overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 31 березня 2010 року звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Липоводолинському районі Сумської області про стягнення недоплачених сум щомісячної державної соціальної допомоги „Дітям війни за 2009 рік. Свої позовні вимоги обгрунтовує наступним. Він, [PERSON], [INFO]. Відповідно до Закону України № 2195 від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» являється дитиною війни. Згідно ст. 6 зазначеного Закону, починаючи з 1 січня 2006 року, вона повинна отримувати соціальну грошову допомогу в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, але за 2009 рік йому не виплачувалася. Визначена вона лише в розмірі 10% мінімальної пенсії за віком, замість 30 % . Отже недоплата становить 20 %. Верховна Рада України Законом № 3235 від 20 грудня 2005 року «Про державний бюджет України на 2006 рік» / стаття 77 та 110 / та Законом України № 489 від 19 грудня 2006 року «Про державний бюджет України на 2007 рік» /стаття 71 п.12/ призупинила дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою передбачено такі соціальні виплати. Однак Конституційний Суд України своїми рішеннями від 9 липня 2007 року №6 рп / 2007 та 10 рп / 2008 від 22 травня 2008 року

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 30 березня 2010 року звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Липоводолинському районі Сумської області про стягнення недоплачених сум щомісячної державної соціальної допомоги „Дітям війни за 2009 рік. Свої позовні вимоги обгрунтовує наступним. Він, [PERSON], [INFO]. Відповідно до Закону України № 2195 від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» являється дитиною війни. Згідно ст. 6 зазначеного Закону, починаючи з 1 січня 2006 року, вона повинна отримувати соціальну грошову допомогу в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, але за 2009 рік йому не виплачувалася. Визначена вона лише в розмірі 10% мінімальної пенсії за віком, замість 30 % . Отже недоплата становить 20 %. Верховна Рада України Законом № 3235 від 20 грудня 2005 року «Про державний бюджет України на 2006 рік» / стаття 77 та 110 / та Законом України № 489 від 19 грудня 2006 року «Про державний бюджет України на 2007 рік» /стаття 71 п.12/ призупинила дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою передбачено такі соціальні виплати. Однак Конституційний Суд України своїми рішеннями від 9 липня 2007 року №6 рп / 2007 та 10 рп / 2008 від 22 травня 2008 року

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] 01 квітня 2010 року звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Липоводолинському районі Сумської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги „Дітям війниза 2009 рік. Свої позовні вимоги обгрунтовує наступним. Вона, [PERSON] Відповідно до Закону України № 2195 від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» являється дитиною війни. Згідно ст. 6 зазначеного Закону, починаючи з 1 січня 2006 року, вона повинна отримувати соціальну грошову допомогу в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, але за 2009 рік їй не виплачувалася. Визначена вона лише в розмірі 10% мінімальної пенсії за віком, замість 30 % . Отже недоплата становить 20 %. Верховна Рада України Законом № 3235 від 20 грудня 2005 року «Про державний бюджет України на 2006 рік» / стаття 77 та 110 / та Законом України № 489 від 19 грудня 2006 року «Про державний бюджет України на 2007 рік» /стаття 71 п.12/ призупинила дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою передбачено такі соціальні виплати. Однак Конституційний Суд України своїми рішеннями від 9 липня 2007 року №6 рп / 2007 та 10 рп / 2008 від 22 травня 2008 року

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 09 жовтня 2009 року вони проживають в зареєстрованому шлюбі. Сімейне життя з відповідачем не склалося, так як мають різні погляди на життя, постійно виникають скандали,різні непорозуміння,відповідач обзиває її нецензурними словами,зраджує подружню вірність,має намір створити іншу сім»ю. Просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в попереднє судове засідання не з»явився . Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнає повністю, просить позов задовольнити, справу розглядати у попередньому судовому засіданні. Щодо надання судом строку для примирення, сторони заперечують, миритись не бажають. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Суд, роз'яснивши сторонам процесуальні наслідки визнання позову, встановивши, що визнання в даному випадку відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги слід задовільнити, розірвавши шлюб між сторонами. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до Раштівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 05.04.1992 року помер її дід [PERSON] і вона є спадкоємцем за заповітом після його смерті на домоволодіння, яке розміщене в с.Раштівці, вул..Центральна,28 Гусятинського району. В даний час вона хотіла отримати свідоцтво про право на спадщину, але їй Гусятинське РК БТІ не видало свідоцтво про право власності на майно ,а тому нотаріус у видачі його відмовив у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на вищевказане спадкове майно. Просить визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться с.Раштівці, вул..Центральна,28 Гусятинського району Тернопільської області. Позивачка в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить задовольнити. Просить справу розглядати у попередньому судовому засіданні. Відповідач подали до суду письмову заяву, в якій справу просять розглядати у їх відсутності. Позовні вимоги визнають повністю, не заперечують проти їх задоволення.. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Суд, роз'яснивши позивачу процесуальні наслідки визнання позову, встановивши, що визнання в даному випадку відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позов про визнання права власності на спадкове майно підлягає до задоволення. Враховуючи те, що іншого порядку виготовлення і видачі позивачеві правовстановлюючих документів на успадковане майно законодавством не визначено, є підстави у судовому порядку визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться с.Раштівці, вул.Центральна,28 Гусятинського району Тернопільської області. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-24 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом про стягнення заборгованості за аліментами, вказуючи, що за рішенням Марганецького міського суду з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, до досягнення дитиною повноліття. 02.10.2008 р. державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по виконанню дублікату виконавчого листа № АЕ-173 виданого 20.12.2000 р. Марганець ким міським судом. На час закінчення виконавчого провадження заборгованість по аліментам становить 14555,59 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість за аліментами в сумі 14555,59 грн. В судовому засіданні позивач на заявлених вимогах наполягає. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню за наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні зі [PERSON] стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання сина на користь [PERSON] щомісячно починаючи з 16.11.1992 р. до досягнення дитиною повноліття. 20.12.2000 р. Марганецьким міським судом був виданий дублікат виконавчого листа № АЕ-173. Однак з 2006 р. відповідач аліменти на утримання сина не виплачував. Постановою державного виконавця від 02.10.2008 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № АЕ-173 закінчено в звязку з тим, що дитині виповнилося 18 роки. Відповідно довідки ВДВС від 02.10.2008 року, за [PERSON] числиться заборгованість по аліментам та станом на 07.02.2008 року заборгованість становить 14555,59 грн. Згідно ст.. 194 ч.І СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували предявленню виконавчого листа до виконанню. Згідно довідки ВДВС заборгованість з 01.06.2006 р. становить 14555,59 грн. Згідно ст.. 197 ч.З СК України суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непредявлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. В судовому засіданні встановлено, що з 01.06.2006 р. відповідач не сплачував аліменти тому, що не працював. Згідно із ст.194 ч.4 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. [PERSON] зобов'язаний сплатити суму заборгованості за аліментами у розмірі 14555,59, тому приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-24 00:00:00

В лютому 2009 року заявник звернулася в суд із заявою, в якій просить визнати безвісно відсутнім свого зятя - [PERSON]. В своїй заяві посилалась на те, що вона має неповнолітнього онука [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Дочка заявниці рішенням суду позбавлена батьківських прав відносно [PERSON]. Батько дитини* [PERSON] покішув сімю та виїхав з м.Миколаєва, з 2000 року відомостей про місце його перебування немає. Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської Ради від 23.05.2003р. заявниця визнана опікуном над своїм онуком. Рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 07.12.2005 р. з [PERSON] на користь заявниці стягнуті аліменти. 20.12.2005р. ухвалою того ж суду оголошений розшук [PERSON] у звязку з тим, що місце знаходження боржника невідоме. На підставі зазначеної ухвали Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області відносно [PERSON] заведена розшукова справа. Прийнятими розшуковими заходами встановити місцезнаходження [PERSON] не виявилося можливим. Визнання безвісно відсутнім [PERSON], заявниці потрібно для визначення статусу її онука, який залишився без батьківського піклування.. В судовому засіданні заявник заяву підтримала, просила суд її задовольнити. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала та просила визнати [PERSON]А безвісно відсутнім, пояснивши, що дитині потрібно мати необхідний статус для отримання грошової допомоги від держави. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, пояснення свідків, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.І ст.43 ЦК України, фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Факт відсутності відомостей про місце перебування [PERSON] в місці його постійного проживання за адресою: [INFO], протягом одного року підтверджується зібраними у справі доказами. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON]М -, кожний окремо показали, що не бачили [PERSON] більше 10 років, після чого більше ніяких відомостей про нього не мають, його місце перебування їм не відоме. Згідно повідомлення Корабельного РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 03.02.2009 р. у відношені [PERSON] заведена розшукова справа, його місце знаходження не встановлено. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результатах розгляду справи відсутні, їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним по справі доказам. Задоволення заяви має для заявника юридичне значення. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 30.12.2003 року вона уклала шлюб з відповідачем в міському відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, за актовим записом №3532. Даний шлюб укладено між сторонами вдруге, оскільки подружжя уже розлучалися, однак знову зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. В останні роки спільного життя виявилося, що усі намагання зберегти сім»ю виявилися марними. Сімейне життя не склалося, так як сторони мають різні характери, погляди на життя. Спільне господарство подружжям не ведеться.. Шлюб існує лише формально, і подальше проживання однією сім'єю та збереження шлюбу неможливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила його задоволити, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, також пояснила, що в сімї відсутня злагода та взаєморозуміння. На даний час проживає з чоловіком окремо, шлюбні відносини не підтримують, сім'я розпалась і на примирення вона не згодна. Пояснила, що розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач відмовляється, тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та завчасно, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 30.12.2003 року між сторонами було зареєстровано шлюб в міському відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, за актовим записом №3532. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясувавши фактичні взаємини подружжя, та інші обставини життя подружжя, встановив, що спільне сімейне життя у сторін не склалося, між сторонами відсутня злагода та взаєморозуміння і вони проживають окремо. Позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, тому в шлюбі з ним проживати не бажає, і на примирення не згодна. За таких обставин суд вважає, що подальше життя подружжя та збереження шлюбу не є можливим та суперечить інтересам кожного з них. Тому шлюб необхідно розірвати. Витрати по розлученню необхідно покласти на позивача за її власним бажанням. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 05 липня 1986 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Протягом чотирьох років подружжя припинило подружні стосунки, поновлення яких позивачка не бажає, тому просить шлюб розірвати, так як він носить формальний характер. Позивачка позов підтримала із зазначених в позовній заяві підстав, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Між сторонами існують сімейні правовідносини. Березівською сільською радою Житомирського району 05 липня 1986 року, актовий запис №18 зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне Гаврилюк) [PERSON], [INFO] (а.с.5). Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, сім'я розпалась, подружжя протягом чотирьох років разом не проживає, спільного господарства не ведуть, примирення сторони не бажають, тому суд приходить до висновку, що відповідно до ст.104 Сімейного кодексу Україні шлюб підлягає розірванню в судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона є членом КС «Український фінансовий союз». 4 лютого 2009 року відповідно до договору № Ф1-4317 від 04.02.2009 року вона зробила внесок на депозитний рахунок в сумі 50\~000 грн. Відповідно до умов договору відповідач прийняв депозитний внесок строком на три місяці та зобов»ячався повернути його після закінчення тримісячного терміну з процентами. Після закінчення строку договору, коштів від відповідача вона не отримала. 29.10.2009 року звернулася з заявою, на яку вона отримала відповідь, що відповідач не заперечує проти повернення коштів, але робити цього не може через те, що гроші відсутні. Просила стягнути суму вкладу р розмірі 50\~000 грн., проценти в розмірі 2\~072,60 грн. та судові витрати. В судове засіданні позивачка не зявилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, просила позов задовольнити та постановити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що 4 лютого 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № Ф1-4317 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок за програмою «Благосостояние». За даним договором спілка прийняла від позивачки кошти в сумі 50\~000,00 грн. строком на 3 місяців, до 4 травня 2009 року з умовою процентної ставки по вкладу 17 процентів річних. Після закінчення терміну дії договору, кошти позивачки не були повернуті. На свою заяву від 29.10.2009 року до голови правління КС «Український фінансовий союз» про повернення її коштів, позивачка отримала відповідь, що суму заборгованості вони не заперечують, але можливості з нею розрахуватися не має. Сума заборгованості становить 52 072,60 грн., з яких сума вкладу 50\~000 грн.; сума заборгованості по виплаті процентів 2 072,60 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна умов договору не допускається. Заборгованість Кредитної спілки «Український фінансовий союз» перед позивачем складає: 52 072,60 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачкою було сплачено судовий збір в розмірі 520,73 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді 120 грн., дані витрати підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивачки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-24 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів, вказуючи, що вона проживає з відповідачем в шлюбі з 22 листопада 2003 року. Від шлюбу має неповнолітнього сина - [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Тому вона просить суд стягнути з нього аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття, в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно. Відповідач у судове засідання зявився , з позовними вимогами згодний. Вислухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню за наступних підстав. Сторони проживають у шлюбі з 2003 року , мають сина - [PERSON] - [INFO]. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України. Відповідач працездатний, зобов'язаний утримувати дитину, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і стягненню підлягає 1/4 частина доходу. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-24 00:00:00

КП КОР "Бровариводоканал" звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача, проживаючого в [INFO] боргу за надання послуг по водопостачанню та водовідведенню. Відповідач протягом тривалого часу не сплачує кошти за отримані послуги, борг на момент звернення до суду з даним позовом становив 1065,20 грн., просять стягнути заборгованість. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просить стягнути з відповідача суму заборгованості. Пояснила, що відповідач попереджений про суму боргу та необхідність його сплати, частково погасив заборгованість, але не в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений. Тому суд за згодою представника позивача вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Позивачем надаються послуги, а відповідач постійно ними користується, тому КП КОР "Бровариводоканал" проводить щомісячне нарахування за одержані послуги з водопостачання та водовідведення. Відносини між сторонами регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р № 630 та ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 р. Відповідно до п. 18 діючих Правил та ст.ст. 68,162 ЖК України споживач повинен виконувати зобов"язання, а саме щомісячно, до 20 числа наступного місяця сплачувати одержані ним послуги з водопостачання та водовідведення. Оскільки позивач надає послуги, то свої зобов"язання він виконує належним чином, а відповідач не сплачує кошти за надані послуги. Таким чином позов грунтується на законних підставах та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до форми № 3 відповідач з сім"єю зареєстровані та проживають за адресою: [INFO] (а.с. 5). Згідно довідки б/н від 01.03.2010 р. КП БМР "Броварське БТІ" за відповідачем зареєстровано право власності на вищевказану квартиру, (а.с. 6). Заборгованість відповідача перед позивачем становить 1065,20 грн. (а.с. 7). В порушення вимог ст. 67,68 ЖК України відповідач порушує строки сплати коштів за комунальні послуги з водопостачання. На підставі ст. ст. 64,67,68, 156 ЖК України та

Outcome: approved