Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що під час шлюбу з відповідачем [PERSON], вони за спільні кошти повністю виплатили пай в сумі 13051 крб. за кооперативну квартиру [ADDRESS] і Петрова в місті Одесі. На підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 березня 1996 року між позивачкою та [PERSON] в рівних частках був розподілений пай на вищевказану квартиру і за кожним з них визнано право на частку в паєнакопичуванні в сумі 6525 крб. Крім того, зазначеним рішенням визначений порядок користування квартирою. Рішення суду вступило у законну силу 30 квітня 1996 року. У січні 2008 року, при ознайомлені в суді з матеріалами цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про зняття з реєстраційного обліку, позивачка з матеріалів даної справи вперше дізналась про наявність свідоцтва № 4858 про право власності на квартиру [ADDRESS] і Петрова в місті Одесі, яке 7 квітня 1998 року було видано на ім'я [PERSON]. [PERSON] житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів. З вказаним свідоцтвом позивачка не згідна, вважає, що свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] і Петрова в місті Одесі, яке видане на ім'я [PERSON] грубо порушує її право, так як пай за вищезазначену квартиру вони з [PERSON] виплатили разом, у зв'язку з чим просить суд поновити строк позовної давності, визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на зазначену квартиру, визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири. У судовому засіданні представник позивачки підтримала уточненні позовні вимоги (а. с. 200 -201) та просила суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, згідно довідки з Адресно-довідкового бюро Одеської області [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] і Петрова[ADDRESS], однак вручити йому судову повістку не видається можливим, оскільки за зазначеною адресою він не проживає ( а. с. 235, 239). Представник відповідача [PERSON] житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про що у справі є поштове повідомлення про отримання судової повістки ( а. с. 236 ). Треті особи [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, надали суду заяву, в якій позовні вимоги визнали, просили суд розглядати справу в їх відсутності ( а. с. 240 ). Представник третьої особи ЖБК «Малиновський -8» у судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про що у справі є поштове повідомлення (а. с. 239 ), направив суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутності (а. с. 197). Представник третьої особи Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про що у справі є поштове повідомлення (а. с. 237 ). Вислухавши думку представника позивачки, вивчивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ст.15 Закону України „Про власність", член житлово- будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває права власності на це майно Відповідно ст. 22 КпШС України, який діяв під час перебування сторін у шлюбі, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. У судовому засіданні встановлено, що з 2 березня 1973 року по 30 листопада 1993 року [PERSON] та [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу, а саме в 1991 році, за сумісні кошти подружжя [PERSON] та [PERSON] повністю виплатили пай за квартиру [ADDRESS] і Петрова в місті Одесі в ЖБК « Малиновський -8» в розмірі 13.051 крб. 30 листопада 1993 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, яке видане Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Київської районної ради народних депутатів м. Одеси ( а. с. 98). На підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 березня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] в рівних частках був розподілений пай на квартиру [ADDRESS] і Петрова в місті Одесі і за кожним з них визнано право на частку в паєнакопичуванні в сумі 6525 крб. Крім того, зазначеним рішенням визначений порядок користування квартирою. Рішення суду вступило у законну силу 30 квітня 1996 року ( а. с. 51-56). Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу « Малиновський -8» № 59 від 09 липня 2010 року у квартирі [ADDRESS] і Петрова в місті Одесі зареєстровані [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а. с. 241 ). Однак, незважаючи на розподіл паєнакопичень [PERSON] отримав довідку на своє ім'я про виплачені паєнакопичення та отримав свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру тільки на своє ім'я, що підтверджується свідоцтвом, яке видане 7 квітня 1998 року [PERSON] житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів видано свідоцтво № 4858 про право власності на квартиру [ADDRESS] і Петрова в місті Одесі на ім'я [PERSON] ( а. с. 97). з Згідно п.п. б п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 « Про судову практику у справах за позовами про захист прав приватної власності», при повному внесенні пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово- будівельного, дачного, гаражного, чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража, чи іншої будівлі. У зв'язку з тим, що свідоцтво про право власності на вказану квартиру [PERSON] було отримано з порушенням закону, приймаючи до уваги існуюче рішення про розподіл в рівних частках паєнакопичення спірної квартири між [PERSON] та [PERSON], суд вважає, що права [PERSON], грубо порушені і зазначене оспорюване свідоцтво про право власності на квартиру слід визнати частково недійсним на підставі ст. 15 Закону України „Про власність", а також виходячи з положень ст. 48 Закону України «Про власність», які діяли на момент існування правовідносин. Крім того, суд вважає обґрунтованим посилання [PERSON] про необхідність поновити строк позовної давності, оскільки такий строк був нею порушений через те, що їй не було відомо про отримання [PERSON] свідоцтва про право власності на квартиру лише на його ім'я, а про цей факт їй стало відомо лише у січні 2008 року, при ознайомлені в суді з матеріалами цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про зняття з реєстраційного обліку, з яких позивачка вперше дізналась про наявність свідоцтва № 4858 про право власності на квартиру [ADDRESS] і Петрова в місті Одесі, що 7 квітня 1998 року було видано на ім'я [PERSON]. [PERSON] житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів. Вказані обставини, на думку суду, є поважною причиною пропуску [PERSON] строку позовної давності, у зв'язку з чим порушене право [PERSON] підлягає захисту, що передбачено ч. 5 ст. 267 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що слід поновити строк позовної давності [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на частину квартири [ADDRESS] і Петрова в місті Одесі, так як вона є власником 1/2 частини паєнакопичення спірної квартири. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України», правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло. Житловим правопорушенням визнається протиправна дія чи бездіяльність, що порушує норми права і суб'єктивні права учасників житлових відносин. Міжнародний пакт про громадянські та політичні права зобов'язує державу забезпечити кожній особі ефективний засіб правового захисту у випадку порушення її прав і свобод. Право на захист для кожної особи, яка його потребує, забезпечується державою, її компетентними судовими, адміністративними або законодавчими органами, тому судова діяльність спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань, що також передбачено ч. 1 ст. 15 ЦПК України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що під час розгляду справи представник позивачки довела суду ті обставини, на які вона посилалась як на підставу вимог [PERSON]. З урахуванням вищевказаного, оцінивши усі обставини в їх сукупності, суд вважає, що позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом поновлення [PERSON] строку позовної давності, визнання частково: недійсним свідоцтва № 4858 від 7 квітня 1998 року про право власності на квартиру [ADDRESS] і Петрова в місті Одесі, яке видане [PERSON] житлово-комунального господарства виконавчого комітет) Одеської міської ради та визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] і Петрова в місті Одесі. 24 квітня 2008 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси накладений арешт на квартиру [ADDRESS] і Петрова в м. Одесі, яка зареєстрована за [PERSON] У зв'язку з тим, що позов [PERSON] задоволений і необхідність у забезпеченні позову відпала, суд вважає, що слід скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2008 року.

Outcome: approved