overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до суду і просить шлюб з відповідачем розірвати. Обґрунтовуючи позов зазначає, що з відповідачем по справі знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 15 січня 2000 року, який оформлений Відділом РАЦС Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл, актовий запис № 09. Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного бюджету не мають, не ведуть спільного господарства, мешкають окремо. Шлюб просить розірвати з тих підстав, що в сім`ї виникали сварки та непорозуміння між ними, а також у сторін зникли почуття любові та поваги один до одного. Позивач до попереднього судового засідання подала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить провести попередній розгляд справи у її відсутності та ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідач до попереднього судового засідання подав суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем, та проти ухвалення рішення при попередньому розгляді справи, просить розглядати справу у його відсутність. Відповідно до ст.. 130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст.,174 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як в судовому засіданні з`ясовані фактичні взаємовідносини сторін та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а саме: припинення сімейно-шлюбних відносин між сторонами за втрати почуттів любові та поваги один до одного, виникнення сварок та конфліктів в сім`ї, відсутність спроб для примирення, - і вони достатні для того, щоб суд дійшов до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення, а шлюб підлягає розірванню з покладенням витрат, пов`язаних з видачею свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~КВЕП «Котовськводоканал» до [PERSON] наполягаючи на стягненні з останньої вимогливої суми коштів заборгованості по сплаті за водопостачання, за які вона не здійснює оплату, в результаті чого станом на 01 квітня 2010 року заборгованість склала 804 грн. 00 коп., бо у позасудовому порядку сплачувати кошти відповідач не бажає. Відповідач жодного разу у судове засідання не з`явився, не надав суду поважних підстав цьому, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся, чому суд вважає можливим розглянути справу без нього. Вислухавши представника КВЕП «Котовськводоканал», дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідач є мешканцем кВ. [ADDRESS] . Внаслідок цього він є споживачем послуг наданих позивачем у вигляді водопостачання. Згідно ст.ст. 13 та 20 п. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачка повинна укласти з позивачем відповідальний правочин і сплачувати кошти за отримані нею послуги по водопостачанню та водовідведенню. Згідно представленого позивачем встановлюється, що сплата за надані відповідачу послуги по водопостачанню останнім не здійснювалися. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач (власник) зобов`язаний своєчасно сплачувати плату за комунальні послуги у відповідності до встановлених тарифів. Саме з цих підстав і виникла у відповідача заборгованість перед КВЕП «Котовськводоканал» по сплаті за водопостачання у доведеному позивачем розмірі, яку і треба стягнути з відповідача на користь КВЕП «Котовськводоканал». А на підставі положень ст.. 88 ЦПК України з нього ж треба стягнути на користь держави судові витрати по сплаті державного мита (51 грн.) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн. на користь позивача. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

Позивачка в своїй позовній вимозі просила постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримування дочки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі - 1/4 його доходів що місяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, до досягнення повноліття дочкою, оскільки вона потребує матеріальної підтримки з боку батька дитини, а відповідач в добровільному порядку цього не робить. \~ \~ \~ \~Відповідач позов визнав не заперечував у його задоволенні. Вислухавши сторін та дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої, [PERSON] , [INFO] , який утримується матір`ю. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримування сина, вимога позивачки є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони уклали шлюб 20 грудня 2007 року, від спільного шлюбу дітей не мають. Між сторонами не склалися сімейні стосунки через постійні сварки та скандали, крім того відповідач зловживає спиртними напоями, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, а тому позивач вважає, що їх шлюб носить формальний характер і просить його розірвати. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, просить шлюб розірвати. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду до суду не з`явився, причини неявки не повідомив. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, на примирення позивачка не згодна, відносини, що склались між сторонами виключають можливість збереження сім`ї. За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами має формальний характер, подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про розірвання укладеного між позивачем та відповідачкою [PERSON] кредитного договору №411 від 31.03.2008 року, за умовами якого вона отримала кредит в розмірі 8390грн. строком на 18 місяців з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,1150% за один календарний день з кінцевим терміном погашення кредиту 30.09.2009 року. Просить стягнути з неї та її поручителя [PERSON]' в солідарному порядку заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 8390грн. та нараховані проценти за користування кредитом в розмірі 13307грн.20коп., всього 21697грн. 20коп., а також відшкодувати понесені ним витрати по оплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 120грн. та 8грн.50коп. й 216грн.97коп. судового збору. Підставою для стягнення боргу з [PERSON] зазначає укладення з ним договору поруки №411 від 30.03.2008 року. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги повністю. Відповідачі у попередньому судовому засіданні позов визнали в повному обсязі та просять прийняти визнання позову, про що подали заяви. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, розмір заборгованості, визначений розрахунком, сторонами не оспорюється, тому позов може бути задоволений судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-11 00:00:00

Прокурор Сколівського району звернувся в суд із позовною заявою в інтересах держави в особі Сколівської центральної районної лікарні до відповідача [PERSON], в якій просить стягнути з останнього матеріальну шкоду в сумі 128 грн. 17 коп.. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.10.2007 року на автодорозі Київ-Чоп на обїзній дорозі м. Сколе відповідач керуючи автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT здійснював заборонений маневр обгону, чим створив аварійну ситуацію і зіткнувся з автомобілем ЗИЛ-131. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його пасажир [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості і знаходилася на стаціонарному лікуванні в Сколівській центральній районній лікарні. На її лікування було затрачено 128 грн. 17 коп.. У судовому засіданні помічник прокурора Сколівського району Танська М.Р. та представник Сколівської центральної районної лікарні [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги викладені у позовній заяві, просять суд стягнути 128 грн. 17 коп. матеріальної шкоди. Відповідач [PERSON] у черговий раз в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про можливість розгляду справи у його відсутність не подав. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення помічника прокурора та представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази вважає, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач 15.10.2007 року на автодорозі Київ-Чоп на обїзній дорозі м. Сколе, керуючи автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, здійснював заборонений маневр обгону, чим створив аварійну ситуацію і зіткнувся з автомобілем ЗИЛ-131. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, його пасажир [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості і знаходилася на стаціонарному лікуванні в Сколівській центральній районній лікарні. На її лікування було затрачено 128 грн. 17 коп., що підтверджується випискою із медичної карти хворого від 29.11.2007 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Таким чином, аналіз зібраних по даній справі доказів свідчить про те, що позов є підставним та підлягає до задоволення в повному обсязі, а тому з відповідача в користь Сколівської центральної районної лікарні Львівської області слід стягнути 128 грн. 17 коп. завданої ним шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів солідарно 46 391 грн. 65 коп. на відшкодування коштів, виплачених у звязку з настанням страхового випадку. В судове засідання представник позивача позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, погоджується на постановлення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином, причини неявки в суд не сповістили, представником [PERSON] подано заперечення на позовну заяву, в яких вказує, що кошти мають бути стягнуті з [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 10.08.2008 року мала місце ДТП з участю ТЗ ГАЗ 3307 під керуванням [PERSON], який належить [PERSON] та "Фіат Пунто" під керуванням [PERSON] Винним в ДТП визнано [PERSON], який керував ТЗ на підставі довіреності від 28.05.2008 року. Між [PERSON] та позивачем 14.04.2008 року укладено договір добровільного страхування транспортного засобу. 29.12.2008 року [PERSON] було виплачено 46391 грн. 65 коп. страхового відшкодування. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічні положення містяться в ст. 27 Закону України "Про страхування". Вирішуючи питання про належність відповідачів суд виходить з вимог ст. 1187 ЦК України, згідно якої, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як було зазначено вище, [PERSON] керував транспортним засобом на підставі довіреності від 28.05.2008 року, тобто був володільцем джерела підвищеної небезпеки, в розумінні ст. 1187 ЦК України. Відтак, обовязок по відшкодуванню завданої шкоди має бути покладено на даного відповідача. Вимоги до [PERSON] є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення. На підставі ст. 993, 1187 України, ст. 27 Закону України "Про страхування", ст.ст. 88, 224-229 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-11 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду с позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог, представник позивача вказала, що 25 березня 2008 року позивач з відповідачем [PERSON] уклали договір № 216818-Card, про надання кредиту з кінцевим терміном повернення 25 вересня 2009 року. Згідно договору ПриватБанк надав [PERSON] кредит у сумі 4500,00 дол. США. Відповідно до Договору [PERSON] зобовязалась здійснювати погашення заборгованості по кредитному ліміту щомісячними платежами в розмірі 16 % від суми заборгованості. Однак відповідач свої зобовязання належним чином не виконала, в звязку з чим станом на 10 листопада 2009 року її заборгованість перед ПриватБанком склала 1255,16 дол. США, з яких: 1060,62 - заборгованість за кредитом, 126,06 дол. США - заборгованість за процентами, 0,00 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 68,48 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу заочно, згідно ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що що 12 жовтня 2006 року позивач з відповідачем [PERSON] уклали договір №1/653-МК, про надання кредиту з кінцевим терміном повернення 12 жовтня 2009 року. Згідно договору ПриватБанк надав [PERSON] кредит у сумі 4500,00 дол. США. Відповідно до Договору [PERSON] зобовязалась здійснювати погашення заборгованості по кредитному ліміту щомісячними платежами в розмірі 16 % від суми заборгованості. Однак відповідач свої зобовязання належним чином не виконала, в звязку з чим станом на 10 листопада 2009 року її заборгованість перед ПриватБанком склала 1255,16 дол. США, з яких: 1060,62 - заборгованість за кредитом, 126,06 дол. США - заборгованість за процентами, 0,00 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 68,48 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Приписами ч. 1 ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором, боржника за виконання ними своїх обовязків. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на необхідність задоволення позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-11 00:00:00

03.03.2010 року [PERSON] - позивачка по справі, звернулася до суду з цим позовом та просила розірвати шлюб з [PERSON] - відповідачем по справі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], яку залишити на її утриманні та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що одруження виявилося невдалим, чоловік не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, не дбав про матеріальне забезпечення, взаємоповагу один до одного та виховання дитини. Навпаки, його зловживання спиртними напоями, фізичні образи, різні сварки призвели до розпаду і фактичному припиненню шлюбних відносин. Особливо його поведінка стала вкрай непристойною починаючи з квітня 2009 року. 'Зазначає, що 24.10.2009 року залишила чоловіка та переїхала з дитиною проживати до своїх батьків в с. Гірки. Вказує, що з вини чоловіка їх сім'я повністю розпалася, спільного господарства вони не ведуть, сімейного бюджету не мають. Рахує за таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить її інтересам та унеможливлює примирення з відповідачем. В судовому засіданні позивачка позов у частині розірвання шлюбу та залишення після розірвання шлюбу неповнолітньої доньки з нею на вихованні підтримала, які просила задовольнити, та відмовилася від позовних вимог у частині стягнення з відповідача на її користь понесені судові витрати, у зв'язку зі зверненням до суду. Відповідач уточнені позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши позивачку та відповідача, дослідивши матеріали справи га давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували 22.09.2006 року виконавчим комітетом Ярунської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 13. 12.11.2008 року у них народилася дочка [PERSON]. Перебуваючи у шлюбі сторони не змогли створити міцної сім'ї, про що свідчить той факт, що останні з січня 2010 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, поновлювати які сторони не бажають, наданий строк на примирення результатів не дав. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та неповнолітньої дитини, а тому шлюб розриває. Неповнолітню дитину залишає на виховання з матір'ю, проти чого не заперечував відповідач. Виграти по розірванню шлюбу за заявою позивачки суд покладає на відповідача, позивачку звільняє.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в Любешівський районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 19 червня 2006 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від спільного сімейного життя мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Любешівського районного суду від 13 листопада 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Зазначила, що відповідач ухиляється від покладених на нього обов′язків по вихованню дитини, протягом тривалого часу матеріальної допомоги на її утримання не надає, систематично працює на сезонних роботах, має стабільний дохід, тому просить стягнути із [PERSON] аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 25 відсотків від заробітку, але не нижче розміру, передбаченому законодавством, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до її повноліття. В суді позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] у розмірі 25 відсотків від заробітку відповідача, але не нижче розміру, передбаченому законодавством. Під час попереднього судового засідання відповідач [PERSON] не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі, визначеному позивачкою В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений у відповідності до ст. 74 ЦПК України. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, взявши до уваги пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із слідуючих підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивачка просить стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 25 відсотків від доходу відповідача. Зазначені вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-11 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом та просить шлюб розірвати посилаючись на те, що 21 вересня 2003 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON]. В шлюбі сторони прожили до грудня місяця 2009 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведеться. Витрати по розірванню шлюбу просила покласти на відповідача. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Від відповідача на адресу суду надійшла заява в якій він позов підтримав, проти його задоволення не заперечував. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи сторони вступили в зареєстрований шлюб 21 вересня 2003 року (а.с.4). Сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довіря та повагу один до одного, намагання суду примирити сторони успіху не мали, а тому зберегти сімю не надається можливим. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-11 00:00:00

Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на те, що 21.10.1995 року він уклав шлюб з відповідачкою. Спільне життя сторін не склалося. Відповідачка не проживає разом з позивачем з лютого 1996 року. Сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідачка до суду не зявилася, повідомлена належним чином про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідачки в судове засідання. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи сторони вступили в зареєстрований шлюб 21.10.1995 року (а.с.5). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довіря та повагу один до одного, намагання суду примирити сторони успіху не мали, а тому зберегти сімю не надається можливим. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved