Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-11 00:00:00

У травні 2010 року [PERSON] 0.0. звернулася в суд із позовом до [PERSON], посилаючись на те, що знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу має малолітню дитину сина [PERSON]. Проте, із чоловіком не проживає разом рік та сім місяців, оскільки він зловживає спиртними напоями, постійно не працює із-за чого в сім»ї були сварки, далі терпіти вона не бажала та переїхала проживати до своїх рідних. Відповідач належну матеріальну допомогу на утримання сина не надає, а допомога, яку вона одержує від держави, не достатня для задоволення потреб дитини. Позивач просила розірвати шлюб з [PERSON], стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно. У судовому засіданні [PERSON] 0.0. підтримала вимоги з підстав, зазначених у позові. Пояснила, що про примирення не клопоче, дитина із нею, відповідач останні чотири місяці взагалі не надав ніякої допомоги на утримання сина. Відповідач в судове засідання не з»явився. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про що свідчить розписка, яка долучена до матеріалів справи (а.с.17). Від відповідача не надійшло повідомлення про причини неявки та письмових заперечень. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що з 14 липня 2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає із позивачем (а.с.4,5,6). Суд, згідно ч.2 cm. 112 СК України, постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з дітей, що мають істотне значення. Як повідомили суду свідки [PERSON] та [PERSON] до народження дитини позивач працювала, сім»я винаймала житло. Після народження дитини сім»я стала жити в основному на гроші, які надавала держава при народженні дитини. Відповідач став часто змінювати роботи, зловживати спиртними напоями, були часи, коли подовгу не працював, чим поставив сім»ю на межу виживання. Позивач виявилася не готовою витримати матеріальні негаразди та поведінку чоловіка. Щоб прохарчувати себе та дитину, вирішити житлову проблему, переїхала проживати до своїх батьків у село Гардишівка Бердичівського району Житомирської області. Коли відповідач приїздив «відвідати» сім»ю, то забирав останні дитячі гроші, не цікавлячись тим, на що буде жити позивач із дитиною, яка має хворобливий стан здоров»я. Сторони про примирення не клопочуть. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу істотно суперечить інтересам позивача та дитини, тому такий шлюб слід розірвати. Враховуючи, малолітній вік дитини, негідну поведінку відповідача щодо осіб, які потребують його піклування та підтримки, дитину належить залишити із матр»ю. Батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення їх повноліття (cm. 180 СК України). Згідно ч.З cm. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сторони не можуть між: собою домовитися про умови та способи утримання дитини. Позивач одержує допомогу по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років в розмірі 130 грн. (а.с.7). Розміру допомоги не вистачає для задоволення розумних потреб дитини. Як пояснила суду позивач, покази якої повністю підтверджені свідоцькими показами, відповідач останні чорити місяці не надає жодної матерільної допомоги на утримання дитини, а допомога, яку надавав відповідач до цього часу не була регулярною, належною та достатньою. Відповідач не оспорив, що має нерегулярний дохід. Дана обставина є підставою для визначення розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі згідно cm. 184 СК України. Визначаючись із розміром аліментів, суд на підставі доказів, що надані сторонами, виходить із положень ч.І cm. 182 СК України та розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та вважає, що щомісячна допомога відповідача не може бути меншою ніж: 250 грн. у місяць. Судові витрати, згідно ст.88 ЦПК України, покладаються на відповідача, як на винну сторону.

Outcome: partial