Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

31.07.2009 р. позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просила суд визнати її наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] та визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням. При цьому, в обґрунтування позову посилається на те, що відповідач позов визнає, підтверджує своє не проживання з 2006 року за вищезазначеною адресою, крім того, факт його не проживання підтверджується доказами, наданими нею в матеріали справи. Позивачка зареєстрована за зазначеною адресою, на неї відкрито особовий рахунок, усі оплати за квартиру та комунальні послуги здійснюються нею, заборгованості по оплаті немає. Так як інших наймачів після [PERSON] немає, а він втратив право на користування цим приміщенням, то наймачем повинно бути визнано судом саме її. В зв'язку з чим, просить заявлений позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, просив винести заочне рішення, задовольнити позов з тих підставах, які викладені в ньому. В судове засідання відповідачі по справі не з'явились, причину неявки суду не повідомили, про дату та час судового засідання були повідомлені своєчасно і належним чином. До суду надійшла заява від відповідачів [PERSON] та КП «Жилкомсервіс» про слухання справи за їх відсутності та про згоду з позовними вимогами позивачки. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Суд, допитавши представника позивачки, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в цілому з наступних підстав. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до дублікату ордеру від 16.06.1956 року, який видано гр-ну [PERSON] із сім'єю з двох осіб на право зайняття 2 кімнат у двокімнатній квартирі [ADDRESS], в якому зазначений склад сім'ї -[PERSON] -дружина. Відповідно до свідоцтва про смерть від 19.09.1992 р., виданого міським РАГСом м. Харкова, [PERSON] помер 19 вересня 1992 року., а [PERSON] померла 05 березня 1992 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.03.1992 р., виданим міським РАГСом м.Харкова. З 13.05.2009 року позивачку по справі [PERSON] було зареєстровано за вищезазначеною адресою: [ADDRESS], як за адресою її місця проживання. Відповідно до довідки з місця проживання від вересня 2009 р., виданої дільницею №7 Дзержинської філії КП «Жилкомсервіс» зареєстрованим за цією адресою з 30.07.1992 року значиться [PERSON]. Однак, як зазначено позивачкою в позові, відповідач [PERSON] з 2006 року у вищевказаній квартирі не мешкає, змінив місце свого постійного проживання, яке зараз їй невідоме, а так як не мешкає понад 6 місяців, він є таким, що втратив право користування цим приміщенням. Як зазначено самим відповідачем [PERSON] у наданій до суду нотаріально посвідченій заяві від 09.12.2009 р. він визнає позовні вимоги [PERSON] [PERSON] у своїй заяві від 09.12.2009 р. зазначає, що він дійсно є зареєстрованиий за адресою: [INFO], з 1992 року, з 2003 року проживав у вказаній квартирі разом із позивачкою однією сім'єю, вони вели спільне господарство. Позивачка повністю сплачувала усі комунальні послуги, їх спільними зусиллями проводився поточний ремонт у квартирі. Позивачка мешкала з ним, як член сім'ї наймача та виконувала замість нього обов'язки наймача житлового приміщення. З 2006 року у зв'язку з його хворобою було потрібне лікування та після його проведення він почав проживати у своїх родичів, а у квартирі [ADDRESS] продовжувала проживати позивачка. З 2006 року він іноді зустрічався з позивачкою, приходив до цієї квартири. Ним було подано позов до суду про зміну договору найму житлового приміщення, від якого він пізніше відмовився, позов було подано лише з метою отримання права на приватизацію вказаного житла, щоб потім передати це право позивачці. При цьому, він вказує, що не знав, чому позивачка сама не звертається з такими вимогами до суду і для того, щоб потім передати це право на квартиру [PERSON] він звернувся до суду першим. Боргів по оплаті за квартиру і комунальні послуги немає, усі оплати проводить позивачка сама. Таким чином, в нього немає причин та підстав просити суд визнати його наймачем, а не [PERSON], яка протягом тривалого часу проживала з ним однією сім'єю та вела спільне господарство. Відповідно до відповіді управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м.Харкові від 06.08.2009 р. за № 14073-02/26 [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію з 04.05.1992 р. Пенсія виплачується за адресою :м. Харків, вул. О. Яроша, б. 9., кв. 59, в пенсійній справі не міститься даних про реєстрацію останнього за адресою : [ADDRESS], також відсутні дані про призначення йому опікуна. Згідно відповіді міської поліклініки №17 «Будівельник» Комунальної установи здоров'я від 05.08.2009 р. за №585 [PERSON] був зареєстрований за адресою [INFO] з 1992 року, однак з травня 2009 року знятий з реєстрації. У період з 2000 року по теперішній час до поліклініці не звертався, викликів лікаря додому не здійснював, лікарняний листок не одержував. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Доказів того, що відповідач [PERSON] відноситься до категорії осіб, за якими зберігається жиле приміщення понад шести місяців відповідно до ч.3 ст.71 ЖК України та за ним повинно бути збережене житло, відповідачами до суду не надано. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В зв'язку з тим, що [PERSON] не мешкає в квартирі [ADDRESS] з 2006 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки щодо визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням знайшли своє повне підтвердження в ході розгляду справи, а тому підлягають судом задоволенню. Відповідно до ст.64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'є несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'є наймача належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині 2 цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно до ст.106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення замість попереднього наймача. Таке є право у разі смерті наймача або втрати ним право на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Відповідно до клопотання КП «Жилкомсервіс» від 20.11.2009 р. особовий рахунок за адресою : [ADDRESS] відкрито на [PERSON], оплата нею за послуги з утримання будинків , споруд та прибудинкових територій здійснюється регулярно. Як зазначено відповідачем [PERSON] у своїй заяві від 09.12.2009 р., інших членів сім'ї наймача у спірній квартирі не мешкає і після визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, позивачку, як особу, яка була членом сім'ї наймача та продовжує проживати в займаному жилому приміщенні, повинно бути визнано наймачем квартири [ADDRESS] замість попереднього наймача. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки щодо визнання її наймачем за раніше укладеним договором найму також знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому підлягають судом задоволенню. Тобто, обставини, на які посилається позивачка в позові є доведеними, а позов таким, що підлягає задоволенню в цілому. На підставі ст.ст. 64, 71, 72, 106 ЖК України,

Outcome: approved