Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

Позивач ПАТ «Банк Форум» в особі Запорізької філії ПАТ «Банк Форум», який є правонаступником АКБ «Форум», звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказав, що [PERSON] згідно кредитного договору № 0168/07/07-КЕ від 30 травня 2007 року та додаткових угод до нього (далі Кредитний договір), який був укладений останньою з АКБ «Форум» Запорізькою філією, банком відкрита кредитна лінія на споживчі цілі з лімітом у сумі 70 000,00 доларів США 00 центів, строком повернення по 29 травня 2012 року. Повернення кредиту та сплату процентів в розмірі 14 процентів річних за користування кредитними коштами [PERSON], як позичальник, зобовязалась проводити згідно з Додатковою угодою № 1 від 30.05.2007року та Додатковою угодою № 5 від 24.04.2008 року до Кредитного договору, а у разі несвоєчасного повного чи часткового неповернення кредитних коштів та несплати процентів, сплатити на вимогу Банку штрафні санкції, передбачені розділом 4 Кредитного договору. Позивач своє зобов'язання за договором виконав: відкрив необхідні рахунки обліку на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності здійснив видачу кредиту у загальній сумі 70 000,00 доларів США 00 центів шляхом видачі готівки через касу банку. В забезпечення повернення кредитних коштів [PERSON], сплати процентів за користування та можливої неустойки (штраф, пеня) виступила поручителем [PERSON], яка уклала з банком договір поруки № 191 від 30 травня 2007 року, згідно якого у випадку невиконання зобовязань по Кредитному договору та договору поруки Боржник і Поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. В звязку з порушенням [PERSON] умов Кредитного договору, банк на підставі пункту 3.2.2 Кредитного договору предявив їй та поручителю [PERSON] вимогу про дострокове погашення кредиту, процентів за його користування та штрафних санкцій за невиконання умов договору, яке відповідач отримала особисто. Проте, заборгованість [PERSON] не погашена і станом на 13.04.2010 року сума основного боргу за кредитом становить 476638 грн. 91 коп., що еквівалентно 60132,33 доларів США; сума нарахованих та не сплачених процентів за користування кредитними коштами становить 34978 грн. 46 коп., що еквівалентно 4412,85 доларів США; штрафні санкції за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну сплату нарахованих відсотків становлять 89934 грн. 07 коп., що еквівалентно 11\~346,00 доларів США, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів у судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на те, що розрахунки, які проводились сторонами за кредитним договором в іноземній валюті є порушенням чинного законодавства, позивач не надав відповідачу як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування повної інформації про умови кредитування, умови договору в частині надання кредиту в іноземній валюті є несправедливими. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, неодноразово повідомлялася про день та час слухання справи, причин неявки суду не повідомила. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в зв'язку з наступним. Судом встановлено, що [PERSON] згідно кредитного договору № 0168/07/07-КЕ від 30 травня 2007 року та додаткових угод до нього, а саме додаткової угоди № 1 від 30 травня 2007 року, додаткової угоди № 2 від 23 листопада 2007 року, додаткової угоди № 3 від 23 листопада 2007 року, додаткової угоди № 4 від 24 квітня 2008 року, додаткової угоди № 5 від 24 квітня 2008 року, який було укладений [PERSON] з АКБ «Форум» в особі Запорізької філії, правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» (а.с. 54-59), банком відкрита кредитна лінія на споживчі цілі з лімітом у сумі 70 000,00 доларів США 00 центів, строком повернення по 29 травня 2012 року (а.с. 5-12). Повернення кредиту та сплату процентів в розмірі 14 процентів річних за користування кредитними коштами [PERSON], як позичальник, зобовязалась проводити згідно з Додатковою угодою № 1 від 30.05.2007 року та Додатковою угодою № 5 від 24.04.2008 року до Кредитного договору (графік повернення 1-го, 3-го траншу та сплати відсотків за кредитним договором), а у разі несвоєчасного повного чи часткового неповернення кредитних коштів та несплати процентів, сплатити на вимогу Банку штрафні санкції, передбачені розділом 4 Кредитного договору. Позивач своє зобов'язання за договором виконав: відкрив необхідні рахунки обліку на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності здійснив видачу кредиту у загальній сумі 70 000,00 доларів США 00 центів шляхом видачі готівки через касу банку (а.с. 13-14). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Отже, позивач видав Відповідачу банківський кредит у відповідності з вимогами, передбаченими ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», якою регламентовано, що банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. В забезпечення повернення кредитних коштів [PERSON], сплати процентів за користування та можливої неустойки (штраф, пеня) виступила поручителем [PERSON], яка уклала з банком договір поруки № 191 від 30 травня 2007 року, та додаткові угоди до договору поруки № 1 від 23 листопада 2007 року та № 2 від 24 квітня 2008 року, згідно якого у випадку невиконання зобовязань по Кредитному договору та договору поруки Боржник і Поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Ст. 553 ЦКУ встановлює - за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до статті 554 ЦКУ - у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. В звязку з порушенням [PERSON] умов Кредитного договору, банк на підставі пункту 3.2.2 Кредитного договору предявив [PERSON] та поручителю [PERSON] вимогу про дострокове погашення кредиту, процентів за його користування та штрафних санкцій за невиконання умов договору (повідомлення № 8.7.11.1/9-4358 від 08.05.2009 року, яке відповідачі отримали особисто). Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, передбачені ст. 611 Цивільного кодексу України. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 625 боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Сплата процентів за тимчасове користування кредитом відноситься до основного грошового зобов'язання і воно порушене. Заборгованість [PERSON] не погашена і станом на 13.04.2010 року сума основного боргу за кредитом становить 476638 грн. 91 коп., що еквівалентно 60132,33 доларів США; сума нарахованих та не сплачених процентів за користування кредитними коштами становить 34978 грн. 46 коп., що еквівалентно 4412,85 доларів США; штрафні санкції за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну сплату нарахованих відсотків становлять 89934 грн. 07 коп., що еквівалентно 11\~346,00 доларів США, що підтверджується розрахунком суми заборгованості (а.с. 22-23, 70-73). З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку є обґрунтованими доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Доводи відповідача, що розрахунки в іноземній валюті сторонами за кредитним договором проводились з порушенням чинного законодавства, не відповідають діючому законодавству України та спростовуються наступним. Відповідно до статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Разом з тим, визначаючи правовий статус гривні, вказана норма Основного Закону не встановлює сферу її обігу та будь-яких обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом . Частина 1 статті 533 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Між тим, диспозиція норми частини 3 цієї статті дозволяє використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом . Спеціальне законодавство України у сфері банківської діяльності та діяльності небанківських фінансових установ не містить приписів, які б забороняли банкам або іншим фінансовим установам надавати кредити в іноземній валюті. Так, згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Згідно з статтею 345 ГК України кредитні операції банків полягають у розміщенні від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян. Кредитними визнаються банківські операції, визначені як такі законом про банки і банківську діяльність. Статті 47 та 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», стаття 1 якого відносить надання кредитів в іноземній валюті до валютних операцій. Частиною 1 статті 5 Декрету передбачено, що Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. При цьому, генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання (частина 2 статті 5 Декрету). Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції (частина 4 статті 5 Декрету). Індивідуальної ліцензії потребують, зокрема, такі операції: - надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі (підпункт «в»пункту 4 статті 5 Декрету); - використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави (підпункт «г»пункту 4 статті 5 Декрету). Законодавством не встановлено терміни та суми кредитів в іноземній валюті як критерій їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування. Ця обставина, з огляду на відсилочний характер норми Декрету, не дозволяє поширити режим індивідуального ліцензування на валютні операції, пов'язані з наданням резидентами (банками та іншими фінансовими установами) кредитів в іноземній валюті. Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Відповідно до норм статей 192, 533, 1054 ЦК України, статті 198 ГК України, статей 32, 44 Закону України «Про Національний банк України», статей 2, 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», статей 1, 4, 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», статей 1, 3, 5 Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» банки та інші фінансові установи, які у встановленому порядку отримали генеральну ліцензію Національного банку України на здійсненну валютних операцій, мають достатні юридичні підстави та законне право для надання резидентам України кредитів в іноземній валюті. Відповідно до п.1.5. Положення «Про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій», затвердженого Постановою НБУ від 17.07.2001р. № 275 Національний банк надає єдиний письмовий дозвіл на здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини 2 та п.1-6 ч.4 ст. 47 закону України «Про банки і банківську діяльність», на підставі якого банки мають право здійснювати одну, кілька або всі операції згідно з переліком цих операцій, зазначеним у письмовому дозволі. П.2.3. цього ж Положення вказує на те, за наявності отримання банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями. 31 січня 1994 року АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» видана Національним банком України банківська ліцензія № 62, згідно з якою Банку надано право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Окрім того, АКБ «Форум» отримав виданий Національним банком України Дозвіл № 62-5 на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» згідно з додатком до цього дозволу. Так, відповідно до додатку до цього [PERSON] має право здійснювати, зокрема, операції з валютними цінностями щодо залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України. З вищевикладеного вбачається, що ПАТ «Банк Форум» на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до пункту 1.5 вказаного Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу (затверджено постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року за № 1429/10028 використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, зокрема, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк України видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями). Виходячи з наведеного, надання та одержання кредиту в іноземній валюті та сплата процентів за цим кредитом не потребує наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти як засобу платежу на території України у жодної зі сторін кредитного договору. Доводи відповідача, що при укладенні кредитного договору було порушено норми Закону України «Про захист прав споживачів», а саме ненадання споживачу інформації, що передбачається ч.2 ст. 11., також є безпідставними, оскільки відповідно до п. 7.10 Кредитного договору позичальником отримано умови кредитування відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що підтверджується особистим підписом [PERSON] у Кредитному договорі. Відповідач вважає, що при укладенні кредитного договору у ньому були прописані несправедливі для позичальника умови повернення кредиту у доларах США чим було порушено ч. 6 ст. 3 ЦК України. Відповідно до ст. 203 ЦК України під час вчинення правочину особа виявляє власне волевиявлення та вільну внутрішню волю, про що свідчать підписи відповідача на кожній сторінці договору. Укладаючи цей Кредитний договір, позичальник не знаходився під впливом омани, обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу важких обставин. Сторони погодились, що з укладанням цього договору вони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього договору. Підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що перед укладанням кредитного договору банк надав йому в письмовій формі всю інформацію про умови кредитування, а також йому була надана вся інформація, передбачена «Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 в повному обсязі. У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 36 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його. Тобто про зміну курсу іноземної валюти по відношенню до гривні банки України дізнаються після того як це питання вирішується на рівні НБУ. Позивач, вирішуючи питання про одержання кредиту в іноземній валюті, діяв на власний ризик і достовірно знав про можливу нестабільність національної валюти гривні по відношенню до долара США. Курси іноземних валют, в тому числі доларів США, не є фіксованими, що являється загальновідомим фактом. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - це будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. У ст. 2 вищезазначеного Закону дається визначення поняття «кошти», згідно якого кошти - це гроші у національній, іноземній валюті чи їх еквіваленті. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як зазначено в ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Аналіз приведених норм свідчить про безумовне зобовязання відповідача повернути позивачу позику - грошові кошти саме в іноземній валюті (доларах США) в розмірі, в строки та на умовах, визначених сторонами в кредитному договорі. Крім того, частиною 2 ст. 533 ЦК України передбачено, що вразі якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент іноземної валюти, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за відповідним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Під час укладання сторонами у справі Кредитного договору інший порядок визначення грошового еквіваленту іноземної валюти встановлений не був. Таким чином, зазначені вище положення вимог діючого законодавства спростовують твердження Відповідача щодо несправедливості визначення у кредитному договорі зобовязань по валютному кредитному договору в іноземній валюті. ПАТ «Банк Форум» в особі Запорізької філії ПАТ «Банк Форум», як сторона на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України на стягнення солідарно з відповідачів понесених документально підтверджених витрат, зокрема витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн., та судового збору у розмірі 1 700грн.

Outcome: approved