Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-15 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 19 травня 2009 року звернулися в суд з позовом до ВАТ КБ «Надра» про стягнення суми вкладу, упущеної вигоди, компенсацію понесених витрат, відшкодування моральної шкоди. В поданій до суду позовній заяві посилалися на те, що 29 лютого 2008 року між позивачем [PERSON] та відповідачем було укладено договір про строковий банківський вклад, згідно якого позивач розмістила у відповідача грошовий вклад в сумі 43\~202 грн. строком на 12 місяців з виплатою відсотків. В цей же день [PERSON] згідно з договором розмістив у відповідача вклад в сумі 43\~413 грн. строком на 12 місяців з виплатою відсотків. Позивачі умови договору виконали та внесли кошти, але по закінченню терміну дії договорів ВАТ КБ «Надра» суми вкладів позивачам не повернув. Відмова відповідача від повернення коштів спричинила позивачам значні фізичні та душевні страждання, тому відповідач має відшкодувати моральні страждання. Також внаслідок неправомірних дій відповідача позивачі понесли збитки у вигляді упущеної вигоди, оскільки якби отримали своєчасно кошти, розмістили б їх на депозитний вклад в іншій банківській установі та мали б можливість отримати відсотки. В поданій до суду 19 травня 2009 року позовній заяві просили суд стягнути на їх користь суми вкладів, по 10\~000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, по 1500 грн. витрат на правову допомогу, а також витрати на копіювання документів. Також просили стягнути на користь [PERSON] 2804 грн. в рахунок відшкодування упущеної вигоди, а на користь [PERSON] - 2790 грн. В подальшому позивачі неодноразово збільшували свої позовні вимоги. В поданій до суду 29 квітня 2010 року заяві збільшили свої позовні вимоги та просили суд стягнути на користь [PERSON] 43\~413 грн. депозитного вклад, 15\~000 в рахунок відшкодування моральної шкоди, 3000 грн. витрат на правову допомогу, 13481 грн. в рахунок відшкодування упущеної вигоди, 19,50 грн. витрат на копіювання документів, 250 грн. судових витрат. Просили стягнути на користь [PERSON] 43\~202 грн. депозитного вклад, 15\~000 в рахунок відшкодування моральної шкоди, 3000 грн. витрат на правову допомогу, 13417 грн. в рахунок відшкодування упущеної вигоди, 250 грн. судових витрат. В судовому засіданні позивачі та представник позивачів за усною заявою [PERSON] повністю підтримали подані до суду позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заявах. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнавала повністю та просила відмовити в їх задоволенні. Посилалася на введення згідно з постановою Правління Національного банку України тимчасової адміністрації у ВАТ КБ «Надра». Заслухавши пояснення позивачів та їх представників, представника відповідача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено судом, 29 лютого 2008 року Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] укладено договір № 326251 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір» оформлений в рамках тарифного пакету ТП Стимул № 731190. За умовами вказаного договору сума вкладу складає 43413 грн. строком на 12 місяців з процентною ставкою в розмірі 14,9 % річних. Також встановлено, що 29 лютого 2008 року Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] укладено договір № 326238 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір» оформлений в рамках тарифного пакету ТП Стимул № 732607. За умовами вказаного договору сума вкладу складає 43202 грн. строком на 12 місяців з процентною ставкою в розмірі 14,9 % річних. Судом встановлено та не заперечувалося відповідачем, що суми вкладів позивачами були внесені до банківської установи. Тому суд приходить до висновку, що між сторонами з вказаного договору виникли відповідні правовідносини, які регулюються умовами договору та чинним законодавством. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та ЦК України. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку. Як встановлено судом та визнавалося сторонами, що по закінченню терміну дії договорів суми вкладів позивачам повернуті не були, відсотки отримані частинами в повному обсязі. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідач порушив умови договору та всупереч вимог чинного цивільного законодавства кошти вкладів позивача не повернув. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню. З відповідача ВАТ КБ «Надра» на користь [PERSON] підлягає стягненню сума вкладу в розмірі 43\~413 грн., а на користь [PERSON] 43\~202 грн. При вирішенні справи судом враховується, що введення згідно з постановою Правління Національного банку України тимчасової адміністрації у ВАТ КБ «Надра» не надавало відповідачу право всупереч умов договорів банківського вкладу та вимог цивільного законодавства відмовляти позивачам у поверненні вкладів. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України упущена вигода доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Позивачі [PERSON] та [PERSON], звертаючись до суд з позовними вимогами про відшкодування упущеної вигоди, посилалися на те, що якби отримали своєчасно кошти вкладів, розмістили б їх на депозитний вклад в іншій банківській установі та мали б можливість отримати відсотки. При вирішенні позовних вимог щодо стягнення з ВАТ КБ «Надра» суми упущеної вигоди суд виходить з того, що такі вимоги позивачів не ґрунтуються на умовах договорів про банківських вкладі, які були укладені між сторонами та нормами глави 72 ЦК України, якою регулюються правовідносини між сторонами. Крім того, позивачами не надано до суду переконливих доказів, що саме таким би чином [PERSON] та [PERSON] розпорядилися б грошовими коштами. Натомість текст позовної заяви позивачів містить посилання на знаходження сторін в скрутному матеріальному становищі. Вимоги [PERSON] щодо стягнення на його користь коштів в розмірі 19 грн. 50 коп. не підтверджені жодними доказами. Товарний чек про сплачу 19,50 грн. не містить прізвища платника. Будь-які підстави вважати, що позивачем [PERSON] були здійснені витрати в розмірі 19,50 грн. у звязку з неправомірними діями ВАТ КБ «Надра» відсутні, тому в цій частині вимоги заявлені безпідставно та не можуть бути задоволені. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Вирішуючи позовну вимогу про відшкодування позивачам моральної шкоди, суд бере до уваги, що правовідносини між сторонами виникли з договору банківського вкладу. Умовами укладених між сторонами договорів та цивільним законодавством України не передбачено можливості відшкодування моральної шкоди за невиконання чи неналежне виконання договору. Крім того, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження моральні страждання позивачів [PERSON]І, та [PERSON], які могли б виникнути від неправомірних дій відповідача ВАТ КБ «Надра», тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Повідомлення 1-ї Міської клінічної лікарні від 08 червня 2010 року щодо стану здоровя [PERSON] судом оцінюється критично, як вбачається з наданої до суду інформації, вона викладена зі слів позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як встановлено судом, позивачами при зверненні до суду було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справ. Тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача на їх користь. Крім того, з ВАТ КБ «Надра» на користь держави підлягає стягненню державне мито в розмірі 866 грн. 15 коп. (434,13 грн.+432,02 грн.). В судовому засіданні [PERSON] представляв інтереси позивачів відповідно до їх усної заяви. Зазначена особа не допускалася до участі в справі в порядку, передбаченою ст. 56 ЦПК України, як особа, яка надає правову допомогу. Будь-які докази того, що [PERSON], здійснюючи підприємницьку діяльність, має право надавати правову допомогу, в тому числі і документи, що підтверджують його фаховий рівень, до суду надані не були. За таких обставин, кошти, сплачені позивачами [PERSON] згідно наданих до суду квитанцій не є витратами на правову допомогу в розумінні ст. 79 ЦПК України, а тому не підлягають їм відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: partial