Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-30 00:00:00

Позивач звернувася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Києво- Святошинському районі Київської області про стягнення недоплачених сум коштів на оздоровлення за 2007-2009 роки в розмірі 8685 грн. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Внаслідок захворювання, пов»язаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, його визнано інвалідом II групи. Крім того, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» його віднесено 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. На підставі цього Закону йому повинна виплачуватися щорічна допомога на оздоровлення в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат. Однак відповідачем йому було нараховано суми компенсації у 2007 році згідно постанови Кабінету Міністрів № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005 року в розмірі 120 грн. на рік. Тому він звернувся до відповідача з заявою зробити доплату сум на оздоровлення за 2007- 2009 роки, однак отримав відмову. Позивач позов підтримав, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання представника не направив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів у його відсутність, оскільки відповідно до ст.,169 ЦПК України неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.І ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров»я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання та трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріпленні в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Судом встановлено, що позивач учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Внаслідок захворювання, пов»язаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, його визнано інвалідом II групи. Крім того, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» його віднесено 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач має право на виплату щорічної грошової допомоги на оздоровлення в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право на оздоровлення в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат. Наявність такого права у позивача є визначальним для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України. Відповідно доч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають саме частина 4 ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Крім того, рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та від 22.05.2008 року положення Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» та Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік», якими зупинено виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, визнанні неконституційними. За таких обставин, відповідач, здійснивши позивачу виплату допомоги у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005 року, не виконав взяті на себе державою зобов»язання та порушив права позивача. Розмір мінімальної заробітної плати у 2007 році становив 460 грн., у 2008 році - 605 грн., у 2009 році - 744 грн. Таким чином загальний розмір недоплаченої позивачу суми допомоги на оздоровлення за 2007-2009 роки становить 8685 грн., яку суд вважає за необхідне стягнути. На підставі викладеного,

Outcome: approved