Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-27 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 24 вересня 2007 року звернулися в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою. В поданій до суду позовній заяві посилалися на те, що в 2002 році рішенням суду було встановлено порядок користування [ADDRESS] між позивачами та відповідачем в справі. В травні 2007 року прийшовши додому зясували, що в квартирі знаходяться сторонні люди. Вважають, що відповідач [PERSON], здаючи виділену їй кімнату в найм, порушує право позивачів на користування кватирою. В поданій до суду позовній заяві просили суд зобовязати відповідача не чинити перешкод в користуванні квартирою № 80 по вул. Зіньківська, 36 в м. Полтаві та зобовязати її не передавати без їх згоди в піднайм свою кімнату, також зобовязати її звільнити кухню від речей, меблевої стінки, зобовязати зняти перегородку на лоджії. [PERSON] 15 жовтня 2007 року подала до суду зустрічну позовну заяву про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, відшкодування маральної шкоди. Посилалася на те, що згідно з судовим рішенням у звязку з частими сварками в 2002 році було встановлено порядок користування [ADDRESS] між нею та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Позивач приватизувала виділену їй в користування кімнату, про що було видано свідоцтво. В даний час в квартирі мешкати не може, оскільки в квартирі створені нестерпні умови для проживання. Вважає, що як власник житла, має право на власний розсуд розпоряджатися кімнатою, а також коридором, кухнею, ванною, туалетом та лоджією, в тому числі здавати в оренду. В поданій до суду заяві просила суд зобовязати [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не чинити їй перешкоди в користуванні [ADDRESS], та не чинити перешкоди в здачі в оренду її кімнати іншим особам. Просила також стягнути на її користь моральну шкоду в сумі 2000 грн. 06 листопада 2007 року позивачі по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] доповнили свої позовні вимоги вимогами про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 80 по вул. Зіньківська, 36 в м. Полтава. Просили також визнати недійсним свідоцтво про право на житло на 11/50 частин квартири [ADDRESS], видане на імя [PERSON], визнавши недійним розпорядження № 626 від 13.04.2006 року. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 липня 2008 року позовні вимоги про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням залишені без розгляду. 11 грудня 2008 року [PERSON] доповнила свої вимоги та просила суд зобовязати [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не чинити їй перешкоди в користуванні та здачі в піднайм її кімнати в квартирі [ADDRESS], що належить їй на праві власності. Просила зобовязати [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звільнити коридор від шафи, а також стягнути з [PERSON] 1000 грн., з [PERSON] 1000 грн., з [PERSON] 500 грн., з [PERSON] 500 грн. моральної шкоди. Ухвалами Київського районного суду м. Полтави від 07 травня 2010 року позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про зобовязання звільнити кухню від речей, зняття перегородки, визнання недійсними приватизації та свідоцтва про право власності, а також позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], територіальної громади про зобовязання не чинити перешкод в здачі в піднайм кімнати за заявами сторін залишені без розгляду. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник підтримали свої позовні вимоги в частині зобовязання [PERSON] не чинити їм перешкод в користування квартирою, передаючи в піднайм кімнату, в задоволенні зустрічних вимог просили відмовити, посилаючись на відсутність будь-яких перешкод в користування відповідачем квартирою. [PERSON] та її представники просили суд відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічні позовні вимоги в частині зобовязання позивачів не чинити перешкод в користування квартирою, в тому числі кімнатою, зобовязання їх звільнити коридор від шафи та стягнути моральну шкоду. Представник територіальної громади щодо задоволення позовних вимог покладався на розсуд суду. Інші особи для участі в справі не зявилися, будучи повідомлені судом належним чином про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] знаходиться в будинку, що перебуває на балансі ГЖЕД № 7 м. Полтави. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13 квітня 2006 року 11/50 частин квартири [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON]. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 23 липня 2009 року 39/50 частин квартири [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності належить позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (кожному по 39/200 частин). Квартира є посімейного, спільного заселення, розташована на 2 поверсі 9 поверхового будинку. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] займають 3 кімнати житловою площею 36,2 кв.м., у тому числі кімната 3 площею 11,9 кв.м., кімната 6 площею 8,0 кв.м., кімната 7 площею 16,3 кв.м. [PERSON] займає житлову кімнату площею 10 кв.м. В загальному користуванні сторін знаходяться коридор, вбиральня, ванна, кухня та лоджія. [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, про що мається актовий запис від 01 червня 2004 року. Таким чином, станом на час вирішення судом справи, спірна квартира належить сторонам по справі на праві приватної спільної часткової власності. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно зі ст. 155 ЖК України квартира, що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучена, власника не може бути позбавлено права користування квартирою. Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно зі ст. 774 ЦК України передання наймачем у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено законом або договором. Як встановлено судом дослідженими в справі доказами, [PERSON] без згоди [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в 2007 році передавала в користування належну їй на праві власності кімнату в квартирі [ADDRESS] іншим особам, які одночасно могли використовували для власних потреб і приміщеннями загального користування. В той же час встановлено, що таке користування квартирою мало разовий характер, станом на час предявлення позову до суду та розгляду справи судом, будь-які перешкоди в користуванні позивачами квартирою зі сторони [PERSON] не чиняться. В той же час в судовому засіданні не встановлено укладення [PERSON] договорів найму (чи піднайму) кімнати в квартирі [ADDRESS]. Встановивши дані обставини, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про зобовязання не чинити їм перешкод в користуванні квартирою, передаючи в піднайм кімнату, заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. Звертаючись до суду з вимогами про зобовязання не чинити їй перешкод в користуванні квартирою, [PERSON] посилається на те, що в квартирі мешкати не може, оскільки в квартирі створені нестерпні умови для проживання. В той же час жодні докази на підтвердження позовних вимог в цій частині [PERSON] надано не було. Посилання [PERSON] на акти судово-медичних обстежень судом оцінюється критично. Зазначені акти складені 26 лютого 1997 року, 12 лютого 1998 року та 24 лютого 2003 року, а право власності на частину квартири, за захистом якого звернулася до суду, у [PERSON] виникло 13 квітня 2006 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що акти судово-медичних обстежень знаходяться поза межами позовних вимог. Відмовні матеріали Київського РВ ПМУ ГУМВС України в Полтавській області, досліджені в судовому засіданні, також не містять в собі доказів вчинення [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перешкод [PERSON] в користуванні спільною квартирою чи кімнатою, що знаходиться в її приватній власності. При вирішенні позовних вимог [PERSON] щодо зобовязання звільнити коридор від шафи, суд виходить з того, що коридор площею 10,2 кв.м. є приміщенням, що знаходиться в загальному користуванні сторін по справі. Встановлення позивачами в справі шафи в коридорі загального користування, враховуючи площу та планування приміщення, не позбавляє також права [PERSON] на одночасне встановлення шафи. За таких обставин суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою, кімнатою, зобовязання звільнити коридор від шафи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому не підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Оскільки в судовому засіданні не встановлено наявність неправомірних дій [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], будь-які правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди відсутні, тому її вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. У звязку відмовою в задоволенні позовних вимог, понесені сторонами по справі судові витрати, в тому числі за послуги адвокатів, не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed