Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-11 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з позовом, просить у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №738/3-Ж від 22 січня 2008 року в розмірі 684726,76 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності відповідачу [PERSON] - двокімнатну квартиру №6 загальною площею 43,8 кв. м. та житловою площею 27,0 кв. м., що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. В. Чорновола, будинок №4, реєстраційний номер об'єкту в реєстрі прав власності на нерухоме майно №12153974, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною реалізації 416070 грн., а також виселити мешканців даної квартири та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 22 січня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого відповідачу було надано кредит в сумі 70000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних з кінцевим терміном повернення 21 січня 2028 року. Для забезпечення зобовязань за кредитним договором 22 січня 2008 року також був укладений договір іпотеки №738/3-Ж-1, згідно якого відповідач [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру №6 загальною площею 43,8 кв. м. та житловою площею 27,0 кв. м., що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. В. Чорновола, будинок №4, реєстраційний номер об'єкту в реєстрі прав власності на нерухоме майно №12153974. Оскільки боржник [PERSON] не виконала зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 21 квітня 2010 року заборгованість за договором складає 684726,76 грн., іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце судового розгляду була повідомлена у встановленому законом порядку, заперечень проти позову не подала. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, а позов задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК, банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом установлено, що 22 січня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого відповідачу було надано кредит в сумі 70000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних з кінцевим терміном повернення 21 січня 2028 року. Для забезпечення зобовязань за кредитним договором 22 січня 2008 року також був укладений договір іпотеки №738/3-Ж-1, згідно якого відповідач [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру №6 загальною площею 43,8 кв. м. та житловою площею 27,0 кв. м., що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. В. Чорновола, будинок №4, реєстраційний номер об'єкту в реєстрі прав власності на нерухоме майно №12153974. Банк належним чином виконав зобовязання щодо видачі кредиту, а відповідач [PERSON]. порушила умови кредитного договору. Як убачається зі змісту ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Ст. 549 ЦК України передбачає, що позичальник у разі порушення зобов'язання сплачує кредитору неустойку (пеню, штраф). Згідно п. 4.2. договору кредиту, у разі прострочення відповідачем строків повернення кредиту, а також сплати процентів, комісій, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у цей період. Відповідно до п. 4.3. договору кредиту, у разі порушення відповідачем вимог п. п. 3.3.2.-3.3.13. договору кредиту, відповідач зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 10 відсотків від суми кредиту, визначеного в п.1.1. договору кредиту, за кожен випадок. Таким чином, станом на 21 квітня 2010 року заборгованість за кредитним договором становить 684726,76 грн., з яких 66791,63 доларів США (по курсу НБУ станом на 21 квітня 2010 року становить 529363,75 грн.) - заборгованість за кредитом, 10560,52 доларів США (по курсу НБУ станом на 21 квітня 2010 року становить 83698,46 грн.) - заборгованість щодо сплати процентів, 16185,36 грн. пеня, 7000 доларів США (по курсу НБУ станом на 21 квітня 2010 року становить 55479,20 грн.) штраф. Ст.1050 ЦК України передбачає, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до умов договору іпотеки (п. п. 2.4.7.), позивач (іпотекодержатель) має право дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання відповідачем зобов'язань, передбачених договором кредиту. У відповідності до ст.ст.23, 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження. У рішенні суду про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в тому числі зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження та початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №738/3-Ж від 22 січня 2008 року в розмірі 684726,76 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності [PERSON] двокімнатну квартиру №6 загальною площею 43,8 кв. м. та житловою площею 27,0 кв. м., що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. В. Чорновола, будинок №4, реєстраційний номер об'єкту в реєстрі прав власності на нерухоме майно №12153974, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною реалізації 416070 грн. Що стосується вимоги позивача про виселення мешканців предмета іпотеки, то у цій частині позову слід відмовити виходячи з наступного. Згідно ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Оскільки позивач письмово не звертався до відповідачів з вимогою добровільно звільнити житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання вимоги, тому позов в частині виселення задоволенню не підлягає. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved