Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-22 00:00:00

Сторони одружені з 14.07.2008р., шлюб зареєстрований Ленінським відділом РАЦС м.Запоріжжя, актовий запис № 240. Мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що у даний час проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, вказавши в заяві, що в даний час вони припинили ведення спільного господарства, він не надає матеріальну допомогу на утримання дитини в належному розмірі і регулярно, просить стягнути з нього аліменти на її користь у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову в суд до повноліття дитини. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь кошти на своє утримання у розмірі 500,00 грн., у зв'язку з тим, що вона на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років і потребує матеріальної допомоги до 30.04.2012р. У судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також ? частину усіх видів заробітку на своє утримання, а також стягнути з відповідача 400,00 грн. на послуги адвоката. Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги визнав. Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Утримання може бути як у грошовій, так і в натуральній формі. З пояснень позивачки видно, що в даний час сторони фактично припинили спільне проживання, відповідач надавав позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини, однак не в належному розмірі. Згідно зі ст.183 Сімейного кодексу України аліменти з батьків на утримання дітей визначаються судом у частці від їхнього заробітку (доходу). Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, суд, у відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України, враховував матеріальне становище дитини, стан його здоров'я, наявність інших доходів, а також матеріальне становище платника, його стан здоров'я, відсутність інших утриманців, є працездатним і вважає, що він має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку, до її повноліття, починаючи з 21.05.2010р. Крім того, у даний час позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, потребує матеріальної допомоги. Відповідач не утримує її. На підставі ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3-х років, якщо останній взмозі робити таку допомогу. Такі кошти стягуються в частковому відношенні від заробітку або у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки в розмірі 1/4 частини його доходів, тому що при цьому розмір утримань з нього не буде перевищувати 50 відсотків. Підлягають також стягненню розходи по оплату послуг адвоката на підставі ст..84 ЦПК України, сума витрат підтверджена квитанцією. На підставі викладеного, ст.ст.10, 60, 84, 212, 213 ЦПК України, ст.ст.75, 80, 84, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved