Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-13 00:00:00

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги зменшила, остаточно просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №014\\53-05\\65315 від 25 вересня 2007 року в розмірі 18246,14 грн. та судові витрати по справі. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали, просять суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на ті обставини, що відповідно до п.5.4. кредитного договору №014\\53-05\\65315 від 25 вересня 2007 року, укладеного між сторонами по справі, позичальник (тобто відповідач) зобовязується письмово повідомити банк про зміну фактичної адреси. Вказаний обовязок за договором відповідач виконав, повідомивши позивача належним чином, що підтверджується Листом №073264 від 11 листопада 2009 року з вимогою виконання грошових зобовязань за договором, позивач вказав його теперішню адресу реєстрації - с.Мнишин Гощанського району Рівненської області, вулиця Гагаріна. А це означає, що знаючи його нинішню адресу, на момент предявлення позову, позивачем було проігноровано правила загальної підсудності. Тому, дана справа не є підсудною Рівненському міському суду. Крім цього, з твердженням позивача, що відповідач не виконує свої обовязки за договором, не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами не можна погодитись, оскільки враховуючи погіршення свого фінансового становища, відповідач неодноразово звертався до позивача з проханням перенести строк погашення кредиту, цим же виконуючи п.5.4. договору. Проте, позивач проігнорував усі його звернення, предявився проти нього позов про стягнення заборгованості. Також, відповідно до п.1.1. договору кредиту, кредит надається строком його остаточного повернення не пізніше 24 вересня 2010 року. А відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором. Звідси випливає, що кінцевий строк платежу за договором ще не настав, і відповідач не є боржником, який прострочив виконання зобовязання, А тому вимоги позивача є надто поспішними та передчасними. На підставі викладеного, просять суд в задоволенні позовних вимог позивача відмовити. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що 25 вересня 2007 року між Відкритим Акціонерним Товариством «[PERSON] Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014\\53-05\\65315. Відповідно до п.1.1. кредитного договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його за програмою кредитування «Кредит готівкою» в розмірі 18403,00 грн. Дана надання кредиту 25 вересня 2007 року, строк кредиту 72 місяці, дата остаточного погашення кредиту 24 вересня 2013 рік. Відповідно до п.1.2. кредитного договору, сторони домовились, що за користування кредитом позичальник сплачує процентну ставку, розмір якої може змінюватись на умовах цього договору. На дату укладання цього договору процентна ставка складає 29,500% річних. Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором, належним чином, перерахувавши кошти в розмірі 18403,00 грн. на поточний рахунок №2620351055 відповідача, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні ордером №3-05\\65313 від 25 вересня 2007 року, які надалі відповідач отримав готівкою через касу позивача. В той же час, відповідач не виконує свої зобовязання за кредитним договором і не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами, відповідно до графіку. Остання дата погашення кредиту 11 січня 2010 року. З позичальником була проведена зустріч, в ході якої була досягнута домовленість, що заборгованість буде погашена до ЗО грудня 2009 року, внаслідок чого, станом на день розгляду справи в суді, заборгованість за кредитним договором становить 18246,14 грн., з яких: 11012,91 грн. - непогашена сума кредиту; 2185,39 грн. - несплачені проценти; 5047,84 грн. - пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів. Відповідно до п.6.6. кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату предявлення вимоги, включаючи проценти за кредитом. На підставі зазначених пунктів кредитного договору, позивачем відповідачу було направлено письмову вимогу за вихідним №07-32 64 від 11 листопада 2009 року про дострокове погашення грошових зобовязань за кредитним договором, але відповідач своїх зобовязань не виконав. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.104 9 ЦК України позичальник зобовязаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором. А позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення непогашеної суми кредиту в розмірі 11012,91 грн. та несплачені проценти в розмірі 2185,39 грн. знайшли своє повне підтвердження, є обґрунтованими, доведеними, а тому вони підлягають до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.3 ст.550 ЦК України кредитор не має права на неустойку, у разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобовязання (ст.617 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що відповідач [PERSON] вчасно не сплачує кошти згідно кредитного договору у зв'Язку з тяжким матеріальним становищем, що викликано фінансовою кризою у країні, тому на думку суду, позивач не довів, що відповідач навмисно не виконав умови договору, а відповідач на думку ^суду довів, що дані обставини сталися внаслідок випадку, а саме фінансовою кризою, тому суд вважає, що позивач не має права на неустойку згідно договору, тому в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено державне мито на користь держави в розмірі 225,69 грн. згідно платіжного доручення №1105 від 26 лютого 2010 року, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. згідно платіжного доручення №1109 від 26 лютого 2010 року, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved