Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-19 00:00:00

У квітні 2010 року-Жерибор П.І. звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача та зобов'язати виплатити йому несплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік. Посилається на те, що-він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, та є інвалідом III групи у зв'язку з чим користується всіма правами та пільгами, передбаченими діючим законодавством для цієї категорії осіб, і, відповідно до ст.48 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», йому передбачена виплата щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Проте, відповідач, всупереч вимогам Конституції України та вищезазначеному закону, через свої неправомірні дії, не нарахував йому вчасно сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік у розмірі, передбаченому цим Законом. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтирмав у повному обсязі, просив їх задовольнити. - Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала. Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, виходячи з того, що при здійсненні повноважень в сфері соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідач керується нормативними актами Кабінету Міністрів України, які відповідно до ст.117 Конституції України є обов'язковими для виконання. Розміри компенсаційних виплат (щорічної допомоги на оздоровлення), встановленні Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою встановлено новий розмір щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. У зв'язку з чим позивачу було виплачено щорічну допомогу на оздоровлення, за 2009 рік в розмірі 90 грн. 00 коп. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої групи, та є інвалідом III групи, що підтверджується посвідченням серії А № 112048, виданим 25 листопада 1998 року, копія якого міститься в матеріалах справи, у зв'язку*"3 чим і перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області. Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону України від 06 червня 1996 року) щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: інвалідам III групи - чотири мінімальних заробітних плат. Пунктом 30 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року № 489-V дію абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зупинено на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відносно до мінімальної заробітної плати. Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 вищезазначені норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Здійснюючи відповідну виплату, суб'єкт владних повноважень для встановлення розміру, який підлягає виплаті [PERSON], повинен був керуватися абзацом 2 частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції закону від 09 липня 2007 року, якою встановлено, що інвалідам III групи здійснюються виплати у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Із змісту ст.1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми 48 цього Закону. Згідно підпункту 11 пункту 28 Розділу 11 внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-УІ текст статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в такій редакції: «одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України». Рішення Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 вказані зміни визнані неконституційними, такими, що не відповідають Конституції України. Вказане рішення Конституційного суду України має преюдиціальне значення для суддів загальної юрисдикції при розгляді позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статті зазначеного закону, що визнаний неконституційним, і є загальнообов'язковими для всіх судів України. Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають не постанова Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»- та Закон України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. З урахуванням викладеного позивачу належала до виплати за 2009 рік щорічна допомога на оздоровлення, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, та є інвалідом III групи в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат на момент виплати згідно частин 4; 5, 7 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки діючий Закон має вищу юридичну силу відносно постанови Кабінету Міністрів України. Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи .позивача є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.92 Конституції України, ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

Outcome: approved