Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-22 00:00:00

08 червня 2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на 1/2 домоволодіння в порядку набувальної давності, в якій зазначає, що він є зятем [PERSON]. 03 березня 2007 року [PERSON] помер. [PERSON] мав у власності 1/2 домоволодіння, яке знаходиться за адресою: вул. Зої Космодемянської, 85, м. Лозова, Харківської області. Його домоволодіння, в якому мешкає позивач знаходиться по вул. Зої Космодемянської, 72 в м. Лозова та розташоване навпроти домоволодіння, що належить [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Зої Космодемянської, буд. 85, м. Лозова Харківської області. У [PERSON] є донька [PERSON], яка постійно мешкає в м. Санкт-Петербург Російської Федерації. Після смерті батька вона в Україну не приїздить, за будинком не доглядає, присадибною ділянкою не користується. Відомостей про її наміри стосовно можливого використання 1/2 домоволодіння її батька [PERSON] у позивача не має. Його рідна сестра, дружина [PERSON] [PERSON] померла 10 грудня 2009 року. Як відомо позивачу, інших спадкоємців, які б мали право отримати спадщину після смерті [PERSON] не має. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Позивач зазначає, що він постійно допомагав [PERSON], коли він ще був живим, доглядати за належним йому будинком, користувався його присадибною ділянкою, дбав про дерева в садку. Після смерті [PERSON] і до теперішнього часу він доглядає за будинком, підтримує його в належному стані, здійснює поточний ремонт, обробляє огород та вирощує на ньому овочі. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/2 житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою вул. Зої Космодемянської, 85, судові витрати покласти на відповідача. 15 червня 2010 року відповідач [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 домоволодіння в порядку спадкування за заповітом, в якій зазначає, що Лозівським міськрайонним судом Харківської області прийнято до провадження позов [PERSON] до неї [PERSON] про визнання права на домоволодіння в порядку набувальної давності. Позов [PERSON] вважає таким, що не відповідає дійсності та вимогам закону, виходячи з наступного. 03 березня 2007 року помер її батько [PERSON]. За життя батькові [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 21 липня 1964 р. належала 1/2 домоволодіння, яке знаходиться за адресою: вул. Зої Космодемянської, 85, м. Лозова Харківської області. Даний договір зареєстрований Лозівським бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу під № 2-86-1855. 02 грудня 2004р. [PERSON] склав на її імя заповіт, в якому зазначив про те, що на випадок його смерті усе належне йому майно де б воно не знаходилось заповідає своїй донці [PERSON]. Після смерті батька відкрилася спадщина на належну йому 1/2 житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Зої Космодемянської, буд. 85, м. Лозова Харківської області. Спадщину вона прийняла, про що протягом шести місяців від дня смерті батька зробила заяву до Лозівської державної нотаріальної контори. Але в звязку з тим, що постійно мешкає та працює в Російській Федерація у неї не було можливості до теперішнього часу оформити та зареєструвати своє право власності на домоволодіння, яке заповів батько. Її мати [PERSON] померла 10 грудня 2009 року. Тому інших спадкоємців ні за заповітом ні за законом не має. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У звязку з чим, [PERSON] просить суд визнати за нею право приватної власності на 1/2 житлового будинку літ. А1, з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Зої Космодемянської, 85, згідно технічного паспорту виготовленого станом на 13 травня 2010 року, відмовити [PERSON] в задоволенні позову до [PERSON] про визнання права власності на домоволодіння в порядку набувальної давності. Позивач-відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак надав до суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу за його позовом до [PERSON] без його участі на підставі існуючих в справі доказів та прийняти рішення на власний розсуд суду відповідно до діючого законодавства (а.с. 42). Представник відповідача-позивача [PERSON] у судове засідання зявився, позовні вимоги позивача [PERSON] не визнав, оскільки [PERSON] своєчасно звернулася до Лозівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого батька [PERSON], але спадщину не оформила, так як постійно мешкає та працює в Російській Федерації і у неї не було можливості це зробити. Позовні вимоги своєї довірительниці [PERSON] просив задовольнити, оскільки померлий [PERSON] заповів все своє майно своїй дочці. Інших спадкоємців, які б мали обовязкову частку у спадщині, немає. За таких підстав, просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Представник третьої особи Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області у судове засідання не зявився, однак нотаріальна контора надала до суду письмового листа, в якому просить їх представника до судового засідання не викликати, справу розглядати за їх відсутності та винести рішення на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника відповідача-позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає позов позивача-відповідача [PERSON] таким, що не підлягає задоволенню, а позовні вимоги відповідача-позивача [PERSON] слід задовольнити, так як у судовому засіданні встановлено, що 03 березня 2007 року помер батько відповідача-позивача [PERSON] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 109563, виданого відділом РАЦС по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області 13 березня 2007 року (а.с. 7). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: 1/2 частина житлового будинку, літ. «А-1», загальною площею 133,8 кв.м., житловою площею 70,1 кв.м., з відповідними господарчими спорудами та будівлями, розташований за адресою: місто Лозова, Харківської області, вулиця Зої Космодемянської, будинок 85, дійсною вартістю 177104 грн., згідно технічного паспорту станом на 13 травня 2010 року (а.с. 30-35). Вказана 1/2 частина житлового будинку належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 21 липня 1964 року, посвідченого Лозівською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого Лозівським бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу під № 2-86-1855 (а.с. 9). 02 грудня 2004р. [PERSON] склав на імя [PERSON] заповіт, в якому заповів їй на випадок його смерті усе належне йому майно де б воно не знаходилось (а.с. 27). Дружина спадкодавця [PERSON], померла 10 грудня 2009 року (а.с. 12-14). Інших спадкоємців, передбачених чинним законодавством, у спадкодавця немає. [PERSON] в установлений законом шестимісячний строк звернулась до Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, але до теперішнього часу не оформила спадщину, оскільки постійно мешкає та працює в Російській Федерації і у неї не було можливості це зробити. Отже, [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті батька, оскільки звернулася вчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, заповіт не відмінявся, а тому суд вважає можливим зустрічні позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі, а в позові [PERSON] відмовити. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved