Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

У грудні 2008 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є у приватній спільній частковій власності. В обґрунтування предявлених позовних вимог [PERSON] пояснила, що згідно договору купівлі продажу від 04 квітня 2005 року їй, [PERSON] та відповідачу на праві приватної спільної часткової власності, по 1/3 частині кожному, належить станція технічного обслуговування, яка розташована по вулиці Дунайській № 4 у м. Дніпродзержинську. Право власності ними зареєстровано у БТІ м. Дніпродзержинська. З листопада 2007 року відповідач перешкоджає їм, позивачам, користуватись майном, яке належить їм на праві приватної спільної часткової власності. Відповідач перешкоджає їм заходити на територію станції, використовує їхнє майно на свій розсуд та отримує від комерційної діяльності прибутки. З цих підстав між ними склались неприязненні стосунки. Протиправними діями відповідача вони позбавлені можливості користуватись та розпоряджатись своїм майном. Просить позов задовольнити, розділивши станцію технічного обслуговування в натурі, встановивши порядок користування земельною ділянкою на якій розташована станція технічного обслуговування. Позивачем [PERSON] у судовому засіданні були дані аналогічні пояснення. Також просив суд предявлений позов задовольнити, розділивши між ними станцію технічного обслуговування, яка знаходиться у їхній приватній спільній частковій власності, у натурі відповідно до часток кожного з них та визначивши порядок користування земельною ділянкою на якій знаходиться станція технічного обслуговування також відповідно до їхніх часток у праві часткової власності. Відповідач [PERSON] предявлений позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Вказав, що він позивачам не створює ніяких перешкод у користуванні спільною частковою власністю, що кожному з них належить на праві приватної спільної часткової власності по 1/3 частині станції технічного обслуговування. Однак, у придбання станції технічного обслуговування ним було вкладено більше коштів від позивачів. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі ст.358 ЦК України Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно зі ст.364 ЦК України Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності Відповідно до ст. 319 ЦК України Власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти шале с» будь-які дії, які не суперечать закону. У судовому засіданні було встановлено, що сторонам по справі на праві спільної часткової власності належить по 1/3 частині кожному станція технічного обслуговування, яка розташована по вулиці Дунайській № 4 у м. Дніпродзержинську. Сторонами право спільної часткової власності зареєстровано у БТІ м. Дніпродзержинська, що стверджується технічним паспортом від 21 березня 2005 року. Із договору оренди від 24 червня 2005 року вбачається, що рішенням Дніпродзержинської міської ради від 27 травня 2005 року за № 541-18/1У сторонам в оренду строком на 10 років була передана земельна ділянка загальною площею 0,284га для фактичного розміщення станції технічного обслуговування автомобілів. Згідно висновку № 845/846-09 судової будівельно-технічної експертизи від 04 грудня 2009 року вбачається, що розподіл станції технічного обслуговування, яка розташована у м. Дніпродзержинську по вулиці Дунайській № 4, на 2/3 та 1/3 її частини з виділом вказаних часток у натурі можливий та експертом запропонований єдиний варіант розподілу, як станції технічного обслуговування, так і земельної ділянки, на якій розташована станція технічного обслуговування. Тому, суд приймає за основу запропонований варіант розподілу як станції технічного обслуговування, так і земельної ділянки. При таких обставинах суд, оцінюючи всі докази, зібрані по справі у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає, що понесені позивачами судові витрати повинні бути стягнуті з відповідача на їх користь.

Outcome: approved