Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

23 квітня 2010 року до Іллічівського суду м. Маріуполя с заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, в якій зазначила, що вона є донькою відповідача який сплачував аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. 30 січня 2010 року їй виповнилося 18 років, однак вона потребує матеріальної допомоги оскільки навчається у Приазовському державному технічному університеті на денному відділенні, її мати [PERSON] на даний час не працює, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання у розмірі 300 грн. щомісячно з усіх видів заробітку відповідача до закінчення нею навчання, тобто до 01 липня 2013 року(а.с.2,5). Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву у якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Відповідач до судового засідання також не з'явився, надав суду заяву у якій позовні вимоги визнав, згоден сплачувати аліменти у розмірі 300 грн. щомісячно, просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON], [INFO] є донькою відповідача(а.с.3), на утримання якої останній надавав матеріальну допомогу до досягнення нею повноліття. Згідно довідки за № 34 від 29.01.2010 р. позивачка є студенткою 1 курсу денного відділення Приазовського державного технічного університету, факультет транспортних технологій, термін навчання до 1.07.2013 р.. (а.с. 5). Згідно зі ст. 198 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 3 ст. 199 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно довідки (а.с.6) мати позивачки, з якою вона разом мешкає - [PERSON] на даний момент не працює, знаходиться на обліку у Маріупольському міському центрі зайнятості та отримує виплату допомоги по безробіттю. Таким чином судом встановлено, що позивачка, потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням, відповідач у змозі надавати матеріальну допомогу у зв'язку з чим зобов'язаний утримувати свою повнолітню доньку до закінчення нею навчання, тобто до 01 липня 2013 року. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і(або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст.184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності - інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач на даний час не працює, в зв'язку з чим доцільно проводити стягнення аліментів у твердій грошовій сумі від його заробітку. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан відповідача, матері позивачки, вважаючи суму в 300 грн. достатньою від усіх видів заробітку(доходу) відповідача щомісяця на користь позивачки до закінчення нею навчання, тобто до 01 липня 2013 року. Оскільки при поданні позовної заяви позивачка була звільнена від сплати судових витрат, вони підлягають стягненню з відповідача у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved