Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON]. який в ході розгляду справи змінювала, посилаючись на те, що 02 квітня 2007 року о 15годині 15 хвилин у м. Києві на вул. О. Теліги водій маршрутного таксі мікроавтобусу «Богдан» д.н. [NUMBER] [PERSON] виїхав за межі проїзної частини та скоїв наїзд на електроопору. Внаслідок цієї дорожньо - транспортної пригоди ( далі - ДТП), позивачка, перебуваючи в салоні автобуса «Богдан» в якості пасажира, отримала тілесні ушкодження. Позивачка була споживачем послуг перевезення пасажирів. В ході досудового слідства в кримінальній справі встановлено, що мікроавтобус «Богдан А 09201» належить 1111 [PERSON] (свідоцтво про державну реєстрацію № 23310170000001185 від 10.12.2003 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу КХС № 689976, видане МРЕВ м. Боярка). За домовленістю [PERSON] уповноважила [PERSON] користуватися і здавати в оренду мікроавтобус «Богдан А 09201» (довіреність від 28.02.2006 року ВСР № 181837). На момент скоєння ДТП [PERSON] працював водієм і:а вказаному маршруті. [PERSON] виконував за сумісництвом обов»язки кондуктора мікроавтобусу «Богдан», тобто він одночасно був і водієм, і кондуктором. Аварія сталася саме через те, що [PERSON] відволік свою увагу від керування мікроавтобусом, коли відраховував здачу, тобто безпосередньо виконував обов»язки кондуктора. [PERSON] на роботу кондуктором найняла [PERSON], про що між ними було укладено трудовий договір від 14.06.2006 року. Між [PERSON] та [PERSON] 12 червня 2006 року був укладений договір замовлення транспортних засобів. В п. 2.1. цього договору зазначено, що виконавець ([PERSON]С.) несе повну відповідальність за порушення Правил дорожнього руху, а також в разі завдання шкоди третім особам під час експлуатації автобусів. По кримінальній справі 12.05.2007 року позивачку визнано потерпілою. Внаслідок дій [PERSON] позивачка зазнала значної матеріальної та моральної шкоди, у зв»язку з чим в травні 2007 року нею було заявлено цивільний позов у кримінальній справі. Постановою слідчого від 22 травня 2007 року позивачку визнано цивільним позивачем. Внаслідок ДТП позивачці було завдано тілесних ушкоджень. В ході досудового слідства була проведена судово-медична експертиза для визначення тяжкості спричинених їй ушкоджень. Експерти встановили наявність у позивачки легких тілесних ушкоджень В період з 2 по 6 квітня 2007 року позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні, а з 7 по 13 квітня 2007 року - на амбулаторному. Внаслідок цього злочину було пошкоджено особисті речі позивачки на загальну суму 1100 гривень. Внаслідок дій [PERSON] позивачка зазнала значної моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та фізичних стражданнях, яких позивачка зазнала 02.04.2007 року під час ДТП; у душевних стражданнях у зв»язку із вчиненням [PERSON] щодо неї злочину; у душевних стражданнях, яких позивачка зазнає і зараз, пов»яіан,-!х з фізичним ушкодженням обличчя, оскільки з»явились шрами та рубці, які спотворюють її зовнішній вигляд; у душевних стражданнях, яких зазнала родина позивачки; у фізичних стражданнях. пов»язаних з неможливістю використовувати окуляри, які позивачка носить для лікування короткозорості; у душевних стражданнях, пов»язаних з неможливістю користуватися протягом тривалого часу зручним транспортом (маршруткою); у душевних стражданнях, яких позивачка зазнала у зв»язку із знищенням та пошкодженням її особистого майна; у душевних стражданнях псих позивачка зазнала у зв»язку з неможливістю в повному обсязі доглядати за своєю зовнішністю, користуватися косметикою. Моральну шкоду позивачка оцінює в 3000 гривень Постановою Подільського районного суду м. Києва від 10 липня 2008 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. б ст. 1, ст. 6 Закону України «Про амністію», а кримінальну справу щодо нього закрито. Заявлений позивачкою цивільний позов було залишено без розгляду. Позивачка просить стягнути з відповідачки [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 1100 гривень та 3000 гривень моральної шкоди, а всього 4100 гривень. В судовому засіданні [PERSON] була притягнута до участі у справі в якості відповідачки. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в редакції від 13 липня 2009 року, просила позов задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив в позові відмовити. Представник відповідачки [PERSON] позовні вимоги також не визнав пояснив, що відповідати за завдану шкоду має [PERSON], просив в позові відмовити. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, за таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 02 квітня 2007 року приблизно о 15годині 15 хвилин на вул. О.Теліги, 61-А в м. Києві водій маршрутного мікроавтобуса «Богдан А 09201» д.н. [NUMBER] [PERSON], порушивши Правила дорожнього руху, не впорався із керуванням та здійснив наїзд на електроопору. Внаслідок ДТП пасажир маршрутного мікроавтобуса [PERSON] Т А отримала тілесні ушкодження. Постановою слідчого СВ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 02.04.2007 року було порушено кримінальну справу відносно [PERSON] за вчинення злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України (а. с. 1 кримінальної справи №1-П-271/08). 22.05.2007 року постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУ МВС України в м. Києві [PERSON] визнано цивільним позивачем по кримінальній справі №07-6152 на суму 4100 гривень (а. с. 4). Постановою Подільського районного суду м. Києва від 10.07.2008 року (а. с. 8 - 10) [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. б ст. 1, ст. 6 Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року, а кримінальну справу щодо нього закрито. Цивільні позови залишені без розгляду. Постанова суду набрала законної чинності. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як пояснили в судовому засіданні представники відповідачів, [PERSON] та [PERSON] є фізичними особами - підприємцями і мають ліцензії на надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального користування, що діяли в т.ч. на день дорожньо-транспортної пригоди 02.04.2007 року. В судовому засіданні встановлено, що мікроавтобус «Богдан А 09201». яким керував [PERSON] в день аварії, належить на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії КХС №689976, виданого МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] Реєстраційний номер автомобіля [NUMBER]. 28.02.2006 року [PERSON] видала [PERSON] довіреність на право керування і здачі в оренду автомобіля марки А 09201 «Богдан»,2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]( а. с. 17). 28.02.2006 року [PERSON] отримала на вищевказаний автомобіль реєстраційні:! талон, відповідно до якого реєстраційний номер автомобіля став 04068 КА ( а. с. 32). 12 червня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір замовлення транспортних засобів (а. с. 19 - 20), відповідно до якого виконавець ([PERSON] ) щоденно з 6.00 до 24.00 години надає замовнику ([PERSON]) в користування автобус марки «Богдан» А 09201, реєстраційний № [NUMBER], для пересування по території м. Києва за маршрутами замовника№213 (565)та№101(151). ПП [PERSON] мала дозвіл №002.499 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на маршруті №565 по 31 грудня 2007 року, виданий 01.09.2005 року КМ ДА ( кримінальна справа №1-П-271/08 - а.с.133), а також ліцензійну картку до ліцензії серії АА846830, в якій зазначений транспортний засіб - автомобіль марки А09201 «Богдан» р.н 04068 К А, і дозволений вид робіт - внутрішні перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування ( крім надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі), що дійсна до 28.02.2009 року ( кримінальна справа -'т. 1 а.с. 134). [PERSON] мала ліцензійну картку до ліцензії, в якій зазначений транспортний засіб - автомобіль марки А09201 «Богдан» р.н. [NUMBER], і дозволений вид робіт - внутрішні перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування ( крім надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі), що дійсна до 06.06.2011 року ( кримінальна справа - т. 1 а.с. 133). Дозволу на перевезення пасажирів на маршруті №565 [PERSON] не мала, що підтвердили в судовому засіданні представники відповідачів. В день аварії [PERSON] керував автомобілем марки А09201 «Богдан» р.н. [NUMBER] Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні стверджувала, що, оскільки ПП [PERSON] на підставі вказаного вище договору щоденно надавала на маршрут № 213(565) зазначений автобус разом з водієм, який у неї працював, а в день аварії і переддень автобус наданий не був, за заподіяну шкоду має відповідати саме [PERSON] як особа, у трудових відносинах з якою перебував водій [PERSON] Однак, ці твердження заперечував в судовому засіданні представник [PERSON]С - [PERSON], який пояснив, що водій [PERSON] у трудових відносинах з [PERSON]С не перебував, а працював у [PERSON], й в день аварії керував автомобілем марки «Богдан» А 09201, реєстраційний № [NUMBER], володільцем якого була [PERSON] на підставі виданої [PERSON] на її ім»я довіреності. З довідки Бородянського районного центру зайнятості №182-01 від 04.03.2009 року ( а.с.121) вбачається, що ФОП [PERSON] та [PERSON] в трудових відносинах не перебували. На момент скоєння ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах з [PERSON], що підтверджується трудовим договором від 14.06.2006 року за сумісництвом, відповідно до якого [PERSON] зобов'язується виконувати обов'язки кондуктора на маршруті автобза ( а.с 57). Водій [PERSON] під час досудового слідства по кримінальній справі стверджував, що працював у 1111 [PERSON], а проходив медичний огляд водія та технічний огляд транспортного засобу щоденно перед виходом на маршрут у ПП [PERSON], де також отримував шляховий лист. В день аварії шляховий лист отримав в такому ж порядку ( а.с. 84, кримінальна справа - т. 1 а.с.51, 84 - 86, 126 -127, 131, 196 -200). Те, що медичний огляд водія та технічний огляд транспортного засобу здійснювався саме [PERSON] підтверджується її листом на ім »я [PERSON] ( а. с. 128). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на день аварії 02.04.2007 року автомобіль марки «Богдан» А 09201, реєстраційний № [NUMBER], перебував на відповідній правовій підставі у володінні [PERSON], яка допустила до керу вання цим транспортним засобом [PERSON], з вини якого сталася ДТП, і який здійснював перевезення пасажирів на маршруті, дозвіл на який має саме [PERSON]. Листи та повідомлення ПП [PERSON], направлені нею на ім»я ПП [PERSON] 02.04.2007 року про те, що 01.04.2007 року та 02.04.2007 року на маршрут № 565 в порушення умов договору замовлення від 12.06.2006 року не був поданий автомобіль марки «Богдан» \\ 09201, реєстраційний № [NUMBER], суд розцінює як заходи, прийняті [PERSON] за для уникнення відповідальності в разі пред»явлення цивільних позовів пасажирами автобуса З висновку експерта (експертиза за матеріалами справи) №416/к від 27.11.2007 року (кримінальна справа - т. 2 а. с. 207 -208) вбачається, що при поступленні [PERSON] Т А до стаціонару 02.04.2007 року о 15,30 годин у неї мала місце забійна рана в ділянці верхньої щелепи зліва. Дана ушкодження утворилось внаслідок дії тупого предмету, що можливо при транспортній травмі. По ступеню тяжкості тілесне ушкодження відноситься до легкого тілесного ушкодження, що призвело до короткочасного розладу здоров »я. Позивачка в судовому засіданні стверджувала, що їй завдана матеріальна шкода в су мі 1100 гривень, оскільки були пошкоджені її особисті речі, в т.ч. ку ртка, вартістю 450 гривень, була порізана склом, окуляри, вартістю 250 гривень, були втрачені, джинсові брюки, вартістю 300 гривень, заплямовані кров»ю та порізані склом. Саме суму 1100 гривень в раху нок відшкодування матеріальної шкоди позивачка просила стягнути з відповідачки. Суд вважає, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки [PERSON] в судовому засіданні не доведені, адже на їх підтвердження позивачка не надала суду жодних доказів, в т.ч. щодо вартості пошкоджених речей. Позивачка також зазначала, що їй завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та фізичних стражданнях, яких вона зазнала 02.04.2007 року під час ДТП; у душевних стражданнях, яких позивачка зазнає і зараз, пов»язаних з фізичним ушкодженням обличчя, оскільки з»явились шрами та рубці, які спотворюють її зовнішній вигляд: у душевних стражданнях, яких зазнала родина позивачки; у фізичних стражданнях. пов»язани\\ з неможливістю використовувати окуляри, які позивачка носить для лікування короткозорості; у душевних стражданнях, пов»язаних з неможливістю користуватися протягом тривалого часу зручним транспортом (маршруткою); у душевних стражданнях, яких позивачка зазнала у зв»язку із знищенням її особистого майна; у душевних стражданнях, яких позивачка зазнала у зв»язку з неможливістю в повному обсязі доглядати за своєю зовнішністю, адже вона не може користуватися косметикою. Моральну шкоду позивачка оцінює в 3000 гривень. Суд вважає, що в цій частині позовні вимоги [PERSON] Т А. підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Так. позивачка потребу вала медичної допомоги після ДТП, з 02 по 06 квітня 2007 року вона перебувала на лікуванні в хірургічному відділенні лікарні, їй було накладено 12 швів на обличчі. Крім того, вона отримала стрес, хвилювалася і переживала моральні страждання. В результаті ДТП були порушені її нормальний ритм життя та життєві плани, що також завдавало моральних страждань ( кримінальна справо т. 2 а.с. 95,96 - копія витягів з мед карти хворого). Отже, в судовому засіданні встановлено, що шкода позивачці завдана з вини во,л;я [PERSON], який був допущений до керування транспортним засобом відповідачкою [PERSON] - володільцем транспортного засобу на відповідній правовій підставі, а тому саме [PERSON] має відповідати за завдану шкоду. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позов в судовому засіданні доведений частково, а тому підлягає задоволенню частково. На підставі наведеного, ст. ст. 1167, 1187 ЦК України,

Outcome: partial