Ради України, згідно свідоцтва №1078 від 27.04.2000, а Запорізький гідроенергетичний коледж ЗДІА є балансоутримувачем гуртожитку. Листом від 11.09.93р. Міністерство енергетики надало дозвіл виконати реконструкцію гуртожитку технікуму з коридорної на квартирну систему. Данні про зміну статусу будинку після реконструкції відсутні. Втім, листом від 19.04.97р. Міністерство енергетики не заперечувало проти постійного проживання в даному гуртожитку працівників технікуму та підприємств Міненерго. Запорізька державна інженерна академія в особі Запорізького гідроенергетичного коледжу ЗДІА заявила позовні вимоги до про усунення перешкод в користуванні кімнатою 512 у гуртожитку та виселення з наданням іншого жилого приміщення. Разом з тим, позивач не зазначає у який спосіб відповідач порушує права чи інтереси позивача, адже судом встановлено, що він проживає у гуртожитку на законних підставах, згідно ордеру, виданого підприємством на яким він працює. ЗДІА в особі Гідроенергетичного технікуму знало про використання "Дніпроенерго" належного їм гуртожитку для проживання своїх працівників та про видачу ордерів, однак вказані обставини не оспорювали, не вносили з цього приводу ніяких змін до договору оренди та не визнавало ордеру на заняття житлової площі недійсним. Відповідно до ст.. 59 ЖК України ордер на житлове приміщення може бути визнаний недійсним в судовому порядку в разі порушення прав організації на вказане в ордері житлове приміщення, неправомірних дій посадових осіб при вирішені питання про надання житлового приміщення, а також в інших випадках порядку та умов надання житлових приміщень. Вимоги про визнання ордеру недійсним можуть заявлятися протягом 3 років з моменту видачі ордеру. При виселені з гуртожитку осіб, які заселилися в нього на підставі ордеру, однак не перебували у трудових відносинах с підприємством-власником гуртожитку, необхідно відповідно до ст.. 59 ЖК України вирішити питання про визнання недійсним ордеру на заняття житлової площі в гуртожитку, з настанням наслідків, передбачених ст.. 117 ЖК України. ЗДІА не зверталося з позовними вимогами про визнання ордеру, виданого відповідачу недійсним. Позивач просить зобовязати ВАТ « Дніпроенерго» надати житлове приміщення відповідачу, тобто рішення суду має бути прийняте не на користь позивача у справі, а на користь іншої особи, що не передбачено законом. Крім того, вимагаючи виселення з наданням іншого жилого приміщення, відповідно до ст.. 109 ЖК України у рішенні суду повинно бути вказано, яке жиле приміщення надається особі. Згідно до ст..1 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 4.09.08р., сфера дії цього закону по щирується на громадян, які на законних підставах тривалий час / не менш 5 років/ зареєстровані та фактично проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, та не мають іншого власного житла. Відповідно до ч.1 ст. 19 цього ж закону передбачено, що забороняється виселення мешканців гуртожитку, на яких поширюється дія цього закону, без попереднього надання їм іншого житла, придатного для постійного проживання людей. Відповідач не має іншого житлового приміщення, що підтверджено матеріалами цивільної справи 2-112 за 2007р., відповідно до яких 1/3 частини квартири [ADDRESS] зареєстровано за іншою особою з таким же прізвищем.

Outcome: dismissed