Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі- Фонд) про стягнення моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров,я внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що працюючи з 11.11.1991 року по 2.10.1995 року у ВАТ « Криворізький залізорудний комбінат» підземним гірничим майстром, підземним кріпильником, тобто працюючи в умовах впливу підвищеної концентрації пилу, які значно перевищують припустимі норми, він отримав професійні захворювання, втратив працездатність, здоров`я, потерпає від фізичних та моральних страждань, змушений втрачати багато сил і часу для організації свого життя і побуту. Висновком МСЕК від 15.03.2005 року йому встановлено вперше 20% втрати працездатності. При огляді 08.04.2010 р. ступінь втрати професійної працездатності встановлена 40% та третя група інвалідності. Основний діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії . Пиловий бронхіт 1-11 ст.Емфізема легень 1-11 ст., ЛНІ-Пст. Захворювання зв`язане з тривалістю роботи в шкідливих умовах праці, в умовах підвищеного , несприятливого виробничого мікроклімату. Все це призвело до отримання позивачем фізичних та моральних страждань. Позивач вважає, що факт заподіяння йому моральної шкоди наявний, оскільки він частково на 20% , а потім на 40% втратив професійну працездатність в працездатному віці від професійних захворювань , що спричиняє йому фізичні та моральні страждання, він відчуває незручності в повсякденному житті, змушений терпіти фізичні болі та моральні страждання, відчувати себе неповноцінною людиною, як вдома так і перед сторонніми людьми. Всі вказані ним факти та обставини призводять до значних моральних страждань та переживань, значним чином змінили ритм та порядок його життя, порушили його нормальні життєві зв`язки , для чого він повинен прикладати значні додаткові зусилля для продовження свого життя. Позивач оцінює моральну шкоду, яка підлягає стягненню з відповідача у сумі 176 800 грн., яку і просив стягнути на його користь. Як видно із письмової заяви ( а.с. 30) позивач підтримував свої позовні вимоги і просив розглянути справу у його відсутність . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала у повному обсязі. Представник відповідача - проти позову заперечувала пояснивши, що Законом України « Про загальнообов,язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі втрати потерпілим професійної працездатності відшкодування моральної шкоди не передбачене. Фонд виплачує моральний збиток тільки за наявності факту спричинення моральної шкоди яку встановлює МСЕК. Даний факт встановлений відносно позивача не був. Крім того, 1 січня 2008 року набрав чинності Закон України "Про Державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 року №107-УІ, в якому на підставі п.44 розділу 2 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» у Законі України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» у п.З розділу XI «Прикінцеві положення»: після абзацу третього доповнено новим абзацом такого змісту: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди ушкодження його здоров`я у вигляді страхової виплати у відшкодування моральної шкоди за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Суд вважає, що факт заподіяння позивачу моральної шкоди наявний, оскільки він частково - на 20% , а згодом на 40% втратив професійну працездатність в працездатному віці від профзахворювань згідно висновків МСЕК, що спричиняє йому фізичні та моральні страждання, він відчуває незручності в повсякденному житті, змушений терпіти фізичні болі та моральні страждання, відчувати себе неповноцінною людиною, як вдома так і перед сторонніми людьми. Крім того, у судовому засіданні було з`ясовано, що на день розгляду справи стан здоров`я позивача погіршується, він змушений постійно лікуватися як амбулаторно, так і в стаціонарах, однак, поліпшення не настає, хвороба прогресує. Ці факти підтверджені наявними у матеріалах справи виписками із історії хвороби . В позові позивач зазначає , що у зв`язку з хворобою він не може запезпечувати достатнє матеріальне забезпечення родині, не може виконувати звичайну чоловічу роботу, відчуття безпорадності, неповноцінності викликає в нього дратливість, вибухи гніву. Він не може навіть попіклуватися про себе в повсякденному житті, постійно потребує допомоги рідних. Він перетворився з сильного, здорового чоловіка в хвору, безпорадну людину, постійно відчуває задуху, його давить кашель, а тому він не має можливості спілкуватися з друзями, родичами. Порушені його нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя, він втратив зв`язок з трудовим колективом, став ізольованим від різних заходів, в яких раніше приймав участь. Через матеріальне положення, яке погіршилося, а також його матеріальної неспроможності, позивач змушений змінити свій спосіб життя, обмежити себе в харчуванні, придбанні одягу, предметів домашнього побуту. Всі одержувані від держави кошти, витрачає в основному на ліки. Змушені зміни в життєвих відносинах, сімейних обставинах, викликають у позивача моральні переживання, почуття безвихідності і відсутності перспектив на майбутнє. Всі вказані позивачем факти та обставини призводять до значних моральних страждань та переживань, значним чином змінили ритм та порядок його життя, порушили його нормальні життєві зв`язки, для чого він повинен прикладати значні додаткові зусилля для продовження свого життя. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує, характер та об`єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаного профзахворювання, тривалість лікування, втрату можливості його повної трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін його життєвих зв`язків, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки, позивачем втрачено 20% професійної працездатності по профзахворюванням згідно первинного висновку МСЕК від 15.03.2005 застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 1 січня 2008 року». Тобто, з 01.01.2008 року у Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві відсутній обов`язок, щодо відшкодування моральної шкоди всім застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку. По-друге, 20 березня 2007 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності", відповідно до яких всі норми даного закону, якими передбачалося виплата моральної шкоди - виключено. Таким чином, Фонд соціального страхування ... не повинен виплачувати позивачу моральну шкоду. Крім того, позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, тобто позивач пропустив строк, у межах якого він мав право звернутися до суду з вимогою про захист свого права. Суд, проаналізувавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, давши їм оцінку, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач з 11.11.1991 року по 2.10.1995 року у ВАТ « Криворізький залізорудний комбінат» працював підземним гірничим майстром, підземним кріпильником, що підтверджено копією трудової книжки . Відповідно до акта розслідування професійного захворювання від 27.01.2004 року , професійне захворювання виникло за обставин виконання робіт, що характеризувалися підвищеним впливом шкідливих факторів на організм людини . При обговоренні питання про спричинення позивачу морального збитку, суд враховує конкретні обставини спричинення шкоди, стан його здоров`я. За час роботи позивач отримав професійне захворювання, згідно акту розслідування професійного захворювання від 27.01.2004 року , та за висновками первинної МСЕК від від 15.03.2005 року йому встановлено вперше 20% втрати працездатності. При огляді 08.04.2010 р. ступінь втрати професійної працездатності встановлена 40% та третя група інвалідності. Основний діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії . Пиловий бронхіт 1-11 ст.Емфізема легень 1-11 ст., ЛН 1-11 ст. Оскільки позивач є застрахованою особою відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», згідно зі ст.21 п.1 «є» 28 ч.З вказаного Закону , в обов`язки відповідача входить своєчасне та в повному обсязі відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я у вигляді страхової виплати у відшкодування моральної шкоди за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Суд вважає, що факт заподіяння позивачу моральної шкоди наявний, оскільки він частково - на 20% , а згодом на 40% втратив професійну працездатність в працездатному віці від профзахворювань згідно висновків МСЕК, що спричиняє йому фізичні та моральні страждання, він відчуває незручності в повсякденному житті, змушений терпіти фізичні болі та моральні страждання, відчувати себе неповноцінною людиною, як вдома так і перед сторонніми людьми. Крім того, у судовому засіданні було з`ясовано, що на день розгляду справи стан здоров`я позивача погіршується, він змушений постійно лікуватися як амбулаторно, так і в стаціонарах, однак, поліпшення не настає, хвороба прогресує. Ці факти підтверджені наявними у матеріалах справи виписками із історії хвороби . В позові позивач зазначає , що у зв`язку з хворобою він не може запезпечувати достатнє матеріальне забезпечення родині, не може виконувати звичайну чоловічу роботу, відчуття безпорадності, неповноцінності викликає в нього дратливість, вибухи гніву. Він не може навіть попіклуватися про себе в повсякденному житті, постійно потребує допомоги рідних. Він перетворився з сильного, здорового чоловіка в хвору, безпорадну людину, постійно відчуває задуху, його давить кашель, а тому він не має можливості спілкуватися з друзями, родичами. Порушені його нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя, він втратив зв`язок з трудовим колективом, став ізольованим від різних заходів, в яких раніше приймав участь. Через матеріальне положення, яке погіршилося, а також його матеріальної неспроможності, позивач змушений змінити свій спосіб життя, обмежити себе в харчуванні, придбанні одягу, предметів домашнього побуту. Всі одержувані від держави кошти, витрачає в основному на ліки. Змушені зміни в життєвих відносинах, сімейних обставинах, викликають у позивача моральні переживання, почуття безвихідності і відсутності перспектив на майбутнє. Всі вказані позивачем факти та обставини призводять до значних моральних страждань та переживань, значним чином змінили ритм та порядок його життя, порушили його нормальні життєві зв`язки, для чого він повинен прикладати значні додаткові зусилля для продовження свого життя. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує, характер та об`єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаного профзахворювання, тривалість лікування, втрату можливості його повної трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін його життєвих зв`язків, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки, позивачем втрачено 20% професійної працездатності по профзахворюванням згідно первинного висновку МСЕК від 15.03.2005 року , дата якого є датою страхового випадку, який настав вже після 1 квітня 2001 року, тобто вже після введення в дію Закону України „Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності", з урахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди позивачу, зважаючи на той факт, що з 08.04.2010 року йому встановлено 40% втрати працездатності , та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути на його користь 40 000 грн. з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Також, рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено обов,язок Фонду... відшкодовувати моральну шкоду , заподіяну умовами виробництва, з втратою потерпілим професійної працездатності. Вказане положення не виключає обов`язку Фонду відшкодовувати моральну шкоду, спричинену умовами виробництва, в інших випадках, коли здійснення права застрахованих на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, спричиненої умовами виробництва, повинно забезпечуватись Фондом на підставі ст.ст.1, 5, 6,13,21 та частини 3 ст.28 цього Закону всім потерпілим, в тому числі в випадку тимчасової, стійкої або повної втрати професійної працездатності. Саме цим Законом , на час встановлення позивачеві первинно ( в лютому 2002 року) втрати працездатності, урегульовано порядок відшкодування шкоди внаслідок нещасних випадків та профзахворювань, які спричинили втрату працездатності, а тому посилення представника відповідача на пропуск терміну позовної давності відповідно до ЦК та КЗоТ України є безпідставними. Виходячи з того, що право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло з 15.03.2005 року дія Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік», яким внесені зміни в Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» щодо припинення відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку з 1 січня 2008 року» на правовідносини сторін не поширюється, тому посилання відповідача на вказані Закони, як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог суд вважає необгрунтованими. Згідно з рішенням Конституційного Суду №6-рп\\2007р, від 09.07.2007р.; № \~ \~ \~ \~10-рп\\2008 р від 22.05.2008р.» Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію, чи скасовувати їх, оскільки з об,єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина». Тобто, право застрахованої особи на отримання страхових виплат виникає під час дії законодавчих актів, які надають йому право на отримання відшкодування моральної шкоди. Представник відповідача, заперечуючи проти заявленого позову, у судовому засіданні, на підставі ст.. 60 ЦПК України не надав доказів на спростування тверджень позивача. З урахуванням викладених обставин та наданих в порядку ст.. 60 ЦПК України доказів суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди незалежно від наявності чи відсутності з цього приводу висновку [PERSON] , яку повинен відшкодувати позивачу відповідач, як одну із передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що спричинили втрату працездатності» страхових виплат.

Outcome: partial