Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до управління праці і соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області про стягнення недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення. Позивач зазначав, що, він є потерпілим від Чорнобильської катастрофи, має статус учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, категорії 1. Згідно із ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року він має право на виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. У 2009 році відповідач виплачував йому щорічну допомогу на оздоровлення у розмірах значно менших, ніж передбачено даним Законом України, у звязку із чим недоплатив йому зазначену вище суму. В 2009 році у здійсненні перерахунку та доплаті суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік відповідач йому відмовив, посилаючись на те, що виплата допомоги на оздоровлення здійснювалась у розмірах, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 12 липня 2005 року № 562, що суперечить зазначеному вище Закону та порушує його права. В звязку з вищевикладеним, просив визнати неправомірними дії управління праці і соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області та зобовязати провести перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат за 2009 рік. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявилася. Надала до суду заяву, у якій просила розглядати справу у її відсутність. В письмових запереченнях на позов, відповідачем наголошено на тому, що розмір і порядок виплат, передбачених ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначався постановами Кабінету Міністрів України, виходячи з можливостей Державного бюджету України. Відповідач у справі не є головним розпорядником коштів Державного бюджету України за програмами, якими передбачено виплату компенсацій постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Будь-яких порушень відповідачем прав позивача допущено не було, оскільки розмір компенсації був визначений у межах бюджетних асигнувань, встановлених на такі цілі. Крім того, Законами України про Державний бюджет на 20062008 роки кошти для виплати щорічної допомоги на оздоровлення у розмірах, встановлених ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачені не були. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.3 [PERSON] України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави. У статті 8 [PERSON] України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. [PERSON] України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі [PERSON] України і повинні відповідати їй. [PERSON] України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі [PERSON] України гарантується. Згідно із статтею 22 [PERSON] України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є потерпілим від Чорнобильської катастрофи, має статус учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, категорії 1. [PERSON] праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області від 04 березня 2010 року № 454 позивачу [PERSON] відмовлено у здійснені перерахунку та доплаті щорічної допомоги на оздоровлення. За змістом ч.ч. 4, 5, 7 ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, категорії 1, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Згідно із ч.2 ст.19 [PERSON] України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені [PERSON] та законами України. Встановлений Постановою Кабінету Міністрів України Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 26 липня 1996 року № 836 і Постановою Кабінету Міністрів України Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 12 липня 2005 року № 562, розмір щорічної допомоги на оздоровлення не відповідав розміру, встановленому ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та законам України щодо встановлення розмірів мінімальних заробітних плат на 20042008 роки. Тому, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 та від 12 липня 2005 року № 562. Зміни внесені в ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів», пункт 28 розділу ІІ втратив чинність, як такий що є неконституційним на підставі Рішенням Корнституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що [PERSON] праці та соціального захисту населення Броварської міської ради повинно було виплачувати позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2008 рік, встановленому ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням суми мінімальної заробітної плати на момент виплати. Підтвердженням позиції суду є і те, що, враховуючи особливий статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та обумовлену цим необхідність їх адекватного соціального захисту, Верховна Рада України у 2006 році доповнила Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ст.71, в якій встановила, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Посилання в запереченнях на позов на те, що розмір виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення був визначений у межах бюджетних асигнувань, встановлених на ці цілі, висновків суду не спростовують. За таких обставин, суд вважає відмову [PERSON] праці та соціального захисту населення Броварської міської ради щодо здійснення перерахунку та доплати позивачу [PERSON] щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік протиправною. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд дійшов правильного висновку, що позивач [PERSON] звернувся до суду в межах передбачених законом строку. На підставі ст.ст. 3, 8, 22 [PERSON] України, ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року,

Outcome: approved