Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-22 00:00:00

У жовтні 2009 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним рішення 5 сесії XXII скликання Рожнівської сільської ради від 22 листопада 1995 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки в селі Рожни площею 0,205га для обслуговування житлового будинку, а також визнати недійсними державні акти, якими посвідчується право власності на належні йому, [PERSON], та відповідачці [PERSON] земельні ділянки, розташовані в с.Рожни Броварського району по вул. Щорса,120 та Щорса,118 відповідно. Під час розгляду справи уточнив позовні вимоги, просив залишити без розгляду позовну вимогу щодо визнання незаконним рішення 5 сесії XXII скликання Рожнівської сільської ради від 22 листопада 1995 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки в селі Рожни площею 0,205га для обслуговування житлового будинку, яка судом задоволена. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що йому належить на праві власності житловий будинок №120 по вул. Щорса в с. Рожни Броварського району Київської області який раніше належав на праві власності матері [PERSON], померлій 04.06.1990р. Після її смерті будинок з надвірними будівлями було успадковано в рівних долях ним та його сестрою [PERSON]. Сестра на підставі нотаріально посвідченого договору дарування подарувала позивачу належну їй 1/2 частину житлового будинку №120 по вул. Щорса, і таким чином [PERSON] набув право власності на будинок в цілому з надвірними будівлями: сараєм, погребом, вбиральнею, літньою кухнею, сараєм, огорожею. Зазначив, що відповідно до довідки Рожнівської сільради від 25.06.2009р. №840 у користуванні [PERSON] перебувала земельна ділянка площею 0,40 га, а до нього у 1991 році перейшла земельна ділянка площею 0,24га, решту землі в кінці городу вилучили. Відповідно до його заяви 5 сесія XXII скликання Рожнівської сільської ради від 22 листопада 1995 року прийняла рішення про передачу йому у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,21га. При отриманні державного акта на землю 26 травня 1997 року звернув увагу на розбіжності в площі земельної ділянки, яка була зазначена в акті та в рішенні сільради, на що працівники сільради йому пояснили, що площа уточнена у зв'язку з інструментальним обміром земельної ділянки. Оскільки позивач не має спеціальної освіти і не вміє читати креслення, а окрім того переніс інсульт, отримавши Державний акт на землю, не зрозумів, що межі земельної ділянки, визначені актом, не відповідають дійсності. Про порушення своїх прав на землю довідався після того, як помер його сусід [PERSON] - власник земельної ділянки по вул. Щорса, 118, спадкоємці якого продали у 2008 році земельну ділянку [PERSON]. [PERSON] повідомила, що його надвірні будівлі, зокрема частина сараю та літня кухня розташовані на належній їй земельній ділянці і вимагала звільнити куплену нею землю від будівель. З метою з'ясування цих відомостей [PERSON] звернувся до землевпорядної організації - Державного підприємства „Український інститут сільськогосподарських аерогеодезичних вишукувань». На його замовлення фахівцями інституту було зведено межі земельних ділянок, що розташовані по вул. Щорса, 118 та по вул. Щорса, 120, і виявилося, що дійсно, приватизація землі проведена таким чином, що частина належного йому сараю і літньої кухні знаходяться на земельній ділянці, яка нині є власністю [PERSON]. Вказує, що при проведенні обмірів земельної ділянки для приватизації у 1995 році було допущено помилку стосовно конфігурації садиби. Розміри меж земельної ділянки від вулиці Щорса та від сусіда [PERSON], що позначені на Державному акті літерами Г-А та Б-В відповідають дійсності, а межа з ділянкою по вулю Шорса,118 в Державному акті показана як одна пряма лінія довжиною 98,91м, в той час як фактично ця межа завжди являла собою ламану лінію і є такою зараз, та складається вона з відрізків довжиною 12,31м, 13,68 м, 6,37м, 14,14м, 24,99м, 12,82м, 15,74м. В підсумку згідно розрахунків фахівців Державного підприємства „Український інститут сільськогосподарських аерогеодезичних вишукувань», викладених у кадастровому плані, частина його земельної ділянки знаходиться у власності [PERSON], хоча фактично його сім'я завжди користувалася цією спірною площею і продовжує користуватися зараз, бо на ній розташовані належні йому надвірні будівлі, побудовані ще батьками близько сорока років тому, а також вона використовується для садівництва та городництва. Послався на те, що приватизація проведена з порушенням вимог ст. 17 Земельного кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року, що був чинним на момент приватизації землі. Ч.1 вказаної норми передбачено, що передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими радами за місцем розташування цієї ділянки, а згідно ч.6 цієї статті, земельні ділянки передаються на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, тощо). Згідно ч. 8 ст.17 Земельного кодексу України в редакції від 13.03.1992р., передача у власність громадян земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні інших громадян або юридичних осіб, провадиться після вилучення (викупу) їх у порядку, передбаченому законом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, дали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, уточнили позовні вимоги. Обґрунтовуючи уточнені позовні вимоги, вказали, що згідно рішення п'ятої сесії XXII скликання Рожнівської сільської ради від 22 листопада 1995 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,21 га, а державний акт видано на земельну ділянку площею 0, 205га, тобто належний [PERSON] державний акт на право приватної власності на землю не відповідає рішенню 5-ої сесії XXII скликання Рожнівської сільської ради від 22 листопада 1995р. Відповідач - Рожнівська сільська рада в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надали листа, в якому просили розглянути цивільну справу без участі сільської ради та прийняти рішення на розсуд суду. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнала і заперечувала проти його задоволення. Вказала, що відповідачка придбала землю по вул. Щорса, 118 на підставі договорів купівлі-продажу 15 лютого 2008 року у спадкоємців першого власника цієї земельної ділянки. Загальна площа двох земельних ділянок становить 0,03397га, в тому числі - 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, а 0,0897га - для ведення особистого селянського господарства. Відповідачка межу не порушувала, самостійно межі не встановлювала. При виготовленні державних актів на підставі договорів купівлі-продажу землі від 15 лютого 2008 року це було зроблено землевпорядною організацією, що має на це право. Позивач не надав геодезистам, які проводили виміри ділянки [PERSON], свого державного акта. На землі, що належить [PERSON], знаходиться сарай і літня кухня позивача. Повідомила суд, що пропонувала позивачу і його дружині вирішити питання мирним шляхом. Вважає, що суд повинен доручити відповідним спеціалістам провести виміри земельних ділянок сторін і встановити, де чия земля, бо у відповідачки також не вистачає біля чотирьох соток. Рожнівська сільська рада вважає її акти правильними. Пояснила, що за адресою по вул. Щорса,118 в с.Рожни проживає сім'я відповідачки з малолітньою дитиною, а цим позовом порушуються її права. Представник третьої особи на стороні відповідача - ВАТ «Кредитпромбанк» [PERSON] під час попереднього судового засідання заперечував проти задоволення позову. У подальшому від представника ВАТ «Кредитпромбанк» надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Третя особа - Управління Держкомзему у Броварському районі Київської області в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, просили слухати справу за їх відсутності за наявними в матеріалах справи доказами. Представник третьої особи - Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» - [PERSON] позов підтримав, вважає його обґрунтованим, оскільки з доказів по справі вбачається, що дійсно при проведенні приватизації земельної ділянки позивача та виготовленні державних актів відповідачки допущено помилки з координатами, не було обстежено дійсні межі земельних ділянок, внаслідок чого фактичне землеволодіння, яке склалося протягом не одного десятиріччя, не відповідає державним актам. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: Позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями: сарай, погріб, вбиральня, літня кухня, сарай , огорожа, який розташований в селі Рожни Броварського району Київської області по вул. Щорса,120, що посвідчується довідкою Бориспільського міжміського бюро технічної інвентаризації (а.с. 21) та реєстраційним написом Броварського міжміського бюро технічної інвентаризації від 14.07.1998 року на договорі дарування Уі частини житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Щорса,120 в с.Рожни від 04.07.1998 року (а.с.20). Відповідно до довідки Рожнівської сільської ради від 25.06.2009р. №840 згідно погосподарської книги №8 за [PERSON] в с. Рожни по вул. Щорса,120, рахувалася земельна ділянка площею 0,40га, а у 1991 році у користування [PERSON] перейшла земельна ділянка 0,24га (а.с.22) Рішенням п'ятої сесії XXII скликання Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,21 га для обслуговування індивідуального житлового будинку (а.с. 94-95). Державним актом на право приватної власності, виданим [PERSON] на підставі рішення 5 сесії XXII скликання від 22 листопада 1995 року і зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №801 від26 травня 1997 року, посвідчується його право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,205га (а.с. 8). Як вбачається з інвентаризаційної справи на належний позивачу житловий будинок, житловий будинок побудовано у 1947 році, веранда до будинку прибудована у 1971 році, надвірні будівлі побудовані в період з 1952 по 1969 рік (а.с. 16). Згідно нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 15 лютого 2008 року за реєстровими номерами 332 і 334 [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,0897 га для ведення особистого селянського господарства в с.Рожни по вул. Щорса, 118 (а.с. 36,37). Право власності [PERSON] на землю посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 3221287201:01:020:0008 площею 0,25га, розташовану в селі Рожни Броварського району Київської області по вул. Щорса, 118 , зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів за №010838520676 від 19 серпня 2008 року(а.с.39) та Державним актом на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 3221287201:01:020:0001 площею 0,0897га, розташовану в селі Рожни Броварського району Київської області по вул. Щорса, 118 , зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів за №010838520675 від 19 серпня 2008 року (а.с.40). Свідок [PERSON], брат позивача, пояснив суду, що земельна ділянка по вул. Щорса, 120 в с.Рожни перебувала у користуванні не тільки їхнього з позивачем батька, який помер у 1969 році, але ще і діда, і прадіда, бо сім"я [PERSON] живе на цьому подвір"ї ще з вісімнадцятого століття. Всі будівлі, які знаходяться на садибі, побудував батько, в тому числі сарай та літню кухню, і побудовано це було на своїй землі. Завжди існувала межа з сусідами по вул. Щорса, 118. Частково це була огорожа, а також на межі росли дерева, були кущі, які нові сусіди знищили. Свідок [PERSON], сваха позивача, пояснила, що 1 травня 2009 року стала свідком того, як [PERSON] била шиферну огорожу, яка розділяла земельні ділянки позивача та відповідачки, а потім її чоловік спиляв дерево на земельній ділянці [PERSON], бо вважав цю землю своєю. Допитана судом свідок [PERSON], двоюрідна сестра позивача, пояснила, що садиба по вул. Щорса, 120 - це садиба сім"ї [PERSON] ще з дореволюційних часів, тут жила її бабуся [PERSON], тут народився її батько. Всі будівлі на цій землі побудував нині покійний її дядько і батько позивача [PERSON], і будувався він на своїй землі. Згідно дослідженого судом збірного плану земельних ділянок [PERSON] та [PERSON], виготовленого 14.05.2010р. відповідно до ухвали суду від 17 лютого 2010 року фахівцями Київської обласної філії Державного підприємства „Центр державного земельного кадастру", фактичні межі земельних ділянок позивача і відповідачки не відповідають межам за державними актами. Межі земельних ділянок згідно державних актів [PERSON] та [PERSON] проходять по існуючим будівлям , зокрема у [PERSON] по будівлях 1961 року побудови, у [PERSON] - по будівлях позивача та по фундаменту її нової будівлі, фактично [PERSON] використовує земельну ділянку площею 0,2093 га з врахуванням площі, на якій знаходяться сарай та літня кухня (згідно акту має бути 0,205 га), [PERSON] - 0,3650га замість 0,3397 га по держактах. (а.с. 96). За таких обставин суд дійшов висновку, що при виготовленні і видачі державних актів позивача і відповідачки не було зведення меж суміжних земельних ділянок по координатам, не винесено межі земельних ділянок згідно актів в натуру, внаслідок чого належні позивачу літня кухня і сарай (побудови 1961 року) знаходяться на земельній ділянці відповідачки [PERSON], а у власності [PERSON] перебуває частина земельної ділянки, що раніше на законних підставах перебувала у користуванні [PERSON] Також суд приймає до уваги, що за рішенням 5-ої сесії XXII скликання від 22 листопада 1995 року Рожнівської сільської ради у приватну власність [PERSON] передано земельну площею 0,21га (а.с.94-95), а згідно державного акту - площа належної на праві власності земельної ділянки [PERSON] складає 0,205, тобто державний акт [PERSON] не відповідає рішенню Рожнівської сільської ради, на підставі якого він видавася. Відповідно до ст. 17 Земельного кодексу України в редакції від 13.03.1992р., що був чинним на момент приватизації земельної ділянки позивачем [PERSON], у приватну власність громадянину передається та земельна ділянка, що була раніше надана і перебуває у його користуванні, при цьому розмір земельної ділянки має обґрунтовуватися відповідними документами. Як передбачено ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки зокрема на підставі придбання за договором купівлі-продажу. Згідно ст.126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Суд вважає, що ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсними державних актів про право власності на належні йому та відповідачці [PERSON] земельні ділянки, оскільки державні акти не відповідають вимогам вище зазначених норм, та складені з порушенням Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах за №43 від 04.05.1999р. з наступними змінами. На підставі викладеного,

Outcome: approved