Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відділ по справам громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Московського РВ ГУМВС України в Харківській області про розірвання договору найму, усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю виселення, та зняття з обліку реєстрації. У позовній заяві позивачка вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Квартира була придбана у звязку із необхідністю використання житла для проживання позивачки та членів її сімї. У вищевказаній квартирі зареєстровані та фактично проживають наймачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також зареєстрована, але фактично не проживає [PERSON] Позивачкою була направлена телеграма на адресу проживання відповідачів з повідомленням, що вона є новим власником квартири, та попередженням, що договір найму буде розірвано у звязку із необхідністю використання житла для проживання сімї позивачки. Ця телеграма була отримана відповідачкою [PERSON] Але відповідачі після закінчення двохмісячного строку добровільно не звільнили квартиру. Реєстрація відповідачів в квартирі [ADDRESS] перешкоджає позивачці здійснювати своє право власності на зазначену квартиру. Позивачка просила суд розірвати договір найму квартири [ADDRESS], діючий між позивачкою наймодавцем, та наймачами - відповідачами, у звязку із необхідністю використання житла для проживання позивачки та членів її сімї, усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні своєю власністю: виселити громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення з зняттям з обліку реєстрації відповідачів з вищевказаної квартири. В судовому засіданні представник позивачки уточнив позовні вимоги та надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд розірвати договір найму квартири [ADDRESS], діючий між позивачкою наймодавцем, та наймачами - відповідачами, у звязку із необхідністю використання житла для проживання позивачки та членів її сімї, визнати відповідачів такими, що втратили право користування вищевказаною квартирою, усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю позивачки: виселити громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення з зняттям з обліку реєстрації відповідачів з вищевказаної квартири. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов не визнали, подали зустрічний позов про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] недійсним. В зустрічній позовній заяві вказали, що на момент укладання договору купівлі-продажу вищевказаної квартири вони були зареєстровані у цій квартирі і протягом усього часу, з моменту побудови будинку, в якому знаходиться спірна квартира, проживали там, знаходяться з продавцем квартири [PERSON] у родинних відносинах та постійно оплачують комунальні послуги та послуги за енергоносії. Крім того, [PERSON] є пенсіонером та інвалідом 2-ї групи, [PERSON] є пенсіонером та інвалідом 3-ї групи, [PERSON] є інвалідом 3-ї групи, іншого житла відповідачі не мають, ніяких перемов з відповідачами [PERSON] не вела, до їх уваги не доводила, що збирається коїти якісь дії зі спірною квартирою. Продавець спірної квартири [PERSON] ввела в оману покупця та нотаріуса, який оформлював угоду, що є підставою для визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] недійсним. В судовому засіданні відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON], представник [PERSON] первісні позовні вимоги не визнали. Відповідач [PERSON] доповнив та уточнив зустрічну позовну заяву, в якій просив суд визнати право власності на ? частку грошового паю та ? частку паєнагромадження шляхом спадкування за законом, визнати правочини недійсними, встановити сервітут право безстрокового користування спірною квартирою. В судовому засіданні представник [PERSON] дала пояснення, що відповідач [PERSON] є сином покійного [PERSON], який був членом Житлово-будівельного кооперативу м. Харкова № 293 «Призма», що збудував житловий будинок № 18-А по вул. Уборевіча у м. Харкові. Після смерті батька [PERSON] не звертався до державної нотаріальної контори із будь-якими заявами, ані про прийняття спадщини, ані про відмову від прийняття спадщини і проживаючи постійно із спадкодавцем, своїм батьком, на час відкриття спадщини, фактично прийняв спадщину та вступив у володіння та управління нею. Представник [PERSON], також вказала, що дослідивши за аналогією норму Сімейного кодексу України, можна дійти наступного висновку: при відчуженні нерухомого майна одним із подружжя повинні бути враховані інтереси членів родини. Той із подружжя, хто не є власником майна, може, однак, набувати щодо нього інше речове право зокрема право користування чужим майном (сервітут), також пояснила, що договір дарування, спірної квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON] повинен бути визнаний судом недійсним, як такий, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина. Договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON], повинен бути визнаний судом недійсним як такий, що вчинений під впливом обману, оскільки продавець [PERSON] ввела в оману покупця [PERSON] щодо відсутності будь-яких прав третіх осіб на нерухоме майно, яке відчужувалось. Між [PERSON] та відповідачами також не був укладений договір найму, оскільки позивачку відповідачі ніколи не бачили, жодної пропозиції від неї про укладання договору найму не отримували, договір найму згідно чинного законодавства повинен укладатися у письмовій формі, тому і вимога щодо його розірвання не може бути задоволена судом. На цій підставі представник [PERSON] просила суд визнати недійсними свідоцтва про право власності та право на спадщину на імя [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на ? частку грошового паю та ? частку паєнагромадження, яка знаходиться в ЖБК м. Харкова № 293 «Призма», яке залишилось після смерті [PERSON] шляхом спадкування за законом, встановити безстроковий сервітут на користування нерухомим майном - спірною квартирою, визнати недійсним договір дарування [PERSON] спірної квартири на імя [PERSON] та визнати недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON], сторони повернути в первісний стан. Відповідач [PERSON] в період слухання справи декілька разів доповнював і змінював позовні вимоги, при цьому змінено і доповнено предмет спору. В судовому засіданні представник [PERSON] дала пояснення, що жодних порушень права власності ані [PERSON], ані [PERSON], а тим більше ані [PERSON] сімя [PERSON] не чинила. Договір дарування, укладений між [PERSON] та [PERSON], суперечить нормам Сімейного кодексу України, який передбачає, що той із подружжя, хто є власником майна, визначає режим володіння та користування ним з урахуванням інтересів сімї, насамперед дітей. При розпорядженні своїм майном дружина, чоловік зобовязані враховувати інтереси дитини, інших членів сімї, які відповідно до закону мають право користування ним. Оскільки право сімї [PERSON] на користування обєктом дарування не було враховано, це ставить під загрозу реалізацію останніми, передбаченого Конституцією України права на житло. Договір дарування спірної квартири повинен бути визнаний судом недійсним, як такий що суперечить Цивільному кодексу України, нормам Сімейного кодексу України, а також моральним засадам суспільства. Договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON], повинен бути визнаний судом недійсним як такий, що порушує публічний порядок, тому що був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина. Представник позивача за зустрічним позовом просила винести рішення по зустрічній позовній заяві в редакції від 08 грудня 2009 року в частині встановлення сервітуту права безстрокового користування спірною квартирою та в редакції від 02 березня 2010 року в частині визнання правочинів недійсними, повернення сторін в первісний стан, просила не розглядати зустрічний позов в частині визнання права власності на ? частку грошового паю та ? частку паєнагромадження шляхом спадкування за законом за [PERSON] Представник позивачки та [PERSON] зустрічні позовні вимоги не визнав. Відповідач [PERSON] надала до суду нотаріально посвідчену заяву про визнання первісного позову (уточненого) та заперечення проти зустрічного доповненого та уточненого позову, в якій просила задовольнити первісний позов, а в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити, у звязку із похилим віком просила слухати справу та постановити рішення по справі у її відсутність. 3-тя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] пояснила, що нотаріальне посвідчення договору дарування спірної квартири, який був укладений між [PERSON] та [PERSON] 01 квітня 2008 року, реєстровий № 1595, та договору купівлі-продажу спірної квартири, який був укладений між [PERSON] та [PERSON] від 22 липня 2008 року, реєстровий № 3695, відбулося згідно вимог чинного законодавства України. Надала до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність. Представник відділу по справам громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Московського РВ ГУМВС України в Харківській області надав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутністю. Свідок [PERSON] пояснила, що є рідною сестрою [PERSON], відповідач [PERSON] її брат, відповідачка [PERSON] її рідна мати, відповідачі [PERSON], [PERSON] її племінники. Спірна квартира відносилась до житлового приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу «Призма № 293», членом якого був її покійний батько. В квартирі вони почали проживати разом із батьками, братом, сестрою з 1974 року. Після смерті батька у 1983 році мати [PERSON] звернулася до Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори м. Харкова з заявою про видачу свідоцтв на право власності та про право на спадщину за законом та отримала ці свідоцтва. Cама [PERSON], її сестра [PERSON], її брат [PERSON] звернулись разом до тієї ж 11-ї ХДНК із заявами про відмову від спадщини. Мати [PERSON] після смерті батька була прийнята в члени кооперативу. Також на її імя було переоформлено особистий рахунок. Мати проживала разом із сімєю [PERSON] у спірній квартирі. З 1995 року до початку 2006 року проживала переважно у своєї дочки [PERSON], потім виявила бажання повернутися у спірну квартиру. Але, сімя [PERSON] створила умови за яких мати не змогла проживати у цій квартирі і вона знов повернулась проживати до своєї дочки. Про перешкоди у проживанні у спірній квартирі їй сімєю [PERSON] казала сама мати. У звязку із тим, що піклувалась про [PERSON] виключно її дочка [PERSON] саме [PERSON] запропонувала матері подарувати спірну квартиру дочці [PERSON] Про продаж спірної квартири [PERSON] стало відомо від [PERSON], яка пояснила, що їй потрібні гроші на утримання та лікування матері. Свідок [PERSON] пояснила, що є рідною тіткою [PERSON], [PERSON], рідною сестрою [PERSON] Відповідач [PERSON] із своєю сімєю проживав у спірній квартирі разом із батьками та сестрами, але після того, як відносини між ним та його батьком погіршились, сімя [PERSON] переїхала проживати до неї у квартиру, де проживали з 1981року по 1985 роки. Потім знову повернулися проживати у спірну квартиру. Її сестра [PERSON] проживала разом із сімєю [PERSON], деякий час жила у своєї дочки [PERSON], але у 2006 році переїхала знову до спірної квартири. Сестра скаржилась, що сімя [PERSON] перешкоджає у проживанні у спірній квартирі. Окремої кімнати у сестри не було, вона проживала у кімнаті разом із сином. У звязку із тим, що відносини між [PERSON] та сімєю [PERSON] погіршились, сестра повернулась проживати до дочки [PERSON], де проживає і на цей час. Сестра казала про намір подарувати квартиру дочці [PERSON] Про продаж спірної квартири [PERSON] стало відомо від [PERSON], яка пояснила, що їй потрібні гроші на утримання та лікування матері. Свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою відповідачів. Знайома з відповідачами, [PERSON] з 1989 року. Сварок у сімї відповідачів не бачила. Надавала медичну допомогу [PERSON] Скарг від неї на сімю [PERSON] не чула. Про сварки між [PERSON], [PERSON] та відповідачами їй невідомо. З власником спірної квартири [PERSON] не знайома. Це прізвище їй стало відомо, коли [PERSON] показала їй телеграму від [PERSON], в якій повідомлялось про те, що вона є новим власником квартири, та попередженням, що договір найму буде розірвано у звязку із необхідністю використання житла для проживання сімї [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON], [PERSON] його тітки, [PERSON] його дядько, [PERSON] та [PERSON] його троюрідні сестра та брат, [PERSON] його бабка. З 2004 року по 2009 року проживав у спірній квартирі разом із відповідачами, оскільки навчався та працював у м. Харкові. Відносини у сімї були нормальними. Про сварку, яка стала причиною переїзду [PERSON] йому стало відомо зі слів [PERSON] та сусідів, так як у той день він не був у спірній квартирі. Про намір подарувати спірну квартиру своїй дочці , [PERSON] йому нічого не казала. Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, їх представників, третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний (уточнений) позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Власником квартири [ADDRESS] була [PERSON], якій ця квартира належала на праві особистої приватної власності на підставі Свідоцтва про власність, виданого Московською районною в м. Харкові радою 17.03.2008 року на підставі рішення виконавчого комітету Московської районної в м. Харкові ради від 11.03.2008р.за № 71/74 та зареєстрованого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 19.03.2008р. за реєстровим № 22507072. Згідно договору дарування від 01 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] від 22.07.2008р., реєстр. № 1595, та зареєстрованого у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 17.04.2008 року, реєстраційний № 22507072, квартира [ADDRESS] була подарована [PERSON] своїй дочці [PERSON]. Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] від 22.07.2008р., реєстр. № 3675. та зареєстрованого у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 11.08.2008 року, реєстраційний № 22507072, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Вищевказана квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 43,8 кв. м. Купівлю квартири вчинено за 395250,00 грн. Спірна квартира була придбана позивачкою у звязку із тим, що вона проживає разом із чоловіком [PERSON], повнолітніми дітьми: сином [PERSON] та дочкою [PERSON], а також матірю чоловіка [PERSON] у трикімнатній квартирі 49 у будинку 8 по б. [PERSON] у м. Харкові, що належить вищевказаним громадянам на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло. Дочка позивачки збиралася одружитися і, таким чином, спірна квартира була куплена позивачкою у звязку із необхідністю використання її для проживання членів сімї позивачки: чоловіка та сина окремо від інших членів сімї. Згідно довідки Кооперативного обєднання житлових кооперативів „ПРИЗМА № 293 від 04.11.2008р. у спірній квартирі зареєстровані та фактично проживають наймачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] хоча також зареєстрована, але фактично не проживає у спірній квартирі. Плату за користування житловим приміщенням та за комунальні послуги відповідачі сплачують частково, є заборгованість. Цей факт підтвердили у судовому засіданні відповідачки [PERSON], [PERSON] Згідно із ст. 814 ЦК України, у разі зміни власника житла, переданого в найм, до нового власника переходять права та обовязки наймодавця. Згідно із ч. 3 ст. 825 ЦК України, договір найму квартири може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сімї. Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяця. 13.09.2008 року позивачкою була направлена телеграма на адресу проживання відповідачів з повідомленням, що вона є новим власником квартири, та попередженням, що договір найму буде розірвано у звязку із необхідністю використання житла для проживання моєї сімї. Телеграма була отримана відповідачкою [PERSON], що підтверджується повідомленням з поштового відділення від 14.09.2008р.. Це підтвердила у судовому засіданні і сама відповідачка. Але, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] після закінчення двохмісячного строку добровільно не звільнили квартиру Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У разі порушення цього права власник має право на підставі ст. 391 ЦК України вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Реєстрація відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у квартирі [ADDRESS] перешкоджає позивачці здійснювати своє право власності на зазначену квартиру. Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що первісний позов (уточнений) підлягає задоволенню повністю. Доводи представника відповідача [PERSON] щодо встановлення безстрокового сервітуту на користування нерухомим майном, а саме квартирою № 28 у будинку № 18-А по вул. Уборевіча у м. Харкові, не мають правового значення та не тягнуть за собою правових наслідків, оскільки спірна квартира відносилась до житлового приміщення в будинку Житлово-будівельного кооперативу «Призма № 293». Ні Житловим кодексом УРСР, який був введений дію з 01.01.1984 року, ні Цивільним кодексом УРСР, в редакції 1963 року, що діяв на той момент, не було передбачено поняття, зміст сервітуту та правові підстави його встановлення. Доказів про те, що договір дарування спірної квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON], повинен бути визнаний судом недійсним, оскільки суперечить статтям Цивільному кодексу України, Сімейного кодексу України, а також моральним засадам суспільства, відповідачем [PERSON] та його представником суду надано не було, що є обовязком сторони відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України. Не надано суду доказів щодо того, що договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON], повинен бути визнаний судом недійсним як такий, що порушує публічний порядок, тому що був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина. Таким чином, суд вважає, що у зустрічному позові (уточненому та доповненому) про встановлення сервітуту права безстрокового користування спірною квартирою, визнання правочинів договору дарування спірної квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON], договору купівлі-продажу спірної квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON] недійсними, повернення сторін в первісний стан необхідно відмовити. [PERSON] не є стороною за договором купівлі-продажу квартири і не є сторону за договором дарування квартири. На підставі викладеного,

Outcome: partial