Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і зазначає, що 15 січня 2009 року ним укладено з банком договір № 641671 строкового банківського вкладу, в Коростенському відділенні №6 Житомирського РУ банку «Надра» на суму 10000 грн. строком до 15.1.2009 року, з сплатою 20% відсотків річних ,за користування коштами. П. 3.1.2. угоди встановлює право вкладника на повернення вкладу по спливу строку , на який укладено договір, та отримання відповідних відсотків. При зверненні позивача до банку у встановленій договором і законодавством України формі про повернення вкладу , за спливом строку договору , позивачеві було відмовлено. Однак, п. 6 ст. 319 ЦК України встановлено що держава не втручається у здійснення власником права власності , а згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею , незалежно від волі інших осіб. В даному випадку , вклад є майном позивача, щодо якого він здійснює своє право власності. Тому, було порушене його право на власність , а саме спричинені перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні коштами, а згідно ст. 317 ЦК України, це право має бути захищено. Порушено банком і вимоги ст. 321 ЦК України , якою визначено,що що ніхто не може бути позбавлений або обмежений у цьому праві . Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу банк , що прийняв від вкладника грошову суму (вклад, депозит), зобов'язується виплатити вкладникові таку суму та відсотки за неї, на умовах та в порядку, який встановлено договором. П. 2 ст. 1060 ЦК України- передбачає правила повернення банком кошт за договором банківського вкладу, шляхом видачі вкладу на першу вимогу вкладника, яка підлягає виконанню у строк , що встановлений у зобов'язанні (тобто в договорі), або якщо такий термін визначений вказівкою на певну подію - то з настанням такої події, тобто в даному випадку це, є повернення вкладу по спливу строку . Банк порушив умови договору , права позивача , та законодавство України ,тому, позивач просив визнати відмову банку в повернені йому кошт нікчемною,зобов'язати відповідача виконати умови договору про строковий банківській вклад та повернути грошові кошти з відповідним нарахуванням відсотків в подвійному розмірі, стягнути понесені ним витрати при зверненні до суду, поштові, транспортні витрати, інфляційні збитки, моральну шкоду в сумі 150000 грн., спричинену діями банку . В судовому засіданні позивачі ці вимоги уточнив і пояснив, що термін дії договору вже сплив, кошти йому не повернено, він , розраховуючи на ці кошти, маючи потребу в утриманні сім»ї, був змушений позичати гроші в знайомих. Конретизувавши в суді свої вимоги, просив стягнути з банку вкладені ним грошові кошти, з відповідним нарахуванням відсотків, стягнути понесені ним витрати при зверненні до суду, та моральну шкоду в сумі 150000 грн., спричинену діями банку. Представник відповідача проти позову заперечив, своїм правом на участь в розгляді справи не скористався. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини , повязані з Договором банківського вкладу . 15 січня 2009 року позивачем укладено з банком договір № 641671 строкового банківського вкладу, в Коростенському відділенні №6 Житомирського РУ банку «Надра» на суму 10000 грн. строком до 15.1.2009 року, з сплатою 20% відсотків річних ,за користування коштами. П. 3.1.2. угоди ,встановлено право вкладника на повернення вкладу по спливу строку , на який укладено договір та відповідних відсотків за користування коштами. При зверненні до банку у встановленій договором і законодавством України формі, з заявою про повернення вкладу , позивачу було відмовлено. Така відмова суперечить п. 6 ст. 319 ЦК України ,якою встановлено, що держава не втручається у здійснення власником права власності ,а згідно ст.316 ЦК України правом власності -є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею , незалежно від волі інших осіб. В даному випадку , вклад є майном позивача, щодо якого він здійснюю своє право власності. Тому, відмовою банку щодо повернення вкладу було порушене право позивача на власність , а саме спричинені перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні коштами. Відповідачем порушено, також, вимоги ст. 321 ЦК України , якою визначено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у цьому праві . Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу банк , що прийняв від вкладника грошову суму (вклад, депозит), зобов'язується виплатити вкладникові таку суму та відсотки за неї, на умовах та в порядку, який встановлено договором. П. 2 ст. 1060 передбачає ,що договір банківського вкладу, укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом визначеного договором строку. Передбачено порядок видачі вкладу на першу вимогу вкладника, яка підлягає виконанню у строк , що встановлений у зобов'язанні (тобто в договорі), або якщо такий термін визначений вказівкою на певну подію - то з настанням такої події. Банк порушив умови договору , права позивача , та законодавство України - оскільки відмовляється видати такий вклад позивачу на його вимогу. При цьому, будь яких посилань при відмові позивачу в повернені вкладу, банком не наводиться. Відмова банку в поверненні вкладу та відповідних відсотків за користування ним позивачеві є необгрунтованою, а ці його вимоги є законними. Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди в сумі 150000 грн., то суд визнає, що позивачу такої шкоди банком було спричи нено. Через відмову банку в повернені кошт, позивач розраховуючи на ці гроші, та маючи потребу в придбанні предметів побуту був змушений позичати гроші в знайомих, чим було порушено його нормальні життєві зв»язки, сім»ю поставлено в скрутне матеріальне становище, така ситуація потягнула за собою інші негативні наслідки. Вимога про відшкодування такої шкоди передбачена ст.22 ЗУ «Про захист прав споживача». Правовідносини,що виникли між банком і позивачем регулюються і цим Законом, оскільки банк надає фінансові послуги позивачу при укладенні договору банківського вкладу. Однак, заявлена позивачем сума до відшкодування моральної шкоди є завищеною і не є співмірною з сумою кошт,що розміщені ним в банку. Таку вимогу позивача суд задовольняє частково, в сумі 500 грн., і вважає,що такої суми буде достатньо для покриття завданих позивачу моральних страждань, з врахуванням майнового стану кожної з сторін, ступеню заподіяних моральних страждань та наслідків, які настали , принципу розумності та справедливості. Суд стягує зазначені кошти з ВАТ КБ «Надра», оскільки саме банк є юридичною особою, яка має відповідати перед позивачем за свої дії, Коростенське відділення № 6 Житомирського регіонального управління , згідно Положення про відділення , затвердженого Правлінням ВАТ КБ «Надра» , протокол №17 від 21.5.2008 року не має статусу юридичної особи.

Outcome: approved