Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-26 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулась [PERSON] і просила стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 6653,09 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. При цьому посилалась, що у період часу з 01 серпня 2009 року по 20 жовтня 2009 року відповідач перебувала з позивачем, як роботодавцем, у трудових відносинах. Між сторонами в справі 01.08.2009 р. був укладений типовий договір про повну матеріальну відповідальність, відповідно до якого [PERSON] є матеріально-відповідальною особою. Працюючи продавцем продовольчого магазину, розташованого за адресою: с. Циркуни, вул. Калініна [ADDRESS] 31-А [ADDRESS] , відповідач скоїла розтрату ввірених їх товарно- матеріальних цінностей на загальну суму 6653,09 грн., чим завдала їй матеріальну шкоду. Вироком Харківського районного суду Харківської області від 09 березня 2010 року [PERSON] визнана винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України і їй призначене покарання у вигляді двох років позбавлення волі з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України протягом 1 року. Також вказаним вироком суду [PERSON] , потерпілій в справі, було роз`яснено право про можливість звернутись до суду з цивільним позовом до [PERSON] про відшкодування завданої злочином шкоди в порядку цивільного провадження. Позивач в судове засідання з`явилась та підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Оскільки в матеріалах цивільної справи є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності відповідача згідно положень статті 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , знаходячись в трудових відносинах з СПД ФО [PERSON] , працюючи продавцем продовольчого магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [ADDRESS] , [ADDRESS] , була матеріально-відповідальною особою, згідно типового договору про повну матеріальну відповідальність від 01.08.2009 року. Вироком Харківського районного суду Харківської області від 09;03.2010 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, тобто розтраті чужого майна, яке було ввірено особі або знаходилось в його віданні. Потерпілій [PERSON] роз`яснено її право звернутись в суд з позовом до [PERSON] в порядку цивільного провадження. Зазначений вирок у апеляційній інстанції оскаржено не було, в зв`язку з чим він набрав законної сили. Вказаним судом в кримінальній справі встановлено, що в період часу з 01.08,2009 року по 20.10.2009 року [PERSON] скоїла розтрату ввірених їх товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 6653,09 грн., в результаті чого завдала [PERSON] матеріальну шкоду на зазначену суму. Розмір матеріальної шкоди також підтверджується актом документальної бухгалтерської ревізії фінансово-господарської діяльності фізичної особи підприємця [PERSON] від 10 листопада 2009 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов`язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На підставі вищевикладеного, суд вважає доведеним завдання [PERSON] матеріальної шкоди [PERSON] в сумі 6653,09 грн. Частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] був втрачений нормальний ритм життя та співпраця з деякими клієнтами, позивач була вимушена відвідувати адміністративні установи, яким вона підзвітна, давати пояснення з приводу недостачі товару та розходження в сумах прибутку і залишку. Налагодження виробництва потребувало деякого часу. Під час проведення ревізії магазин не працював, в зв`язку з чим був втрачений заробіток [PERSON] Вказані обставини змусили позивача нервувати, в результаті чого вона пережила душевні та фізичні страждання, в неї з`явились постійні головні болі, безсоння, з приводу чого вона неодноразово зверталась до лікаря для надання медичної допомоги, що підтверджується копією довідки дільничного лікаря поліклінічного відділення № 2 Міської клінічної лікарні № 1 (а.с. 24). При визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходить з положень ст. 23 ЦК України, принципів розумності, виваженості та справедливості, крім того, бере до уваги, що до цього часу матеріальна шкода, завдана [PERSON] відповідачем, в добровільному порядку не відшкодована, та вважає, необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 1000 грн. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на оплату інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37,00 грн., на користь держави - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 83,00 грн. (120 грн. - 37,00 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial