Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

23.06.2010 року [PERSON]. звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є учасником Великої Вітчизняної війни і відповідно до ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту має право щорічно до 5 травня отримувати разову допомогу в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Відповідач в порушення вимог цього Закону з 2007 року і по 2010 рік році сплатив їй лише, в 2007 році - 55 гривень, а мав сплатити 1230 гривень (418 х 3 = 1230 гривен), в 2008 році 65 гривень, а мав сплатити 1254 гривні (498 х 3=1254 гривні), в 2009 році 70 гривень, а мав сплатити 1424 гривні ( 706 х 3 = 1424 гривні), і в 2010 році сплатив 120 гривень., а мав сплатити 2118 гривень (706 гр. х 3= 2118 гривень), тобто недоплатив за вказані роки 5786 гривень, оскільки розмір мінімальних пенсій слід враховувати той, який був встановлений на момент виплати допомоги. Коли вона дізналася про порушення свого права, одразу звернулася до відповідача з письмовою заявою, але їй відповідач відмовив в нарахуванні і видачі недорахованих за Законом сум, тому просить визнати дії відповідача неправомірними та зобов*язати його нарахувати і виплатити їй за 2007 - 2010 роки включно і поновити строк звернення до суду, оскільки вважає, що строк нею пропущений з поважних причин, оскільки вона не знала Законів та хворіла. Позивач у судове засідання не з*явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність та задовольнити вимоги. Представник УПСЗН Волноваської РДА в судове засідання не з*явився, у своїй письмовій заяві просить суд розглянути позов у його відсутність, позовні вимоги не визнає, оскільки позивач є учасником ВВВ та перебуває на обліку в УПСЗН. Ст.14 Закону Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту передбачає виплату їй щорічної допомоги до 5 травня в розмірі 3-х мінімальних пенсій за віком, але відповідно до ст. 28 Закону України Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком застосовується тільки для визначення розмірів пенсій, призначений відповідно до цього Закону, тобто цей розмір застосовувати для визначення надбавок, підвищень до пенсій та розмірів допомог не передбачено. Відповідно до ст.17 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту фінансування витрат, пов*язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Вони є розпорядником бюджетних коштів Державного Бюджету 3 рівня і відповідно до ст.51 п.1 БК України беруть бюджетні зобов*язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань. Відповідно до Закону України Про державні бюджети України на указані роки було визначено розмір щорічної разової допомоги до Дня перемоги учасникам війни в 2007 році 55 гривен, в 2008 році 65 гривень, в 2009 році 70 гривень і в 2010 році 120 гривень., які були виплачені і отримані позивачем. Вважає, що виплата позивачу здійснена в межах виділених лімітних асигнувань на кожний поточний рік і не може відповідати за зобов*язаннями бюджету держави, тому вимоги позивача, про виплату грошової допомоги відповідно до Закону про Державні Бюджети, безпідставні і не можуть бути задоволені. Представник відповідача, управління Державного казначейства у Волноваському районі, також в судове засідання не з*явився, надав письмову заяву, у якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги не визнає, оскільки не є належним відповідачем. Суд, вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач дійсно є учасником Великої Вітчизняної війни та користується правами та пільгами, встановленими Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту №3551-ХП від 03.04.2004 року і це підтверджується посвідченням АБ № 503136, що є наявним у справі. Відповідно до вимог ст.14 цього Закону вона має право на отримання щорічно 3-х мінімальних пенсій за віком. Фінансування витрат, пов*язаних з введенням в дію Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, відповідно до ст.17 здійснюється за рахунок коштів державного та міського бюджетів, а виплата разової грошової допомоги до 5 Травня - в розмірах, передбачених ст.ст.12-16 вказаного Закону, УПСЗН, на яке покладений обов*язок здійснення виплати разової грошової допомоги саме в розмірах, передбачених Законом Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Як вбачається з відповіді УПСЗН Волноваської райдержадміністрації на заяву позивача, останній виплачена разова грошова допомога щорічно починаючи з 2007 року і по 2010 рік включно, відповідно 55 гривень, 65 гривень, 70гривень та 120 гривень. Виплати було зроблено за кожен рік у квітні відповідного року. Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього СРСР за самовіддану працю та бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, виплачується разова грошова допомога у розмірі чотирьох мінімальних пенсій за віком, іншим учасникам війни - у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було внесено зміни до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якими визначено, що розмір грошової допомоги до 5 травня визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, установлених законом про державний бюджет України. Проте Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 вказані зміни визначено такими, що не відповідають Конституції України. Статтею 70 Закону України «Про Державний бюджет на 2010 рік» надано право Кабінету Міністрів України у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів тих виплат, вихідним критерієм яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір щорічної допомоги до 5 травня, згідно із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Позивачка просить поновити строк звернення до суду, посилаючись на те, що вона не знає законів і часто хворіє тому своєчасно не звернулась за своїм порушеним правом до суду. Враховуючи, що не знання законів не є підставою для поновлення строку, окрім того позивачка не надала суду доказів в підтвердження того, що за станом здоров»я вона не змогла звернутися своєчасно до суду, окрім того відповідач в цій части позову також просив відмовити, тому в поновленні строку необхідно відмовити за безпідставністю вимог. Суд дійшов висновку, що виплата спірної грошової допомоги у 2010 році в розмірі 120 гривен є неправомірною з огляду на наступне. Відповідно до Закону України Про державний бюджет України на 2010 рік було визначено розмір щорічної разової допомоги до Дня перемоги учасникам війни в сумі 120 гривен, що є порушенням норми спеціального Закону, відповідно до редакції ст. 14 якого, щорічно до 5 травня учасникам війни виплачується разова грошова допомога з розмірах - трьох мінімальних пенсій за віком. Отже, враховуючи положення ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в редакції, яка діяла на момент спірної виплати, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуми для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом. Суму прожиткового мінімуму на 2010 рік на одну особу, яка втратила працездатність в розрахунку на місяць встановлено Законом України Про Державний бюджет України на 2010 рік» в розмірі 706 гр. Таким чином розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік, який повинен бути виплачений позивачу, складає - 2118 гривен (706 гр.х 3=2118 гривен). Позивачу виплачено у квітні 2010 року лише 120 гривен, тобто недоплачена сума допомоги за 2010 рік складає 1998 гр. (2118 гривен - 120 гривен). Стаття 56 Конституції України передбачає право кожного на відшкодування за рахунок держави шкоди, завданої незаконним рішенням, діями чи бездіяльністю органів державної влади (що має місце у даному випадку), саме тому позовні вимоги позивача, як громадянина України, є обгрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі і за рахунок коштів державного бюджету України. На підставі викладеного, Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, ст.17,95 Конституції України,

Outcome: dismissed