Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Полтавської філії звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості по кредитному договору про стягнення суми заборгованості, вказуючи на те, що в порушення вимог кредитного договору від 30.07.2008р. відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 112800гр. І порушує строки повернення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість. Представник позивача свій позов підтримав, просить стягти з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] солідарно заборгованість по кредитному договору у сумі 140265,82гр. Відповідач [PERSON] з позовом не згідний так як кредит від отримував для [PERSON], який і повинен був оплачувати кредит. Грошей для виплати кредиту у нього не було і не має. [PERSON] здійснив відносно нього шахрайські дій, обманув його і він не повинен за нього відповідати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що не перешкоджає розгляду справи. Відповідач [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до ТОВ « Український промисловий банк» про визнання кредитної угоди та угоди купівлі - продажу фіктивними та їх розірвання. У судовому засіданні [PERSON] свою зустрічну позовну заяву підтримав, пояснив, що він працював на будівництві житлового будинку у [PERSON] без реєстрації трудового договору. Коли виникли проблем из виплатою заробітної плати [PERSON] умовив його укласти фіктивну угоду купівлі - продажу квартири та продати її. Ні кредитних грошей ні квартири він не отримував. Відповідач по зустрічному позову з вимогами не згідний, вказуючи на те, що [PERSON] особисто підписував всі документи і усвідомлював значення своїх дій. Судом встановлено: 30.07.2008 року між ТОВ « Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №150-0191001/фк-08 за яким [PERSON] отримав кошти для отримання нерухомості на вторинному ринку. Згідно договору купівлі - продажу від 13.07.2008р. відповідач [PERSON] був придбаний. двохкімнатну квартиру №20 в будинку № 14-а, що знаходиться по вул. Проїздиш м. Пирятина. З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 07.04.2006 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] 30.07.2008р. укладено договір поруки. Відповідно до ст.ст. 553,554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором позивач та відповідач [PERSON], уклали договір іпотеки, посвідчений державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори, відповідно до якого в іпотеку позивач передано квартиру № 20 в будинку № 14-а, що знаходиться на вул. Проїздній м. Пирятина. Свої зобовязання за кредитним договором Позивач виконав в повному обсязі надавши відповідачу кредит. В порушення умов кредитного договору та ст.526 ЦК України відповідач не здійснював платежі в рахунок погашення кредиту та нарахованих по ньому відсотках обумовлені кредитним договором строки, чим порушує прийняття на себе договірні зобов'язання. Згідно ст 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона(боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором, законом, зокрема сплатою неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України (неустойкою, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Згідно договору поруки від 30.07.2008 р. поручителем по вказаному договору [PERSON], який згідно п.1-3 договору поруки несе з позичальником солідарну відповідальність. Вимога про виконання зобов»язань направлялося відповідачам 15.01.2009 р., 19.11.2009 р.та 15.12.2009 р. (а.с.11-13). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов»язується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. За таких обставин, суд вважає що позов підлягає задоволенню, а кредитний договір розірванню так як з відповідачів стягується вся сума заборгованості. Вимоги по зустрічному позову не підлягають задоволенню так як ніяких доказів фіктивності угод суду надано не було. Відповідно до п. 6.3 Кредитного договору банк має право стягувати заборгованість по кредитному договору і сам визначає яким чином. Тому вимоги про звернення стягнення на майно відповідача це право а не обов»язок банку. Вимоги про розірвання договору підлягають задоволенню.

Outcome: partial