Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом та просить рішенням суду стягнути на її користь з УПСЗН Коростенської райдержадміністрації недовиплачені кошти в сумі 26700,00 гривень, за період з 01.01.2009 року по 01.05.2010 року, що передбачені ст.ст.37,39 Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», мотивуючи це тим, що вона являється потерпілою від Чорнобильської катастрофи, проживає та працює в зоні гарантованого добровільного відселення. В заяві до суду позивачка просила справу розглядати в її відсутність, а позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав до суду заперечення проти позову, в якому просив розглядати справу в його відсутність, позов не визнає. Дослідивши матеріали справи, в їх сукупності та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивачка проживає та працює в м.Коростені - зоні гарантованого добровільного відселення, являється потерпілою від Чорнобильської катастрофи 3 категорії. Таким чином вона має право на отримання коштів в розмірах, що передбачені ст.ст.37,39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тобто, у спірний період часу, ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст.37 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянам, які проживають на території гарантованого добровільного відселення, проводиться доплата в розмірі 40 % мінімальної заробітної плати щомісяця, а до ст.39 даного закону, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі 2-х мінімальних заробітних плат, щомісяця. Відповідно до постанови КМУ №936 від 20.05.2005 року «Про затвердження порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата компенсацій та допомоги передбаченої ст.ст.37,39 ЗУ «Про статус...» працюючим і не працюючим громадянам, а також пенсіонерам проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за місцем реєстрації, тобто правовідносини між сторонами виникли з дня набрання чинності вищевказаної постанови. Таким чином, заборгованість за ст.ст.37,39 ЗУ "Про статус..." підлягає стягненню за період з 01.01.2009 року по 01.05.2010 року, відповідно до даних довідки з місця роботи позивача, відпрацьованого часу, а також на підставі наявних у справі письмових доказів. При стягненні коштів суд виходить з розміру мінімальних заробітних плат, які діяли у вказаних періодах: - з 1.12.2008 р. - 605 гри.; - з 1.04.2009 р. - 625 грн.; - з 1.07.2009 р. - 630 гри.; - з 1.10.2009 р. - 650 грн.; - з 1.11.2009 р. - 744 грн.; - з 1.01.2010 р. - 869 грн.; -з 1.04.2010 р. - 884 грн.; Отже, з урахуванням викладеного вище, та відповідно до проведеного позивачем розрахунку, за весь спірний період часу розмір заборгованості перед позивачем складає - за ст.37 ЗУ «Про статус...» (за мінусом отриманих коштів в сумі - 33,60 грн.) - 4450,00 гривень, за ст.39 ЗУ «Про статус...» (за мінусом отриманих коштів в сумі 168,00 грн.) - 22250,00 гривень, а всього 26700,00 гривень. Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є управління праці та соціального захисту населення Коростенської райдержадміністрації, тому суд, стягує з нього дані кошти, а заперечення відповідача проти позову безпідставні.

Outcome: approved