Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-12 00:00:00

В квітні 2010 р. з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат (соціального забезпечення судді) [PERSON] в порядку 4.1 п.2 ст. 15 ЦПК України (із змінами згідно Закону №1691-VI від 18.02.2010року) звернувся до суду із позовом на дії [PERSON] управління Державної Судової адміністрації України в Миколаївській області (надалі ТУ ДСА) та Державної Судової адміністрації України у невірному визначенні йому стажу роботи і середньої заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з положеннями ст. 43 Закону України від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів». Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем до стажу роботи, що дає право на віставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання не зараховано стаж його роботи стажистом на вакантній посаді слідчого прокуратури у період з 22 березня 1983 року по 03 січня 1984 року де фактично виконував обовязки слідчого, а також не зараховано 4 місяці 19 днів пільгового стажу на посаді слідчого військової прокуратури на пільгових умовах - один місяць служби за півтора місяці. Посилаючись на наведене, позивач просив зобовязати ТУ ДСА зарахувати до стажу його роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, 9 місяців 12 днів, відпрацьованих ним стажистом на вакантній посаді слідчого прокуратури Томаківського району Дніпропетровської області в період з 22 березня 1983 р. по 3 січня 1984 р. та 4 місяці 19 днів пільгового стажу роботи на посаді слідчого військової Прокуратури Могочинського гарнізону Забайкальського військового округу в період з 1 січня по 9 жовтня 1985 р. включно, що всього складатиме 25 років 6 днів, зобовязати зробити перерахунок стажу роботи і заробітної плати, і надати до Управління пенсійного фонду України у Центральному районі м. Миколаєва протягом 2 робочих днів належним чином оформлені документи, перелік яких визначено законодавством, та стягнути з відповідачів у відшкодування моральну шкоду у розмірі по 7472 грн. 80 коп. з кожного. Ухвалою від 09 червня 2010 року в порядку ч.2 ст. 159 ЦПК України справу прийнято до провадження суддею Гречаною С.І. В судовому засіданні позивач-підтримав свої вимоги в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Представник відповідачів [PERSON] проти позову заперечувала, посилаючись на відповідність дій Державної Судової адміністрації України, та [PERSON] управління Державної судової адміністрації в Миколаївській області вимогам діючого законодавства. Управління ПФУ в Центральному районі до судового засідання свого представника не направили, надали до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд ухвалив розглядати справу у відсутність осіб які не зявилися, за наявними матеріалами справи . Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, оцінивши надані докази та заперечення, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом установлено що 12 березня 1993 р. [PERSON] обрано суддею Марганецького міського суду Дніпропетровської області, а 21 грудня 1993 року суддею Заводського районного суду м. Миколаєва. Постановою Верховної ради України від 4 березня 2010 р. №1945-VI відповідно до пункту 9 частини пятої статті 126 Конституції України, статей 15 і 43 Закону України «Про статус судців» (далі закон № 2862-ХІІ) [PERSON] звільнено з посади судді у звязку з поданням ним заяви про відставку. 6 квітня 2010 р. ТУ ДСА у Миколаївській області звернулося до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва з поданням про призначення [PERSON] щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. До подання долучено «Розрахунок стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді Заводського районного суду м. Миколаєва Мачули О.М.» та довідку від 30.03.2010 р. №7/1534/10 «Про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці» (а.с.7-8). Відповідно до наданого розрахунку ТУ ДСА у Миколаївській області стаж [PERSON] на посаді судді станом на 28 березня 2010 року складає 23 роки 10 місяців 2 дні, з яких: повних 17 років стажу на посаді судді; 2 роки 4 місяці 27 днів - навчання на денному відділенні Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова; 8 місяців 14 днів - роботи на посаді слідчого прокуратури Томаківського району Дніпропетровської області з 03.01.1983 р. по 17.09.1983 р.; 2 роки 23 дні - служба на посаді слідчого військової прокуратури Могочинського гарнізону Забайкальського військового округу з 17.09.1983 р. по 10.10.1985 р.; 1 рік 7 місяців 13 днів - робота на посаді слідчого прокуратури Томаківського району Дніпропетровської області з 21.10.1985 р. по 3.06.1987 р. (а.с. 43). Згідно з абзацом 2 частини 4 ст. 43 Закону №2862-ХІІ, до стажу роботи що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховується зокрема роботи на посадах слідчих за умови наявності стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. З матеріалів справи та наданих доказів вбачається, що [PERSON] працював в органах прокуратури у тому числі 9 місяців 12 днів, стажистом на вакантній посаді слідчого прокуратури Томаківського району Дніпропетровської області з 22 березня 1983 року по 03січня 1984 року. Згідно листа атестації затвердженого 05 січня 1983 року прокурором області державного радника юстиції 3-го класу, [PERSON] у період стажування на вакантній посаді слідчого прокуратури Томаківського району, був наділений процесуальними правами слідчого, розслідував кримінальні справи, вносив подання, виконував інші доручення прокурора (а.с. 83). Аналогічна інформація щодо характеру та обєму виконаної [PERSON] за вказаний період роботи міститься в поданні прокурора Дніпропетровської області від 22 березня 1983 р. і присвоєння йому першого класного чину (а.с.84). Згідно із ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про прокуратуру» прокурорами і слідчими можуть призначатися громадяни України, які мають вищу юридичну освіту, необхідні ділові і моральні якості. Особи, які не мають досвіду практичної роботи за спеціальністю, проходять в органах прокуратури стажування строком до одного року. Та обставина, що робота на посаді стажиста слідчого прокуратури по своєму характеру та обєму не відрізнялася від роботи на посаді слідчого, підтверджується також змістом Інструкції про організацію роботи в органах прокуратури з молодими спеціалістами, які закінчили вищі юридичні навчальні заклади з відривом від виробництва, затвердженої 06 червня 1975 року заступником Генерального прокурора СРСР, Положенням про організацію в органах прокуратури роботи з молодими спеціалістами, які закінчили вищі юридичні навчальні заклади, та Положеннями про атестування прокурорсько-слідчих працівників прокуратури України, які діяли з 1982 р. по теперішній час у відповідних редакціях. Зі змісту вищезазначених нормативно-правових актів вбачається, що стажисти на посаді помічника прокурора та слідчого мають статус молодих спеціалістів. Вони під час стажування виконують обовязки помічника прокурора та слідчого, користуються правами і пільгами, встановленими для вказаної категорії осіб, самостійно підписують процесуальні документи та їм видається службове посвідчення у відповідності до ст. 55 Закону України «Про прокуратуру», яка передбачає видачу посвідчення саме прокурорам і слідчим. З огляду на викладене стаж роботи [PERSON] на посаді стажиста слідчого прокуратури Томаківського району Дніпропетровської області за період з 22.03.1982 р. по 3 01.1983 р., що становить 9 місяців 12 днів, підлягає зарахуванню до стажу роботи, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання. Крім цього підлягає й зарахуванню неврахований ТУ ДСА у Миколаївській області стаж роботи [PERSON] у період з 17.09.1983 р. по 10.10.1885 р. включно на посаді слідчого військової прокуратури Могочинського гарнізону Забайкальського військового округу СРСР із розрахунку один місяць за півтора виходячи з наступного. Відповідно до постанови Ради міністрів СРСР від 21 травня 1984 р. № 482 «Про деякі пільги військовослужбовцям Міністерства оборони, Міністерства внутрішніх справ СРСР і Комітету державної безпеки СРСР», наказу Міністра оборони СРСР від 6 червня 1984 р. № 125, наказу військового прокурора Могочинського гарнізону ЗабВО від 28 січня 1985 р. № 8,наказу Міністра оборони України від 8 серпня 1994 р. № 205 і затвердженого ним Положення про порядок призначення та виплати в Міністерстві оборони України державних пенсій і допомоги військовослужбовцям та членам їх сімей» (додаток № 3), які діяли на момент виникнення у [PERSON] права на щомісячне довічне грошове утримання, позивач має право на обчислення вислуги років, що дає право на пенсію, починаючи з 1 січня 1985 р., в кратному розмірі - з розрахунку один місяць за півтора. Отже, до стажу роботи [PERSON] строкова військова служба з 1 січня по 9 жовтня 1985 р. включно підлягає зарахуванню в кратному розмірі з коефіцієнтом 1,5, що за вказаний період становить 1 рік 1 міс. 28 днів (9 міс. 9 днів х 1,5), а розмір неврахованого відповідачами стажу відповідно складає 4 місяці 19 днів. Таким чином в цій частині позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані та підлягають вдоволенню. Відповідно до п. 1 рішення Ради суддів України № 60 від 24 вересня 2004 р. «Щодо порядку здійснення перерахунку довічного грошового утримання суддям у відставці» встановлено, що у кожному разі зміни розміру заробітної плати суддів відповідно до нормативних актів щомісячне грошове утримання суддів у відставці обчислюється виходячи з нового розміру заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді. Згідно з рішенням Ради суддів України від 22 червня 2007 р. № 84 ДСА рекомендовано при нарахуванні вихідної допомоги та розміру щомісячного грошового утримання суддям у відставці виходити із заробітної плати за їх останньою посадою, в тому числі адміністративною, що займав суддя до виходу у відставку на час подання заяви про відставку або на час прийняття рішення про відставку за вибором судді. Відповідно до ч. 1 п. 5.3 Положення «Про призначення і виплату щомісячного грошового утримання працюючим суддям», затвердженого наказом ДСА України від 24 липня 2009 р. N 81, за якими - щомісячне грошове утримання судді за період перебування його у відпустці збереження заробітної плати підлягає виплаті та розраховується від середньої заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. При цьому відповідною посадою вважається посада судді, голови і заступників голови суду, які працюють у даному суді. Матеріалами справи встановлено, що 26 жовтня 1994 р. [PERSON] призначено заступником голови Заводського районного суду м. Миколаєва (наказ від 26.10.1994 р. № 234- Л),а 1 червня 2004 р. - повторно (указ Президента України від 01.06.2004 р. № 597/2004). 23 березня 2009 р. наказом голови Заводського районного суду м. Миколаєва № 36-в відповідно до частин 6 та 7 ст. 179 КЗпП України та ч. 3 ст. 18 і п. 3 ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про відпустки» на підставі медичного висновку про необхідність стороннього догляду та в звязку з працевлаштуванням дружини позивачеві була надана неоплачувана відпустка по догляду за дитиною-інвалідом [PERSON], [INFO], до вирішення ВР України питання про прийняття його відставки. Наказом голови Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2009 р. № 112-С, повноваження позивача на посаді заступника голови зазначеного суду з 1 червня 2009 р.припинено в звязку із закінченням їх терміну. Як вбачається ТУ ДСА у Миколаївській області готуючи довідку про заробітну плату [PERSON] для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, від 30 березня 2010 року, не врахував вищезазначену норму, та встановив заробітну плату у розмірі меншому від середнього заробітку працюючого суді відповідного суду без премії та надбавок за виконання особливо важливої роботи що порушує гарантовані Конституцією України, ЗУ «Про статус суддів» та іншими нормативними актами право позивача на матеріальне забезпечення (частини 2 і 3 ст. 3 закону № 2862-ХІІ), оскільки суттєво звужує їх, на недопустимість чого неодноразово звертав увагу Конституційний суд України в своїх рішеннях, зокрема, від 11 жовтня 2005 року N 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), від 18 червня 2007 р. № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів). Отже, середня заробітна плата судді у відставці [PERSON] для призначення і виплату щомісячного грошового утримання повинна обчислюватись, виходячи із розміру середньої заробітної плати судді Заводського районного суду м. Миколаєва станом на момент прийняття відставки позивача Верховною Радою України в березні 2010 р. та з урахуванням надбавки за виконання особливо важливої роботи, та премій. Наведені дії відповідача ТУ ДСА у Миколаївській області є незаконними, оскільки порушують встановлені законодавством права позивача, у звязку з чим відповідача слід зобовязати включити [PERSON] до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, 9 місяців 12 днів роботи стажиста на вакантній посаді слідчого прокуратури Томаківського району Дніпропетровської області в період з 22 березня 1983 р. по 3 січня 1984 р. та 4 місяці 19 днів пільгового стажу на посаді слідчого військової прокуратури Могочинського гарнізону Забайкальського військового округу в період з 1 січня по 9 жовтня 1985 р. включно з розрахунку один місяць за півтора, з урахуванням цих обставин надати до управління ПФУ в Центральному районі м. Миколаєва довідку - розрахунок вихідної допомоги судді, а також надати до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва належним чином оформлену довідку для обчислення [PERSON] щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням середнього розміру заробітної плати працюючого судді Заводського районного суду м. Миколаєва з аналогічним окладом, надбавками за кваліфікаційний клас та вислугу років, з урахуванням надбавки за виконання особливо важливої роботи та премії нарахованої станом на день його звільнення, тобто на 04 березня 2010 року. Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода заподіяна неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала. Однак, ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода може бути відшкодована грішми, іншим майном або в інший спосіб . Враховуючи обставини справи, суд вважає, що визнання судом дій відповідача незаконними по не врахуванню до загального стажу роботи стажистом на вакантній посаді слідчого, не врахуванні строкової військової служби з 1 січня по 9 жовтня 1985 р. включно в кратному розмірі з коефіцієнтом 1,5, у невірному розрахунку заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та покладення на ТУ ДСА у Миколаївській області зобов'язань щодо належного виконання обовязків, є достатньою компенсацією моральної шкоди, а тому в цій частині позовних вимог позивачу відмовити. В силу ст. 88 ЦПК України з позивача та відповідача ТУ ДСА у Миколаївській області підлягає стягненню на користь Держави судовий збір у розмірі по 8 грн. 50 коп. з кожного,також з відповідача ТУ ДСА у Миколаївській області підлягає стягненню судові витрати у сумі 37 грн. 00 коп.

Outcome: partial