Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-03 00:00:00

У лютому 2010 р. [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності [PERSON], яка померла 13 травня 2009 р. в місті Вознесенськ Миколаївської області, правовстановлюючих документів - Договору дарування, посвідченого 23 лютого 1991 р. [PERSON] державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори і зареєстрованого в реєстрі за №556 та Державного акта на право приватної власності на землю, виданого 11 лютого 1994 р. виконавчим комітетом Вознесенської міської [PERSON] Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3223. В обґрунтування вимог, в даній заяві зазначено, що 13 травня 2009 р. померла мати заявника [PERSON] - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається житлового будинку №44 (сорок чотири), розташованого по вулиці Лісна в місті Вознесенськ Миколаївської області, що належав спадкодавцю за життя на праві власності на підставі Договору дарування, посвідченого 23 лютого 1991 р. [PERSON] державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №556, та земельної ділянки, площею 0.0580 га, наданої для обслуговування вищевказаного будинку і яка належала останній на праві власності на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, виданого 11 лютого 1994 р. виконавчим комітетом Вознесенської міської [PERSON] Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3223. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є заявник [PERSON], який прийняв спадщину після смерті своєї матері в установленому порядку, шляхом звернення до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Проте, при зверненні заявника до Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 13 травня 2009 р. [PERSON], державним нотаріусом останньому було відмовлено у оформлені спадкових прав, оскільки у свідоцтві про смерть прізвище його мами записано як [PERSON], тоді як в правовстановлюючих документах власником житлового будинку й земельної ділянки вказана [PERSON]. Посилаючись на те, що на теперішній час вирішити питання адміністративним шляхом неможливо, а встановлення зазначеного факту має для нього юридичне значення, оскільки потрібно для оформлення спадкових прав, заявник [PERSON] просив заяву задовольнити. Ухвалою суді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 лютого 2010 р. до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено Вознесенську міську [PERSON] області. В судовому засіданні заявник [PERSON], підтримав вимоги, викладені в заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.. Представник заінтересованої особи - Вознесенської міської [PERSON] Миколаївської області, в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду письмову заяву від 14 квітня 2010 р., відповідно до якої просив розглянути справу у його відсутність. Представник заінтересованої особи - Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області, в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою суду справа розглянута у відсутність заінтересованої особи [PERSON] та представників заінтересованих осіб - Вознесенської міської [PERSON] Миколаївської області і Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області, оскільки в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Так, як вбачається з договору дарування, посвідченого 23 лютого 1991 р. [PERSON], державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №556, а також довідки Комунального підприємства „Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації за №820 від 25 лютого 2010 р., житловий будинок, що розташований по вулиці Лісна №44 (сорок чотири) в місті Вознесенськ Миколаївської області, належить на праві власності [PERSON]. За цим будинком для його обслуговування закріплена земельна ділянка, площею 0,0580 га, та належала останній на праві власності на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, виданого 11 лютого 1994 р. на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської [PERSON] Миколаївської області за №301 від 28 грудня 1993 р. і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3223. 13 травня 2009 р. померла [PERSON], що підтверджується виданим 13 травня 2009 р. відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області свідоцтвом про смерть, серія І - ФП № 100748. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок №44 (сорок чотири) по вулиці Лісна в місті Вознесенськ Миколаївської області та земельна ділянка, що закріплена для його обслуговування. Заявник [PERSON], як спадкоємець за законом, звернувся до Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої заведена спадкова справа за №214/2009 від 18 вересня 2009 р. (довідка Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області №151/01-14 від 01 березня 2010 р.). Проте, при зверненні заявника [PERSON] до державної нотаріальної контори з приводу видачі на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері, державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у правовстановлюючому документі на житловий будинок та на обумовлену земельну ділянку прізвище власника записано як „Кокунєва [PERSON], тоді як у свідоцтві про смерть вказано „Кокунєва [PERSON] та рекомендовано звернутися до суду з вказаним питанням (довідка - розяснення Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області за №880/01-14 від 19 листопада 2009 р.). Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. При цьому, факт належності померлій 13 травня 2009 р. [PERSON] правовстановлюючих документів - Договору дарування, посвідченого 23 лютого 1991 р. [PERSON] державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори і зареєстрованого в реєстрі за №556 та Державного акта на право приватної власності на землю, виданого 11 лютого 1994 р. на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської [PERSON] народних депутатів Миколаївської області за №301 від 28 грудня 1993 р. і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3223, підтвердився в судовому засіданні наступними доказами: - довідкою СГІРФО Вознесенського MB УМВС України в Миколаївській області (Форми -1), відповідно до якої [PERSON] 22 грудня 1998 р. був виданий паспорт, серія ЕО №0635033, з якої вбачається, що остання народилася 26 вересня 1941 р. в с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області, та з 10 травня 1976 р. була зареєстрована за адресою: [INFO] (сорок чотири) ; - копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ( до шлюбу - Полозенко) [PERSON], [INFO], уродженкою [INFO], серія І-ФП №277672, виданого 10 лютого 1973 р. Бузьким сільбюро ЗАГС Вознесенського району Миколаївської області (де прізвище батьків заявника на російські мові вказано як „Кокуневи"); - архівною довідкою, виданою Вознесенським державним міським архівом за №К-384/26 від 26 травня 2004 p., відповідно до якої прізвище матері заявника вказано як [PERSON]; - заявою [PERSON], з якою вбачається, що остання, за життя, звернулася до виконавчого комітету Вознесенської міської [PERSON] народних депутатів з письмовою заявою про передачу їй в приватну власність земельної ділянки, в якій остання зазначила бажаний розмір земельної ділянки та мету використання; - показаннями допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON], яка підтвердила факти й обставини, викладені заявником в письмовій заяві. Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано. З врахуванням положень Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03 березня 2004 р. за N283/8882 (із змінами та доповненнями), якими передбачено, що дописки і виправлення можуть бути зроблені тільки під час вчинення нотаріальної дії (Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженої наказом Міністерства юстиції України УРСР за № 45/5 від 31 жовтня 1975 p., що діяла на час посвідчення договору дарування (з наступними змінами та доповненнями), та враховуючи, що внесення виправлень в Державний акт на право приватної власності на землю не допускається, що передбачено п. 2.9 Інструкції „Про порядок затвердження, складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 р. №43 (п.'2.4. Інструкції „Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею, затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №28 від 15 квітня 1993 p., що діяла на час видачі правовстановлюючого документу на земельну ділянку), а іншим шляхом не можливо встановити факт належності померлій [PERSON] вищевказаних правовстановлюючих документів, суд вважає, що встановлення такого факту не суперечить п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, а також п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 р. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для вирішення питання оформлення спадкових прав. За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт належності померлій 13 травня 2009 р. [PERSON] правовстановлюючого документу - Договору дарування, посвідченого 23 лютого 1991 р. [PERSON], державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №556, а також правовстановлюючого документу - Державного акта на право приватної власності на землю, виданого 11 лютого 1994 р. на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської [PERSON] народних депутатів Миколаївської області за №301 від 28 грудня 1993 р. і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3223, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, тому заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved