Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання недійсним рішення Микуличинської сільської ради від 27 травня 2009 р. № 175/26/2009 в частині відмови надати йому земельну ділянку площею 0.16 га для ведення особистого селянського господарства по вулиці Грушевського в с.Микуличин, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області. Судом залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON]. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що він з 1980 р. користується земельною ділянкою по вулиці Грушевського в селі Микуличин. 27.12.2007 р. Микуличинська сільська рада відмовила позивачу передати у власність земельну ділянку в звязку з тим, що ділянка знаходиться у користуванні іншої особи. Позивачу стало відомо, що земельна ділянка площею 0.16 га є вільною, тому він звернувся до відповідача про надання йому вказаної земельної ділянки. 27.05.2009 р. сільська рада відмовила надати позивачу вказану земельну ділянку в звязку з тим, що він не користувався ділянкою. Позивач вважає рішення відповідача не законним, постільки сільська рада не врахувала, що він користується земельною ділянкою і ділянка не була в нього вилучена. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Позивач ствердив, що він користувався земельною ділянкою, але ділянка не була облікована за ним, постільки до встановлення дамби в тому місці розливалася річка. Позивач вважає, що порушено його право набути земельну ділянку, якою він тривалий час користується, тому він просить задовольнити позов. Представник відповідача позов не визнав. Представник пояснив, що сільська рада відмовила позивачу надати земельну ділянку в звязку з тим, що ділянка не перебувала в користуванні позивача, а знаходиться в користуванні третьої особи. Представник відповідача просить відмовити в позові. Належним чином повідомлена третя особа не повідомила суд про згоду на участь у справі. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Поясненнями позивача, які стверджуються записами у витягу з погосподарської книги (а.с.42-43) та державному акті (а.с.32), встановлено, що за позивачем було обліковано земельну ділянку площею 0.18 га і вказана ділянка передана йому у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Поясненнями осіб, які беруть участь у справі і стверджуються записами в рішенні (а.с.6), встановлено, що 27.05.2009 р. Микуличинська сільська рада прийняла рішення, яким відмовила позивачу надати земельну ділянку площею 0.16 га по вулиці Грушевського в с.Микуличин для ведення особистого селянського господарства. Поясненнями представника відповідача та записами в названому рішенні і в копії державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с.63), встановлено, що позивач не користувався земельною ділянкою, на яку він претендує і вказана ділянка на праві власності належить третій особі. Обставина щодо не користування позивачем земельної ділянки по вулиці Грушевського в селі Микуличин встановлена і судовими рішеннями, які набрали законної сили (а.с.59-60, 61-62). В рішенні Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 02.12.2008 р. зазначено, що посилання позивача на порушення його прав як фактичного користувача не заслуговують на увагу, постільки відповідно до вимог ст.125 ЗК України право власності та право користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності або право користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж на місцевості забороняється. У названому рішенні також вказано, що безпідставним є твердження позивача про те, що він набув право на спірну земельну ділянку за давністю користування. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Згідно правил ст.12 ЗК України, до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить розпорядженнями землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян відповідно до цього Кодексу. Відповідно до положень ст.ст.116, 118 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у їх користуванні. На підставі заяви, технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки, місцева рада приймає рішення. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що сільська рада прийняла спірне рішення у межах наданих законом повноважень і обгрунтовано. У позивача не має законних підстав одержати у власність земельну ділянку, яка не перебуває у його користуванні, а знаходиться у власності третьої особи. Тому рішення відповідача, яке оспорює позивач, не порушує права позивача. В звязку з тим, що вимоги позивача є не обгрунтованими, в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.158, 12, 116, 118 ЗК України та

Outcome: dismissed