Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] з вимогами про визнанні противоправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області про перерахунок щомісячної допомоги на оздоровлення за 2009 рік та зобов'язати відповідача провести, перерахунок розміру щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік та виплатити недосплачену суму допомоги на оздоровлення в розмірі - 3005 гривень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що е інвалідом 2 групи, інвалідність пов'язана з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції, має посвідчення особи , яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 1 і має право на пільги, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідач виплатив щорічну допомогу на оздоровлення у 2009 році в розмірі 120 гривень, який є значно меншим, ніж передбачено ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", обмеживши тим самим його права. У ході розгляду справи у суді позивач подав уточнену позовну заяву про стягнення і заборгованості з щорічних соціальних допомог, в якій окрім вищевикладених позовних вимог просить стягнути з відповідача неправильно обраховані та виплачені йому суми щорічної разової допомоги до 5 травня як інваліду війни 2 групи. Свої вимоги обґрунтовує тим, що є інвалідом 2 групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Відповідач за 2009 рік не здійснив йому виплати щорічної разової допомоги до 5 травня як інваліду, війни 2 групи, а за 2010 рік здійснив виплату у розмірі, меншому, ніж передбачено ст. 12 закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", що спричинило йому шкоду, яку просить відшкодувати шляхом стягнення недосплачених сум. В зв'язку з чим просить суд : Стягнути з відповідача заборгованість із щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік у розмірі 3005 гривень. Стягнути з відповідача заборгованість щорічної разової допомоги до 5 травня як інваліду війни 2 групи за 2009 рік в розмірі 3984 гривні; Стягнути з відповідача заборгованість щорічної разової допомоги до 5 травня як інваліду війни 2 групи за 2010 рік в розмірі 5158 гривень. У судове засідання сторони не з'явилися. Позивач надав суду письмову заяву у якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги не визнає у повному обсязі та просить у задоволенні їх відмовити у повному обсязі. У зв'язку з цим за правилами ст. 168-173 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності позивача та представника відповідача. Відповідач подав проти позову письмові заперечення, у яких посилався на правомірність своїх дій, оскільки позивач отримав щорічну компенсацію на оздоровлення у травні 2009 року у розмірі 120 гривень. Розмір допомоги встановлений Постам Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 "Про щорічну допомогу оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виплачений у відповідності з бюджетним призначенням, з урахуванням ст. 95 Конституції України, ст. 51, 87 Бюджетного Кодексу України, ст. 48,62,63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", і Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року № 936. Щодо здійснення виплат суми щорічної разової допомоги до 5 травня як інваліду війни 2 групи, позивач не здійснив таку виплату у 2009 році, так як Пенсійний Фонд України подав прізвище позивача у списках на дані виплати, які ним формувалися на піде Постанови Кабінету Міністрів України 3 211 від 18.03.2009 року. За 2010 рік зазнач виплата проведена позивачеві у сумі 480 гривень, як це визначено Постанов Кабінету Міністрів України № 299 від 07.04.2010 року "Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2010 році відповідно до закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Свої дії вважає повністю правомірними, просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягає задоволенню з наступних підстав. Ст.3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст.16 ЦК України встановлено, кожна особа має право звернутися до суду захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема може бути : визнання незаконними рішення дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, і посадових і службових осіб, а також відшкодування збитків та завданої шкоди. Судом встановлено, що згідно посвідчення категорії 1 серії А № 445209 та відповідної вкладки до нього № 605856, копія яких залучена до матеріалів справи (а.с.9) [PERSON] - позивач по справі є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеною до категорії 1 та відповідно має право на компенсації та пільги передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи". Як видно із матеріалів особової справи № 703571 , йому встановлена друга інвалідності, захворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії чорнобильській атомній електростанції. Відповідно до довідки Сер. КИО -1 № 249956, копія якої залучена до матеріалів справи (а.с.10,11), Інвалідність встановлена з 01.12.2005 довічно. Відповідно до матеріалів особової справи, позивач перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення, маючи 1 категорію учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, як одержувач компенсаційних виплат, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". У матеріалах облікової справи містяться необхідні документи передбачені Порядком виплати органами соціального захисту населення щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.01.2000 року № 1. У травні місяці 2009 року згідно Закону України "Про статус і соціальний і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2009 рік позивачу виплачено щорічну допомогу на оздоровлення 120 гривень, що підтверджено матеріалі особової справи та довідкою, долученою до матеріалів справи. (а с.23). Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції, яка була чинною і момент спірних відносин) щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 2 групи виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Згідно п. 7 цієї статті розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Законом України "Про державний бюджет України на 2009 рік", встановлені такі розміри мінімальної заробітної плати: з 01.01.2009 року - 605,00 грн.; з 01.04.2009 року - 625,00 грн.; з 01.07.2009 року - 630,00 грн.. з 01.10.2009 року - 650,00 грн.; Таким чином, оскільки виплати відповідачем за 2009 рік проводилися у травні місяці 2009 року, то розмір допомоги, який повинен був розрахований органами УПСЗН та виплачений позивачу за 2009 рік повинен становити - 3125 гривень ( 625,00 х 5= 3125,00). Фактично виплачений розмір допомоги - у 2009 році - 120 гривень. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем по недосплаченій сумі допомоги на оздоровлення складає - 3005 гривень ( 3125 - 120 = 3005 гривень). Заперечення відповідача не можна визнати обґрунтованими, виходячи з такого. Розміри компенсації, за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, які стали інвалідами, внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та сім'ям за втрату годувальника встановлені ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин. Рішенням Конституційного суду № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року було визнано неконституційними положення деяких статей Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік", зокрема п. 28 розділу , якими текст ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було викладено в новій редакції, згідно якої щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цієї Конституцією межах відповідно до Законів України. На підставі ч.1, 2 ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвижчу юридичну силу. Закони та інші нормативно - правові акти приймаються на основі Конституції Україні і повинні відповідати їй. Виходячи із зазначених положень Конституції України, Закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, і у разі, якщо вони не відповідають закону, то застосуванню не підлягають. Оскільки інший розмір допомоги законом не встановлено, а постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" в частині встановлення розмірів щорічної допомоги на оздоровлення не відповідає ч.4 ст. 48 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", то в силу загального пріоритету Закону над постановою застосуванню до спірних відносин підлягає норма частини 4 статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції, що була чинною на час виплати допомоги. Розглядаючи наявність чи відсутність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні вимог позивача про стягнення недосплачених сум щорічної разової допомоги до 5 травня як інваліду війни 2 групи, суд виходив із такого. [PERSON] - позивач по справі відповідно до посвідчення серія Б № 498244 від 12.01.1996 року, копія кого долучена до матеріалів справи ( а.с.8) є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. За 2009 рік позивачеві не було виплачено зазначену виплату, а в 2010 році зазначена виплата проведена відповідачем у розмірі 480 гривень, що не спростовано відповідачем, а підтверджено доповненнями до заперечення № 2-13/284 від 09.07.2010 року, які знаходяться у матеріалах справи. Відповідно до ч.5 ст. 13 Закону України від 22.10.1993 року № 3551-ХП "Про статус війни, гарантії їх соціального захисту" інвалідам війни 2 групи щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі 8 мінімальних пенсій віком. Законом України № 107-УІ від 28.12.2007 року "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ч.5 ст.13 була викладена у редакції : Щорічно до 5 травня інвалідам вій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінеті Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом Про Державний бюджет України. Зміни, внесені підпунктом "б" підпункту 2 п.20 розділу ІІ Закону України 107-УІ від 28.12.2007 року "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", Рішенням Конституцій» суду України № Ю-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано такими, що відповідають Конституції України, а тому втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто з 22.05.2008 року, а та визначені вище норми ч.5 ст. 13 Закону України від 22.10.1993 року № 3551-Х "Про статус війни, гарантії їх соціального захисту" відновили свою дію саме зазначеної дати. Відповідно до ст.17 Закону України "Про державні соціальні стандарти державні соціальні гарантії" основні державні соціальні гарантії та порядок визнач їх розмірів, до числа яких відноситься мінімальний розмір пенсії за віком встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян достатній життєвий рівень. З введенням в дію Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до ст.28 зазначеного закону з 01 червня 2004 року мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, втратили працездатність, визначеного законом. Ст. 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-У1 від 28.12.2008 року затверджено прожитковий мінімум, зокрема також і для осіб, які втратили працездатність з 01.01. року - 470 гривень; з 01.04.2008 року - 481 гривня; з 01.07.2008 року - 482 гривні, з 01.10.2008 року - 498 гривень. Ст. 54 Закону України "Про Державний бюджет на 2009 визначено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відносите до основних груп населення, встановлюється в розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Законом України "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати" № 1646-У1 від 20.10.2009 року встановлено прожитковий мінімумі одну особу в розрахунку на місяць, в тому числі для осіб , які втратили працездатність) з 01.11.2009 року - 573 гривні, з 01.01.2010 року - 695 гривень, з 01.04.2010 року - 706 гривень, з 01.07.2010 рок - 709 гривень, з 01.10.2010 року - 723 гривні; з 01.12.2010 - 734 гривні. Таким чином, для позивача як інваліда війни 2 групи щорічна разова грошова допомога до 5 травня повинна обраховуватися та виплачується, виходячи наведених розмірів. За 2009 рік сума виплати групи щорічної разової грошової допомоги до 5 травня повинна складати - 3984 гривні (498 гривень х 8 = 3984 грн.); у 2010 році зазначеної виплати повинна складати - 5648 гривень ( 706 гривень х 8 = 5648 Фактично відповідачем у 2009 році щорічна разова грошова допомога до 5 травня позивачеві не виплачувалася, а у 2010 році зазначена допомога виплачена розмірі 480 гривень. Враховуючи вище викладене, суд знаходить усі підстави вважати, що права позивача на отримання встановленої Законом України "Про статус війни, гарантії соціального захисту" разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду 2 групи порушені. Із розрахунку позивача слідує, що суми : недоплаченої разової грошової допомоги до 5 травня становлять за 2009 рік - 3984 гривні; за 2010 рік 5168 гривень. Зазначене є підставою вважати, що неправомірними діями відповідача пов'язаними з неправильним обрахуванням та виплатою зазначених сум, позивачу. Зазначене є підставою вважати, що неправомірними діями відповідача, пов'язаними з неправильним обрахуванням та виплатою зазначених сум, позивачеві спричинено матеріальні збитки у вигляді недоотриманих сум, належних до сплати разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни 2 групи за 2009 рік та 2010 рік. Ст. 1174 ЦК України, встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особою органу державної влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх і повноважень відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. За таких обставин суд знаходить вимоги позивача про стягнення не недосплачених сум разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни 2 групи за 2009 рік та 2010 рік у вказаних вище розмірах такими, що підлягають задоволенню Суд не може прийняти до уваги доводи відповідача про те, що розмір зазначених виплат, обчислений відповідно до вимог законодавства, виходячи з норм, встановлених Постановами Кабінету Міністрів України, виходячи з такого. Ст.8 ЦПК України передбачено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів. Суд застосовує інші нормативно - правові акти , прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноваження та у спосіб, що встановлюється Конституцією та законами України. Ч.1,2 ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвижчу юридичну силу. Закони та інші нормативно - правові акти приймаються на основі Конституції Україні і повинні відповідати їй. Ч.4 ст.8 ЦПК України передбачено, що у разі невідповідності правового акту Закону України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну сипу. Оскільки Закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, то при наявності колізії необхідно застосовувати положення Законів України, так як вони є пріоритетними у відношенні до підзаконних актів, а отже при нарахуванні та виплаті сум: разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни 2 групи необхідно керуватися Законом України "Про статус війни, гарантії їх соціального, захисту", а не Постановою Кабінету Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: approved