Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-13 00:00:00

позивач в судовому засіданні уточнив свої позовні вимоги та просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кагарликм'ясо» на його користь невиплачену заробітну плату з 15 вересня 2008 року по 31 жовтня 2008 року в сумі 7537 гривень 09 копійок, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кагарликм'ясо» на його користь середній заробіток за весь час затримки видачі трудової книжки з жовтня 2008 року по лютий 2010 року в сумі 80\~395 грн. 68 копійок, зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Кагарликм'ясо» протягом 1 дня з дня набрання рішенням суду законної сили видати йому, [PERSON], належним чином оформлену трудову книжку із записом про звільнення згідно ст. 38 КЗпП, стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Кагарликм'ясо» на його користь моральну шкоду у розмірі 20\~000 грн., посилаючись на те, що він - [PERSON], звернувся до Кагарлицького районного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кагарликм'ясо» про внесення запису в трудову книжку, стягнення компенсації за затримку видачі трудової книжки та відшкодування моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В порушення вимог ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України відповідачем в день звільнення позивача не було видано належним чином оформлену трудову книжку та не здійснено розрахунок, а саме: не виплачено заробітну плату з 15 вересня 2008 року по 31 жовтня 2008 року, що складає 7537,09 гривень, оскільки його середній заробіток становив 5024,73 гривень. Відповідач відмовляється видати йому належним чином оформлену трудову книжку із записом про звільнення згідно ст. 38 Кодексу законів про працю України, чим порушує його право на її отримання та наступне працевлаштування. Також, Відповідач відмовляється виплати несплачену заробітну плату. Згідно ч. 4 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Виходячи з вищезазначеної норми ч. 4 ст. 235 Кодексу законів про працю України, у зв'язку з невидачею трудової книжки та не проведенням розрахунку відповідач зобов'язаний йому виплатити його середній заробіток за весь час затримки видачі трудової книжки. За час незаконної затримки видачі трудової книжки та проведення розрахунку відповідач зобовязаний сплатити йому компенсацію з жовтня 2008 року по лютий 2010 року в сумі 80\~395,68 гривень, оскільки його середній заробіток становив 5024,73 гривень. У зв'язку з незаконною невидачею відповідачем йому трудової книжки не має можливості з жовтня 2008 року влаштуватись на інше місце роботи, оскільки всі роботодавці для працевлаштування вимагають трудову книжку. У зв'язку з вищезазначеними порушеннями його прав, йому була завдана моральна шкода. Згідно ч. 1 ст. 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В результаті невидачі йому належно оформленої трудової книжки, він зазнав моральних страждань, оскільки були порушені його нормальні життєві зв'язки. Невидача відповідачем трудової книжки позбавила його можливості працевлаштуватись за іншим місцем роботи, що спричинило погіршення його матеріального становища та його сім'ї та фактично позбавило їх засобів існування. На даний час він хворіє на тяжку хворобу, яка потребує постійного та інтенсивного лікування. Для здійснення лікування йому необхідні значні кошти, які він не може заробляти, через невидачу трудової книжки, що значно ускладнює хід лікування. У зв'язку з невидачею трудової книжки він не може оформити інвалідність та державну пенсію, що порушує його право на отримання такої пенсії. Моральні страждання спричинили погіршення його емоційного та психологічного стану, оскільки відсутність засобів для існування пригнічує його та сім'ю та не дає можливості будувати плани на майбутнє. Крім цього, через невидачу відповідачем трудової книжки він змушений був докладати зусиль для повернення трудової книжки та стягнення компенсації шляхом звернення до суду. Виходячи із ступеню моральних та психологічних страждань, душевних переживань та зусиль, які докладаються ним для стягнення належних йому коштів, він оцінює розмір йому моральної шкоди у сумі 20 000 гривень. Представник відповідача ТОВ «Кагарликмясо» уточнені позовні вимоги позивача не визнає та вважає їх безпідставними, оскільки всі розрахунки з позивачем були проведені. При звільненні позивача, який був останнім працівником, були проведенні всі розрахунки. Стосовно трудової книжки, то вона відсутня на підприємстві. При передачі документів наступному керівникові ТОВ «Кагарликмясо», то ні журналу реєстрації трудових книжок, ні трудової книжки не було в переліку документів, що були передачі по акту [PERSON], то вимоги в цій частині позивача безпідставні. Оскільки ТОВ «Кагарликмясо» не має заборгованості перед позивачем, тому ніяких страждань ні моральних, ні матеріальних відповідач не має перед позивачем, а тому вважає, що даний позов є безпідставним. Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги позивача вважає безпідставними з наступних причин. Вона була призначена директором ТОВ «Кагарликмясо» з 03.11.2008 року. Перед нею, директором даного підприємства, був позивач. Актом приймання передачі від 04.11.2008 року було передано певний перелік документів, серед яких відсутній як журнал ведення трудових книжок, так і сама трудова книжка позивача. Даний акт був підписаний [PERSON] і ніяких заперечень зі сторони позивача не було. Твердження позивача, що журнал реєстрації трудових книжок входить в передачу бухгалтерських документів не відповідає дійсності. Окрім того, під час перевірки її як керівника ТОВ «Кагарликмясо» Державним департаментом нагляду за дотримання законів про працю було виявлено заборгованість по заробітній платі колишнім директором [PERSON] за серпень вересень 2008 року. На підприємстві були відсутні накази по підприємству про звільнення працівників з роботи, тому змушена була їх писати, тому твердження позивача про те, що йому не повернули трудової книжки не відповідає дійсності, оскільки вона була відсутня на підприємстві. Ніяких порушень з її сторони стосовно позивача не було. Суд, вислухавши сторони, свідків та вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне уточнені позовні вимоги позивача необхідно задовольнити частково. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16 травня 2008 року протоколом загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Кагарликмясо» позивача [PERSON] було обрано з 19 травня 2008 року директором товариства. 31 жовтня 2008 року протоколом загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Кагарликмясо» з 31.10.2008 року було звільнено з посади директора товариства [PERSON], на підставі його заяви про звільнення., та обрання з 03 листопада 2008 року директором товариства з обмеженою відповідальністю «Кагарликмясо» [PERSON]. Твердження позивача, що він працює на підприємстві ТОВ «Кагарликмясо» на посаді комерційного директора з 2006 року, що підтверджується довідкою № 1 від 06.02.2009 року не може бути взяте до уваги судом, оскільки дана довідка не підписана керівником підприємства і ніякими іншими документами не підтверджена і спростовується протоколом загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Кагарликмясо» від 16 травня 2008 року, де позивача було призначено директором з 19 травня 2008 року. 04 листопада 2008 року було проведено акт приймання передачі від [PERSON] до [PERSON] по ТОВ «Кагарликмясо», серед яких є документи ТОВ «Кагарликмясо», а саме: печатка, свідоцтво платника ПДВ, свідоцтво про держреєстрацію, свідоцтво від статистики, статути за 2005, 2007, 2008 р.р., справка ДПІ, свідоцтва про взяття на облік ПФУ, ФССТВП фонд зайнятості, ФСС протокол зборів засновників, оргтехніка з інформацією, бухгалтерські документи. Свідок [PERSON] пояснив, що він у ТОВ «Кагарликмясо» працював бухгалтером. У бухгалтерії знаходився журнал реєстрації трудових книжок, який вела [PERSON]. Коли він звільнився та забирав свою трудову книжку, то в даному журналі розписувався. Свідок [PERSON] пояснила, що вона була відповідальною особою за ведення журналу реєстрації трудових книжок на ТОВ «Кагарликмясо», а саме: працювала на півставки завідуючою кадрами. Даний журнал знаходився у бухгалтерії. Коли вона звільнялася з роботи з ТОВ «Кагарликмясо», то даний журнал і трудові книжки знаходилися в бухгалтерії. Нікому вона їх не передавала і про їх подальшу долю не знає. Вона повинна була передати як журнал, так і трудові книжки директору, але просто їх залишила у бухгалтерії ТОВ «Кагарликмясо». Твердження позивача, що його трудова книжка і журнал реєстрації трудових книжок були передані наступному директору [PERSON] під бухгалтерськими документами, не може бути взятий до уваги судом, оскільки у переліку переданих документів вони відсутні, та й вони не є бухгалтерськими документами, тому позовні вимоги позивача стосовно стягнення коштів за час затримки видачі трудової книжки з жовтня 2008 року по лютий 2010 року в сумі 80\~395 грн. 68 копійок та вимог видати позивачу - [PERSON] належним чином оформлену трудову книжку із записом про звільнення згідно ст.. 38 КЗпП не підлягають до задоволення в цій частині вимог в повному обсязі із-за недоведеності. Позивач подав заяву про звільнення з роботи на ТОВ «Кагарликмясо» 01 вересня 2008 року і попрацювавши дві неділі, він вважав, що звільнений з ТОВ «Кагарликмясо». Проте, лише 31 жовтня 2008 року він був звільнений з ТОВ «Кагарликмясо» на підставі протоколу загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Кагарликмясо». А чому саме цієї дати позивач був звільнений - представник позивача пояснити не зміг. Суд вважає, позивач в період часу з 15 вересня 2008 року по 31 жовтня 2008 року значився на підприємстві як директор, тобто працював. Судом був витребуваний наказ про звільнення позивача з ТОВ «Кагарликмясо» з 31.10.2008 року, проте представник відповідача пояснив, що такий наказ відсутній на підприємстві. Представником відповідача не надано доказів того, чому саме 31.10.2008 року був звільнений позивач з посади директора ТОВ «Кагарликмясо», оскільки його заява про звільнення надійшла до ТОВ «Кагарликмясо» 01.09.2008 року. Окрім того, згідно ст. 38 ч.2 КЗпП позивач після 15.09.2008 року вважається таким, що продовжує працювати, якщо після закінчення строку попередження про звільнення працівник не залишив роботу і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою. Окрім того, в судовому засіданні не було надано доказів представником відповідача того, що позивач був відсутній на робочому місці та не виконував своїх трудових обовязків, оскільки в матеріалах справи відсутні документи про складення актів про відсутність позивача на роботі більше трьох годин протягом робочого дня та накладення на нього дисциплінарних стягнень. Частиною 2 ст. 233 КЗпП установлено, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь яким строком. Окрім того, при перевірці територіальної державної інспекції праці в Київській області було виявлено заборгованість заробітної плати на ТОВ «Кагарликмясо» при роботі на посаді директора [PERSON] Позивач [PERSON] був звільнений з роботи 31 жовтня 2008 року і станом на 14.06.2010 року з ним не проведений остаточний розрахунок. Згідно зі ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З усього вище наведеного суд вважає, що позовні вимоги позивача стосовно заборгованості по заробітній платі за період з 15 вересня 2008 року по 31 жовтня 2008 року, то вони підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суд вважає, що розрахунок необхідно зробити, взяти до уваги заробітну плату позивача за останні два місяці із довідки, що видана Пенсійним фондом України в Кагарлицькому районі. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Лише в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений вище строк виплатити не оспорювану ним суму, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача 7537 грн. 09 коп. заборгованої заробітної плати за період з 15 вересня 2008 року по 31 жовтня 2008 року без утриманням встановлених законодавством податків та зборів. Дану суму суд визначає без утримання податку та інших обовязкових платежів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України в разі порушення законних прав працівника, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя власником відшкодовується моральна шкода, тому суд стягує з відповідача на користь позивача 1000 гривень у відшкодування моральної шкоди. Суд стягує з відповідача 85 грн. 37 коп. державного мита в доход держави та 120 грн. на користь ГУДКУ у Київській області для Кагарлицького райсуду за інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного та

Outcome: partial