Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання незаконними дій та зобовязання відповідача здійснити призначення, нарахування та виплату пенсії держслужбовця. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що з 19.08.2003р. працює на посаді судді апеляційного суду Запорізької області. 07.06.2010р. їй виповнилось 55 років тобто, вона досягла пенсійного віку. Оскільки позивачка обрана суддею безстроково і згідно Конституції України, Закону України „Про статус суддів має право працювати на цій посаді до досягнення 65-річного віку, позивач продовжує працювати суддею апеляційного суду Запорізької області. Стаж державної служби [PERSON] станом на 07.06.2010р. становить 26 років 06 місяців 09 днів. До стажу державної служби зараховані наступні періоди роботи на посадах: 24.11.1983р. 10.08.1988р. завідувач сектором обліку і фінансів в Ленінському РК ЛКСМУ м. Запоріжжя; 11.08.1988р. 20.10.1994р. - інструктор, в.о. зав. оргінструкторським відділом, юрисконсульт, завідувач договірно-правого відділу Ленінського райвиконкому м. Запоріжжя; 21.10.1994р. - 19.03.1995р. консультант Ленінського районного суду м. Запоріжжя; 20.03.1995 р. - 18.08.2003р. суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя; 19.08.2003 р. - по теперішній час - суддя апеляційного суду Запорізької області. [PERSON] щомісячне грошове утримання як суддя не отримує, оскільки не має 20-річного стажу роботи на посаді судді. По досягненні пенсійного віку позивач звернулась до Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя з приводу призначення пенсії держслужбовця. Рішенням Комісії для розгляду питань, повязаних з призначенням та виплатою пенсій №28 від 15.06.2010р., їй було призначено пенсію за віком та відмовлено в призначенні пенсії держслужбовця за Законом України „Про державну службу. Позивач вважає, що має право на призначення пенсії держслужбовця, тому відповідач незаконно відмовив їй в призначенні цієї пенсії. У звязку з чим просить суд визнати незаконними дії Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя та зобовязати відповідача здійснити призначення, нарахування та виплату пенсії держслужбовця. Позивачка уточнила позовні вимоги та просила здійснити призначення, нарахування та виплату пенсії держслужбовця, починаючи з наступного дня після дати її народження, а саме - з 08.06.2010р. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засідання позов не визнав, просить відмовити у його задоволенні. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що суддя апеляційного суду Запорізької області Боєва В.В. по досягненні 55-річного віку звернулася до Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя за призначенням пенсії держслужбовця. На момент звернення стаж державної служби позивачкеи становив 26 років 06 місяців 09 днів. Рішенням Комісії для розгляду питань, повязаних з призначенням та виплатою пенсій №28 від 15.06.2010р., їй було призначено пенсію за віком та відмовлено в призначенні пенсії держслужбовця за Законом України „Про державну службу. В той же час, згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової утрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Відповідно до ст.126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України і є невідємною складовою їхнього статусу, конституційним принципом організації та функціонування судів і професійної діяльності суддів. Частиною 1 статті 11 Закону України „Про статус суддів визначено, що незалежність суддів забезпечується, зокрема, матеріальним та соціальним забезпеченням суддів відповідно до їх статусу. Частиною 3 цієї статті передбачено, що гарантії незалежності суддів, включаючи заходи правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, передбачені цим Законом, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативним актами. За змістом ст. 37 Закону України „Про державну службу на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків не менше 25 років, для жінок не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування без обмеження граничного розміру пенсії (Закон України „Про внесення змін до Закону України „Про державну службу від 16.01.2003р. № 432-IV). Рішенням Конституційного Суду України № 8-рп/2005 від 11.10.2005р. (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) визначено, що за даним Законом здійснюється пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України, посадових осіб органів місцевого самоврядування, працівників дипломатичної служби, суддів, службовців Національного банку України, працівників державних спеціалізованих установ судових експертиз, працівників державних і комунальних засобів масової інформації, чотирьох помічників-консультантів народного депутата України. Рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2007 від 18.06.2007р. (справа про гарантії незалежності суддів) визначає, що однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині 1 статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне грошове утримання тощо), надання їм в майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Оскільки [PERSON] обрана суддею безстроково, теперішнього часу продовжує працювати на посаді судді апеляційного суду Запорізької області, щомісячне грошове утримання не одержує, проте досягла пенсійного віку, то позивач має право і всі необхідні підстави для призначення їй пенсії державного службовця на підставі Закону України „Про державну службу, а набуте їй право не може бути скасовано або обмежено будь-яким чином. Посилання відповідача на положення ч. 4 ст. 43 Закону України „Про статус суддів є безпідставним, оскільки дана правова норма регулює питання матеріального забезпечення судді, що пішов у відставку, та не обмежує право на отримання пенсії під час перебування на посаді судді. Діюче законодавство не містить прямої заборони щодо отримання пенсії державного службовця за умов продовження роботи на посаді судді. Креуючись ст. 11 Закону України „Про статус суддів, ст. 37 Закону України „Про державну службу», ст. ст. 10, 15, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved