Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду 07 червня 2010 року з позовом, в якому просить суд визнати дії управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області щодо невиплати надбавки 30 % мінімальної пенсії незаконними та зобов»язати Управління Пенсійного Фонду України у Лозівському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком та провести відповідні нарахування і виплатити на її користь недоплачену як дитині війни щомісячну державну допомогу за період з 01.01.2008 року до 31.12.2009 року. В зв'язку з викладеним позивачка звернулася до суду і просить задовольнити позов. Відповідач в письмовій заяві до суду, просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що органи Пенсійного фонду мають використовувати кошти тільки на виплати, вичерпаний перелік яких визначений діючим законодавством, до яких виплати підвищення пенсії відповідно до ст. 6 Закону України 2195-ІУ не відносяться. Вказав, що мінімальний розмір пенсії за віком, який визначається Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у випадку підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону № 2195-ІУ застосовуватися не може. Також надав суду довідку про фактично виплачені позивачу суми щомісячного підвищення до пенсії згідно Закону № 2195-ІУ /у 2008 році: з 01 січня по 31 березня - у розмірі 47.00 грн., з 01 квітня по 30 червня - у розмірі 48.10 грн., з 01 липня по 30 вересня - у розмірі 48.20 грн., з 01 жовтня по 31 грудня - у розмірі 49,80 грн.; у 2009 році: з 01 січня по 31 грудня - у розмірі 49,80 грн.. В судове засідання позивач та відповідач не з'явилися, про місце, день і час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наведені доводи сторін та перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 6 Закону № 2195-ІУ дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на ЗО % мінімальної пенсії за віком. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] народилася 28 серпня 1937 року і в розумінні І ст. 1 Закону № 2195-ІУ набула статусу «Дитина війни», що відповідно до ст. 6 цього ж Закону дає їй право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі ЗО % і мінімальної пенсії за віком. імоги позивача в частині зобов'язання відповідача виплачувати в 2008 році щомісячну дбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком суд вважає частково грунтованими. даними довідки управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської ііасті позивачу у 2008 році було виплачено підвищення до пенсії як «Дитині війни» в ступних розмірах: з січня по березень - по 47,00 грн., з квітня по червень - по 48,10 грн., з дня по вересень - по 48,20 грн., з жовтня по грудень - по 49,80 грн. на місяць, дювідно до п.п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про есення змін до деяких законодавчих актів України» текст статті 6 Закону № 2195-1V викладено іаступній редакції. Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про ітус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного вічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується мість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників іни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного івічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість :нсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх ціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів, шенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп\\2008 року визнано таким, що : відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону країни «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих дів України». шення Конституційного суду є обов'язковим для виконання на території України, остаточним не може бути оскарженим, і таким, що має преюдиціальне значення для судів загальної рисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії иожень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. ідповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі шоження, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення шституційним Судом України рішення про їх неконституційність. огляду на зазначені норми законодавства, до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення рішення шституційним Судом України, відповідач, здійснюючи позивачу доплати, передбачені ст.6 кону № 2195-1V в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.п.41 розділу 2 Закону України Іро Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів країни», діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою цих законів, а тому позовні імоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01 січня 21 травня 2008 року задоволенню не підлягають. іж тим, з 22 травня 2008 року відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачу штату до пенсії, передбачену ст.6 Закону № 2195-1У в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, кільки з моменту ухвалення рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10- [2008 року норма пп..41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та ю внесення змін до деяких законодавчих актів України» втратила чинність та не підлягала стосуванню. Тому відповідач з 22 травня по 31 грудня 2008 року мав діяти у відповідності з іиписами діючої норми ст.6 Закону № 2195-ІУ, нараховувати та здійснювати позивачу доплату 'пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. гаттею 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін ) деяких законодавчих актів України» затверджено на 2008 рік прожитковий мінімум на одну іобу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, крема, для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 гривня. 1 липня - 482 гривні, з 1 жовтня - 498 гривень. Вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача виплачувати в 2009 році щомісячну щбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком суд вважає обгрунтованими. За даними довідки управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області позивачу у 2009 році було виплачено підвищення до пенсії як «Дитині війни» в розмірі по 49,80 грн. на місяць. Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» дія статті 6 Закону № 2195-ІУ не була зупинена і, відповідно, у 2009 році продовжує діяти норма, згідно якої дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком. Статтею 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26 грудня 2008 року № 835-УІ, що набрав чинності з 1 січня 2009 року прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, встановлений в розмірах, що діяли у грудні 2008 року - тобто 498 гривень. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Доводи відповідача щодо застосування положень статті 28 Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, суд вважає необгрунтованими, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії права на соціальний захист, права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону № 2195-ІУ. Також не впливають на висновок суду доводи відповідача про відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом № 2195-ІУ доплат до пенсії і не можуть бути причиною невиконання покладених на управління Пенсійного фонду України зобов'язань, оскільки реалізація позивачем права на підвищення пенсії, яке базується на Законі України, не може бути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань. Пенсійний фонд України діє у відповідності Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 цього положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону № 2195-ІУ покладено на управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області, за місцем проживання позивача. Згідно вимог ст. 6 Закону № 2195-ІУ відповідач повинен нарахувати позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, а при виплаті такого нарахування врахувати вже виплачену суму та провести виплату недоплаченої суми підвищення до пенсії .Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial