Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-19 00:00:00

12.07.2010 року позивач по справі [PERSON] звернулася з позовом до Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання права власності на самовільну споруду, вказавши, що на підставі договору дарування земельної ділянки, котрий укладений 09 жовтня 2009 року між [PERSON] та ним, він набув права власності на земельну ділянку, надану для садівництва, загальна площа якої складає 0.10 га, та яка знаходиться в межах території Грушівської сільської ради Миколаївської області, кадастровий номер земельної ділянки: 4825480800:04:000:0432. Даний договір засвідчено 09.10.2009 року приватним нотаріусом [PERSON] Первомайського міського нотаріального округу [PERSON] Після укладення та нотаріального засвідчення даний договір занесено до Державного реєстру правочинів, 04 січня 2010 року позивачу було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯИ №140253, відповідно до котрої він є власником земельної ділянки площею 0.0987 га, котра розташована в межах території Грушевської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. На даній земельній ділянці позивачем без належно оформленого дозволу та узгодженого проекту збудовано садовий будинок. Виконано будівництво без дозволу не з мотивів ігнорування встановленого порядку погодження і отримання дозволу на будівництва, а в цілях якнайбільшої можливості втілення багаторічних задумів, власних проектів та фантазій при спорудження будинку. При спорудженні будинку позивачем суворо були дотримані всі будівельні вимоги та норми, передбачені відповідними СНіПами. Дані роботи були погоджені позивачем з сусідами, в результаті проведених робіт нічиї інтереси не порушені. Після закінчення будівництва було проведено технічне обстежено будівничих конструкцій житлового будинку з гаражем та сараєм, за висновком котрого було складено Акт з висновком: - жилий будинок з гаражем і сараєм в цілому відповідає будівельним, санітарним і протипожежним нормам і правилам, експлуатація жилого будинку з гаражем і сараєм можлива за його функціональним призначенням. Відповідно до ч.З ст.376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, а позивач змушений звернутися до суду з даною позовною заявою, поскільки вирішити питання відносно самовільної споруди він може лише в судовому порядку. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі і просив винести рішення про визнання за ним права власності на самочинно побудований будинок загальною площею 987 кв.м. в садовому' товаристві «Нива», що розташоване на території Грушевської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Також свої вимоги доповнив тим, що відповідно до довідки садового кооперативу „Нива, побудований ним будинок знаходиться на земельній ділянці під №26. Також на дану земельну ділянку, на котрій розташований даний будинок з госбудівлями, видано Державний акг на право власності на земельну ділянку Серії ЯИ № 140253 від 04.01.2010 р. Представник відповідача виконкому Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області в судове засідання не зявився, подав заяву до суду, в котрій не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ч.З ст.37б ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому на підставі викладеного, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки представник відповідача визнав позов позивача і визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст. 376 ЦК України,

Outcome: approved