Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-11 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що 13 січня 2009 року помер її чоловік [PERSON], якому на праві власності належали земельні ділянки на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, згідно державних актів на право приватної власності на землю: серії ЯА № 551404, серії ОД № 017008, серії ЯА № 273434; майновий пай в розмірі 11980,43 гривень (свідоцтво на право власності на майновий пай члена сільськогосподарського підприємства серії ОД-XXII № 1510). Заповіт на спадкове майно чоловік не залишив. Спадкоємцями на майно померлого є вона та син, [PERSON]. При зверненні до [PERSON] нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено у видачі тому, що померлий вказаний у державних актах на землю як співвласник земельних ділянок. Позивачка після смерті чоловіка фактично прийняла спадщину, оскільки до цього часу мешкає в їх спільному будинку, отримує орендну плату за користування земельними ділянками і майновим паєм, тому просила суд визнати за нею право власності у порядку спадкування на спадкове майно чоловіка. Вона не відмовлялася від прийняття спадщини, не прийняла її в нотаріальній конторі з поважних причин. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити у повному обсязі. Третя особа [PERSON] позов підтримав, просив суд його задовольнити. Представник Зорянської сільської ради, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Представник [PERSON], [PERSON] позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини що випливають із спадкоємного права по встановленню факту прийняття спадщини і визнання права власності на спадкоємне майно, тому необхідно керуватися ЦК України. Відповідно до ст. ст. 1217, 1268, 1269 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії Н-ЯК № 0388571, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18 лютого 1968 року (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 166243, [PERSON] помер 13 січня 2009 року (а.с. 7). Як видно з копій державних актів на право власності на земельну ділянку: серії ЯА № 551404, серії ОД № 017008, серії ЯА № 273434 [PERSON] був власником: 1/46 частки земельної ділянки, масив 10/1; 1/95 частки земельної ділянки, масив 61 (а.с.8-13), земельної ділянки площею 0.5100, масив 4] ділянка 79, які розташовані на території Зорянської сільської Ради Саратського району Одеської області (а.с.27-28). Також йому належав майновий пай в розмірі 11980,43 гривень в пайовому фонді майна СВК „Дружба Саратського району Одеської області (свідоцтво на право власності на майновий пай члена сільськогосподарського підприємства серії ОД-XXII № 1510) (а.с.26). У судовому засіданні встановлено, що позивачка не відмовлялася від прийняття спадщини після смерті чоловіка, продовжує мешкати у будинку померлого, не прийняла спадщину в нотаріальній конторі з поважних причин, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved