Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» м. Дніпропетровськ, в якому просила визнати незаконним з 09.01.2009 року збільшення відповідачем процентної ставки за користування кредитом за кредитним договором №ZRXWGK00000004 від 15.09.2006 року та визнати недійсними з 09.01.2009 року умову підпункту 2.3.3 п.2.3 вищезазначеного договору в частині здійснення одностороннього розірвання кредитного договору з надсиланням позичальникові відповідного повідомлення, в разі відмови позичальника в оформленні якого-небудь із договорів, згідно п. 2.2.7 кредитного договору, мотивуючи тим, що 15.09.2006 року між нею та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №ZRXWGK00000004, згідно якого останній надав кредит у розмірі 170 000 грн.для купівлі будинку на строк до 14.09.2016 року, а також 21 000 грн. на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту. Відповідно до підпункту 2.3.1 п. 2.3 кредитного договору банк має право збільшувати в односторонньому порядку розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон'юктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті. Позивачу 25.12.2008 року відправлено лист-повідомлення за вих. №20.1.3.2/6-36975, згідно якого відповідач повідомив позивача про збільшення розміру відсоткової ставки за кредитним договором, посилаючись на те, що настав один з чинників зміни відсоткової ставки, передбачених кредитним договором. Всупереч ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, з листів відповідача, направлених на адресу позивача, не вбачається конкретних обставин, що змусили відповідача вчинити підвищення процентної ставки по кредитному договору до 22,85%) річних. Відповідно до ч.2 ст. 1056-1 ЦК України встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Як вбачається з листів-повідомлень відповідача, процентна ставка по кредитному договору підвищується відповідачем з 01.02.2009 року, тобто після набрання чинності ст.1056-1 ЦК Ураїни та оскільки позивач не надав своєї згоди на зміну відсоткової ставки за кредитним договором повинна залишатися без зміни до повного виконання всіх умов обома сторонами договору. Відповідно до ч.З ст.1056-1 ЦК України умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Зі змісту підпункту 2.3.3 п. 2.3 кредитного договору, відповідно до якого банк на власний розсуд має право, згідно ст.651 ЦК України в односторонньому порядку, розірвати договір у разі відмови позичальника в оформленні якого-небудь із договорів, договорів іпотеки, поруки, договорів страхування, згідно п.2.2.7 даного договору вбачається, що положення підпункту 2.3.3 п.2.3 кредитного договору порушують права та законні інтереси позивача, містять дискримінаційні стосовно позивача правила зміни відсоткової ставки та є несправедливою умовою договору (такою, що всупереч принципу добросовісності має наслідком істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позичальника). Згідно зі ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві, та надала суду оригінал адресованого їй листа ПриватБанку від 25.12.2008 року №20.1.3.2/6-36975. Згідно штампу пошти м. Дніпропетровськ слідує, що даний лист відправлений позивачці з м. Дніпропетровськ 09.01.2009 року. В даному листі зазначено, що відсоткова ставка за кредитним договором з 01.02.2008 року складатиме 22,85% на рік і що про розмір нового щомісячного платежу позивачка може дізнатися, звернувшись у відділення банку після 03.02.2008 року. В зазначеному повідомленні «ПриватБанк» в разі незгоди із вказаними змінами кредитного договору позивачці пропонує не пізніше 20.01.2009 року звернутися у відділення Приватбанку, подати письмове повідомлення про незгоду із зміненими умовами кредитування.. Представник відповідача в судовому засіданні надав суду письмове заперечення, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки кредитний договір між позивачкою та «ПриватБанком» був укладений 15.09.2006 року, а ст.1056-1 ЦК України набула чинності 09.01.2009 року, тобто після укладеного кредитного договору, а тому положення даної статті на спірні правовідносини не поширюється. Кредитний договір укладений між сторонами відповідно до ч.І ст.212, ч.2 ст.632 ЦК України, згідно яких банк має право в односторонньому порядку підвищувати розмір процентної ставки, в зв'язку з настанням відповідних чинників. Про збільшення відсоткої ставки з 01.02.2009 року за вищезазначеним договором до 22,85% на рік позивача було належним чином повідомлено. Збільшення відсоткової ставки грунтувалося на зміні облікової ставки НБУ від 30.04.2008 року та зміні курсу долара США до гривні у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання кредитного договору. Пунктом 3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України №168 від 10.05.2005 року встановлено, що банки мають право ініціювати зміну процентної ставки за кредитом лише в разі настання події, незалежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Таким чином зміна процентної ставки за кредитом відбулась не внаслідок волевиявлення однієї із сторін, а через збільшення облікової ставки НБУ та зміни курсу долара США до гривні. Крім цього представник відповідача пояснив, що не може надати суду дані про отримання позивачкою повідомлення про зміну умов кредитування за кредитним договором та вказати за яким чинником п.2.3.1 кредитного договору банк збільшив розмір процентної ставки за користування кредитом та надати відповідні підтвердження. Відповідно до ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник відповідача в судовому засіданні не довів ті обставини, на які послався в своїх запереченнях. Матеріалами справи встановлено, що 15.09.2006 року між позивачкою та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №ZRXWGK00000004, на підставі якого позивачці надано кредит у розмірі 170 000 грн. для купівлі будинку на строк до 14.09.2016 року, а також 21 000 грн. на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту. Відповідно до підпункту 2.3.1 п. 2.3 вищевказаного кредитного договору банк має право збільшувати в односторонньому порядку розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон'юктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті. При цьому Банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки за двадцять днів до вступу в чинність зміненої процентної ставки. Позивачу 25.12.2008 року відправлено лист-повідомлення за вих. №20.1.3.2/6-36975, який відправлений був із м. Дніпропетровськ 09.01.2009 року, згідно якого відповідач повідомив позивача про збільшення з 01.02.2009 року розміру відсоткової ставки за кредитним договором, посилаючись на те, що настав один з чинників зміни відсоткової ставки, передбачених кредитним договором, тобто відповідач не дотримався вимог п. 2.3.1 вказаного кредитного договору. 09.01.2009 року набрав чинності Закон України №661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам здійснювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку». Вказаним Законом внесені зміни до Цивільного Кодексу України, а саме: доповнено ст.1056-1, ч.2 якої передбачає, що встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Частина 3 вказаної статті передбачає, що умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Також вказаним Законом стаття 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» була дооповнена частиною четвертою, згідно якої банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами. Відповідно до вимог ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором, або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір або укладали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідності з обставинами, які істотно змінилися, договір може бути змінений за рішенням суду. Таким чином, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково в частині підвищення відсоткової ставки за кредитним договором з 01.02.2009 року, тобто після 09.01.2009 року, коли набрали чинності зміни до ЦК України, є незаконним. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial