Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

20.08.2009 року [PERSON] звернулась з даним позовом до суду, пояснюючи, що з 20.06.1990 року вони з відповідачем стали проживати однією сім*єю, тобто знаходились у фактичних шлюбних відносинах. 05.02.1991 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем та проживала з ним однією сім*єю до літа 2002 року. В період сумісного життя з відповідачем, ще до реєстрації шлюбу у встановленому законом порядку, вони вирішили побудувати жилий будинок для проживання в ньому. 27.06.1990 року рішенням Волноваської міської ради №156 відповідачу була надана земельна ділянка по пров. Зеленому,7 у м. Волноваха. Весною 1991 року вони почали будувати дім. 13.11.1995 року будівництво було закінчено, вселились вони у будинок літом 1995 року. Оскільки іншого житла вона не має, добровільно розділити будинок відповідач не бажає, просить суд визнати за нею та за відповідачем право власності на ? частину спірного жилого будинку за кожним, оскільки будували вони його у період шлюбу на спільні кошти та розділити будинок, як об*єкт спільної сумісної власності, на дві рівні частини в натурі. У травні 2010 року позивачка звернулась до суду із доповненням до позовної заяви та просить суд, з урахуванням того, що згідно виводу судово-технічної експертизи, розділити будинок з виділом у натурі ХА частини з виділом окремої квартири^ яка задовольняла б вимог:-: державних будівельних норм не надається можливим, визначити порядок користування спірним жилим будинком та залишити їй у користування на першому поверсі ж приміщення 5 ( жила кімната) житловою площею 18,8 кв.м, а відповідачу залишити приміщення 6 на першому поверсі будинку житловою площею 10,0 кв.м. У спільному користуванні залишити помешкання на першому поверсі: 1 житловою площею 13,9 із помешкання 2 (туалет) площею 1,1 кв.м, помешкання 3- (ванну кімнату) площею - помешкання 4- кухня площею 10,0 кв.м; по цокольному поверху: приміщення 1 пло_т - кв.м, приміщення 2 площею 9,0 кв.м, приміщення 3 площею 8,0 кв.м, приміщення 4 площею 5,8 кв.м, приміщення 5 площею 21,8 кв.м. У судовому засіданні позивачка та її представник на задоволенні позову наполягають. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що спірний будинок вони дійсно побудували з позивачкою у період шлюбу, але із будівельних матеріалів, які він купив до шлюбу за свої власні кошти, тому згоден виплатити їй вартість ? частини спірного будинку, що складає приблизно 75 тис. гр. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.02.1991 року та проживали однією сім*єю до літа 2002 року, тобто на момент його реєстрації сімейні відносини регулювалися КпШС України. Відповідно до ст.ст. 13, 22, 28, 29 КпШС України, права та обов*язки подружжя породжує тільки зареєстрований шлюб. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Не належить до спільної сумісної власності майно одного із подружжя, набуте їм до шлюбу, тобто правила вказаних статей не застосовуються до спорів про поділ майна осіб, які живуть однією сім*єю, але не знаходяться в зареєстрованому шлюбі. 27.06.1990 року відповідачу, у встановленому законом порядку, була виділена земельна ділянка по пров. Зеленому,7 у м. Волноваха для будівництва житлового будинку, кий був побудований 13.11.1995 року та зареєстрований на його ім*я . З пояснень відповідача у судовому засіданні вбачається, що більшу частину будівельних матеріалів для будівництва житлового будинку він купив за власні кошти ще до реєстрації щлюбу з позивачкою, а саме за період з лютого 1989 року по січень 1991 рік, що підтверджується квитанціями та накладними на а.с. 26-37 і позивачка вказаного відповідачем акту не спростувала у судовому засіданні. Вартість вказаних у квитанціях та накладних будівельних матеріалів, згідно висновків удової будівельно-технічної експертизи №6371/23-6636/23, складає 131373 гр., а вартість гарного будинку, поділ якого з організацією двух квартир у натурі неможливий, складає І80827 гр., тобто спільною сумісною власністю сторін є частина будинку вартістю 149454 р. (вартість будинку 280827 гр. - вартість будівельних матеріалів 131373 гр.), а частина кожного із подружжя складає 74727 гр. (149454 гр.: 2). З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачці належить на праві індивідуальної власності ? частина спірного будинку, а відповідачу 3/4 його частини. Як вбачається із пояснень позивачки, на час розгляду справи у суді між нею та відповідачем [PERSON] був встановлений порядок користування будинком, вона фактично користується житловою кімнатою №5 площею 18,8 кв.м, розташованою на першому поверсі, і відповідача користується кімнатою №6 площею 10,0 кв.м також на першому поверсі і останній не заперечує проти такого встановленого між ними порядку користування. Інші приміщення знаходяться у їх спільному користуванні. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і за позивачкою необхідно залишити на праві індивідуальної власності ? частину спірного будинку, а за відповідачем ? його частини. Крім того, залишити у спільному користуванні сторін на першому поверсі: приміщення №1 (жилу кімнату7) площею 13,9 кв.м, приміщення №2 (туалет) площею 1,1 кв.м, приміщення №3 (ванну кімнату) площею 4,6 кв.м, приміщення №4 (кухню) площею 10,0 кв.м; на цокольному поверсі: приміщення №1 площею 11,4 кв.м. приміщення №2 площею9,0 кв.м, приміщення №3 площею 8,0 кв.м, приміщення №4 площею 5,8 кв.м, приміщення №5 площею 21.8 кв.м. сіні, а також, з урахуванням позовних вимог, проти яких відповідач не заперечує, з урахуванням висновків будівельно-технічної експертизи, залишити у користуванні за позивачкою приміщення №5 (жилу кімнату ) площею 18,8 кв.м, а відповідачу залишити у користуванні приміщення №6 (жилу кімнату ) площею 10,0 кв.м. Суд критично ставиться до пояснень позивачки у судовому засіданні, оскільки вона не довела суду ті обставини, на які посилалась як на підставу своїх вимог. Суд не може прийняти до уваги, як доказ позовних вимог позивачки у частині придбання, вказаних відповідачем, будівельних матеріалів, які пішли на будівництво житлового будинку, пояснення свідків [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки вони не змогли пояснити коли та за чиї кошти були придбані будівельні матеріали та на будівництво чого вони пішли. Згідно ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на ІТЗ у розмірі 120 гр., судовий збір в сумі 200 гр., а на користь держави - 500 гр. судового збору. На підставі ст.ст. 13, 22, 28, 29 КпШС України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: partial