overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-14 00:00:00

В лютому 2010р. ЖКП ММР «Південь» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивували тим, що відповідач є власником квартири 4 по вул. Васляєва, бум. Миколаєві, яка відповідно до ст.ст.156,162 ЖК України, зобов'язаний своєчасно оплачувати витрати по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території. Проте відповідач, взяті на себе зобов'язання, не виконує, в зв'язку, з чим утворилася заборгованість яка станом на 01.06.2010 р. складає 2395,42 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд, стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив та просив стягнути з відповідача борг за періоди з 01.10.2006 р. по 31.05.2010 р. у розмірі 2099,16 грн. Відповідачка позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] проживає в [INFO] і є її власником. Крім того згідно довідки Ф-3 в даній квартирі зареєстровано дві особи: [PERSON], [PERSON]. Будинок 6 по вул. Васляєва в м. Миколаєві відноситься до державного житлового фонду (комунальна власність) і знаходиться на балансі ЖКП ММР «Південь», який здійснює побутове обслуговування вказаного будинку. Згідно ст.ст.156,162 ЖК України, власник квартири зобов'язаний своєчасно оплачувати витрати по утриманню будинку (квартири) та прибудинкової території. Проте, згідно наданого позивачем розрахунку, сума заборгованості за експлуатаційні витрати відповідача, за період з 01.10.2006р. по 31.05.2010р., складає-2099,16 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач, будучи власником квартири [ADDRESS], взятих на себе зобов'язань по утриманню будинку (квартири) та прибудинкової території, не виконує. На підставі вищевикладеного, оцінюючи докази в сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача, на користь позивача, підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення пов'язані з розглядом цивільної справи в сумі 30 грн. 00 коп. і підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 51 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-14 00:00:00

25 листопада 2009 року до Овідіопольського районного суду звернулось товариство з вищеназваним позовом в якому зазначено, що [PERSON] працював в товаристві в якості водія з 26 червня 2007 року по 17 грудня 2008 року. Під час виконання трудових своїх обов'язків відповідачем була задана шкода у сумі 6134 гривні. В зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача заподіяну при виконанні трудових обов'язків та стягнути судові витрати. Представник позивача в ході судового засідання позовні вимоги підтримала. Відповідач копію позову отримав, однак до суду повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Причини неявки судом невідомі. Заслухавши пояснення представника позивача, яка не заперечує проти прийняття заочного рішення, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Відповідно до статті 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмирі , шкоди заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадках, коли: майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншим разовими документами . Так судом встановлено, що 26 червня 2007 року відповідно до наказу № 910-к по Закритому акціонерному товариству з іноземною інвестицією «Запорізький автомобільний будівельний завод» (код 22489645) [PERSON] [INFO] був прийнятий на роботу в якості водія автомобіля. Під час виконання своїх трудових обов'язків відповідач неодноразово був направлений у службові відрядження при цьому відповідач отримував грошові кошти з каси товариства під звіт. 26 листопада 2008 року адміністрацією був складений акт перевірки діяльності відповідача на підставі чого того ж дня був виданий наказ № 364. Відповідно до даного наказу було встановлено, що шкода товариству була заподіяна відповідачем при виконанні його трудових обов'язків, а саме була встановлена невідповідність наданих документів в місцях мешкання при відрядженні, та невідповідність чеків на витрати та придбання палива на АЗС. Шкода товариству складає в сумі 6434 гривні, судом перевірено, складено вірно. З урахуванням вищеназваного суд вважає, що позов є обгрунтований та підлягає задоволенню. При поданні позову позивач сплатив державне мито в сумі 64 гривні 34 копійки та витрати на інформаційно технічне забезпечення у сумі 120 гривень, що підтверджується квитанцією та платіжними дорученнями. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення з відповідача. А всього з відповідача необхідно стягнути 6618 гривень 34 копійки. (6434+64.34+120=6618.34).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-14 00:00:00

В лютому 2010 року ПАТ «[PERSON] Аваль» звернулося до суду з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, ВАТ «[PERSON] аваль»(яке в подальшому змінило назву на ПАТ «[PERSON] Аваль») та відповідачем 20.11.2007 року був укладений кредитний договір №014\\08-112\\72092 на суму 13900,00 грн. зі сплатою 27 % річних. Оскільки відповідач, взяті на себе зобовязання не виконує зявилась заборгованість у розмірі: 13454,96 грн. - неповернута сума кредиту; 1867,80 грн. - заборгованість за простроченими платежами та відсотками; 305,79 грн. - заборгованість за поточними відсотками; 968,17 грн. - пеня, а всього 16596,72 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 16596,72 грн., також судовий збір в сумі 165,97 грн. та витрати, сплачені позивачем на інформаційно-технічне забезпечення, у зв'язку з розглядом справи в сумі 120 грн., а також розірвати кредитний договір. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Між сторонами 20.11.2007 року був укладений кредитний договір №014\\08- 112У72092 на суму 13900,00 грн. сплатою 27 % річних. З умовами договору [PERSON] був ознайомлений, договір був ним підписаний. Станом на 19.01.2010 року, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем прийнятого на себе зобов'язання за договором кредиту, сума заборгованості становить: 13454,96 грн. - неповернута сума кредиту; 1867,80 грн. - заборгованість за простроченими платежами та відсотками; 305,79 грн. - заборгованість за поточними відсотками; 968,17 грн. - пеня, а всього 16596,72 грн. У відповідності до ст.ст.525, 526, 530, 611 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, зазначений у договорі, однобічна відмова від виконання договору не допускається. Таким чином, суд вважає, що вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: судовий збір в сумі 165,97 грн. та витрати, сплачені позивачем на інформаційно-технічне забезпечення, у зв'язку з розглядом справи в сумі 120,00 грн. На підставі ст.ст.525, 526, 530, 542-543, 554, 611 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], посилаючись на той факт, що відповідач позбавлена батьківських прав відносно дітей, вона призначена їх опікуном, добровільно відповідач не надає коштів на утримання дітей, а тому вона змушена звертатись до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги і просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки. За таких обставин, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних доказів у відсутності відповідача, відповідно до вимог ст.ст. 169 ч.4, 224 ч.2 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], матірю яких є [PERSON] - відповідач по справі, перебувають під опікою [PERSON] у сімейній формі виховання (а.с.З). Відповідно до рішення Деснянського районного суду м.Києва від 11.11.2004 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відповідно неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно розпорядження Деснянської районної у м.Києві державної адміністрації №№1157, 1 158 від 18.12.2009 року, [PERSON] призначена опікуном над неповнолітніми [PERSON] Дарєю та [PERSON] (а.с.4, 5). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначила позивач в судовому засіданні відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, а тому вона має намір вирішити питання про стягнення аліментів в судовому порядку відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідач є працездатною, має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, який вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти щомісячно в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини до досягнення повноліття. Відповідно до вимог ст. 367 ч.І п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Суд відкликає з виконання Державною виконавчою службою виконавчий лист №2-2954, виданий на підставі рішення Деснянського районного суду м.Києва від 05.12.2007 року, враховуючи той факт, що діти з державного навчально-виховного закладу д/б Малятко у сімейну форму виховання і суд стягує з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей на користь [PERSON]. Відповідно до вимог ст.ст.81, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду судової справи у розмірі 120 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 27 квітня 2010 року з позовом, вказавши, що 20 квітня 2002 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 06 вересня 2002 року в них народився син [PERSON], який проживає з батьками. Чоловік їй матеріальної підтримки не надає, тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до повноліття дитини. У судовому засіданні позивачка на позові наполягає. Відповідач у судовому засіданні з позовом згодний. Вислухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов піддягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 квітня 2002 року, 06 вересня 2002 року в них народився син [PERSON] (а.с.4,5 - копії свідоцтв про одруження, про народження), який проживає з батьками (а.с.7 - довідка). У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. У відповідності зі ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання однієї дитини визначається судом. З урахуванням обставин справи, судом розмір аліментів визначається в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не мети, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до повноліття дитини, як передбачено ч.2 ст.182 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-14 00:00:00

Військовий прокурор Миколаївського гарнізону звернувся до суду в інтересах Будинкоуправління №1 КЕВ м. Миколаєва звернулося до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості по комунальним послугам у загальному розмірі 2565грн.06коп. Прокурор до судового засіданні не з'явився, незважаючи на належне повідомлення про дату слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надав заяву, у якій вимоги позову визнала та просила розглянути справу за її відсутністю. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутністю прокурора та відповідача, оскільки у справі досить даних про права та взаємини сторін. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, у квартирі [ADDRESS] та знаходиться на балансі Будинкоуправління №1 КЕВ м. Миколаєва зареєстрована відповідач як власник житлового приміщення, у зв'язку з чим між сторонами укладено договір, за яким позивач надає відповідачу послуги по утриманню житла, а остання повинна своєчасно вносити плату за їх отримання щомісячними платежами. Відповідно до наданої довідки, за період з лютого 2006року по 28.01.201 Ороку за надані послуги по утриманню житлового приміщення квартири №54 у відповідача виникла заборгованість у загальному розмірі 2565грн.06коп. На підставі наведеного, у відповідності до ст. ст. 68, 150, 162 ЖК України, суд приходить до висновку, що пред'явлені вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до ст. ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача на користь держбюджету підлягають стягненню ІТЗ у розмірі 30грн.00коп., а також судовий збір на користь держави у розмірі 51грн.00коп. Позов - задовольнити. Стягнути з [PERSON] на користь Будинкоуправління №1 КЕВ м. Миколаєва заборгованість у загальному розмірі 2565грн.06коп., а також судовий збір на користь держави у розмірі 51грн.00коп. та послуги за інформаційно-технічне забезпечення у розмірі З0грн.00коп. на користь держбюджету Центрального району м. Миколаєва. Рішення набирає законної сили через десять днів з дня його проголошення. Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до КП «Миколаївське МБТІ» про визнання права власності. У судовому засіданні представник позивачки підтримав вимоги у повному обсязі , на задоволенні наполягав, суду пояснив, відповідач відмовляється здійснювати реєстрації права власності, посилаючись, на відсутність підстав повторної реєстрації права власності на спірний об`єкт. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, просили слухати справу у їх відсутність, згідно поданої заяви не заперечували проти задоволення позову. Ухвалою суду справа слухалася у відсутність представника відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на підставі рішення народного суду Центрального району м. Миколаєва від 23.06.1976 р. на праві власності належить 18/100 частки домоволодіння №59 по вул. 68 Десантників у м. Миколаєві .Дане домоволодіння складається із житлового будинку літ.А, загальною площею 176.0 кв.м., житловою площею 84, 5 кв.м., житлового будинку літ.Б, загальною площею 77.5 кв.м., житловою площею 35.6 кв.м, підвалу літ.Дпд, гаражу літ.Р., сараю літ.Г., сараю літЖ., гаражу літ.Н, вбиральні літ К., літньої кухні літ.М., сараю літ.С., душ літ.Т, сараю літ.У, огорожі №2,3,4,6,7,8, споруди 1. На підставі її заяви вказане рішення в Миколаївському МБТІ було зареєстровано 24.07.1976 р. Позивачем було втрачено оригінал рішення вищевказаного суду. Отримавши копію цього рішення, вона звернулася до відповідача з заявою про державну реєстрацію права власності на належне їй нерухоме майно. Рішенням КП „Миколаївське МБТІ від 30.04.2010 р. їй було відмовлено в реєстрації права власності на 18/100 часток домоволодіння №59 по вул.68 Десантників у м. Миколаєві, в звязку з тим, що повторна реєстрація права власності законом не передбачена. Згідно ст.І82 ЦК України, право власності на нерухоме майно полягає обовязковій державній реєстрації. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред` явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документую який засвідчує право власності Як вбачається із зміст уст.19 ч.1 п.5 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, державна реєстрація прав проводиться зокрема на підставі рішень судів, що набрали законної сили. В силу вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати сплачено при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-14 00:00:00

29 жовтня 2009 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 15.01.2002 року між ним та відповідачем був укладений Договір позики, відповідно до якого ним передано [PERSON] суму, еквівалентну 18525 доларів СІНА на строк до 15.01.2003 року. Про що відповідач власноруч написав розписку, проте сума боргу до теперішнього часу не повернуто, у звязку з чим просить стягнути на свою користь з відповідача 147 829 грн.50 коп., що еквівалентно 18525 доларам США на час подачі позову. Крім того, позивач просив задовольнити клопотання щодо поновлення строку звернення до суду, оскільки, на його думку, він пропущений з поважних причин. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали. Відповідачка заявлені вимоги не визнала, стверджуючи, що нею дійсно було отримано від позивача у борг суму, проте значно меншу ніж вказано у розписці, яку було написано під тиском з боку позивача та з погрозами. Крім того наполягала на тому, що усю суму боргу вона сплатила своєчасно та позивачем, без поважних причин, пропущено строк звернення до суду з позовом. Вислухавши сторін, представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 15.01.2002 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір займу, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі, еквівалентному 18 525 доларів CILLA, на строк до 15.01.2003 року. Дана обставина підтверджується розпискою. У період з 26.08.2004 року по 29.08.2009 року [PERSON] відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби. Будь яких доказів, в обґрунтування доводів [PERSON], у тому числі щодо виплати суми боргу відповідачем позивачу суду не надано. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник забов*язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, зазначені події відбулися вісім років тому. Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України, визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Із наданої позивачем довідки вбачається, що позивачем пропущений строк звернення до суду через перебування у місцях обмеження волі. Проте суд не може погодитися з тим, що це є поважною причиною пропуску строку позовної давності, через що не має підстав для його поновлення. З огляду на вищевикладене, оцінюючи надані докази у сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в звязку з пропуском строку звернення до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-14 00:00:00

26.03.2010 року заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини, після тітки [PERSON], яка померла 03.11.2007 року. Заявниця зазначає, що [PERSON] залишила заповіт на її користь, яким заповідала все своє майно, тому у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а по минуваню цього строку із наміром отримати правовстановлюючий документ, але їй було відмовлено, оскільки викладений у заповіті текст є незрозумілим. Вважає, що фактично прийняла спадщину, тому просить встановить цей факт в судовому порядку. В судовому засіданні заявниця [PERSON] свої вимоги підтримала, просила задовольнити заяву. Заінтересовані особи представник Вознесенської селищної ради Вознесенського району в судове засідання не з»явились, надіслали на адресу суду заяву, в якій вказали що проти заяви [PERSON] не заперечують, просять слухати справу у їх відсутність. Вислухавши доводи заявниці по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню зважаючи на наступне. [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть померла 03.11.2007 року в с. Вознесенське Вознесенського району Миколаївської області ( а.с.8). Відповідно до заповіту від 21.04.2006 року [PERSON] заповідала [PERSON] земельну ділянку площею 4.56 га., що знаходиться в межах Вознесенської сільської ради, житловий будинок в с. Вознесенське вул. Кузнечцій 16а та грошові заощадження на особових рахунках № 2415, №0556, № 91551/213, що знаходяться в ощадбанку України № 3153 м. Вознесенська ( а.с.14). Згідно відповіді Завудуючої Першої Вознесенської державної нотаріальної контори від 07.10.2008 року оформлення спадщини на той момент було неможливе, так як викладений у заповіті текст був незрозумілим ( а.с.32). Відповідно до ст.256 ЦПК України судом може бути встановлений юридичний факт від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо діюче законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення. Статтею 15ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. [PERSON] померла 03.11.2007 року, тобто спадщина відкрилася під час дії Цивільного кодексу України 2003 року. Відповідно до поданих заявницею доказів, а саме: заяви про прийняття спадщини від 30.11.2007 року до Вознесенської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про прийняття спадщини ( а.с.5)., витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі ( а.с.29) [PERSON] у встановлений законом спосіб та строки, відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1270 ЦК України прийняла спадщину. Зважаючи на викладене, суду має відмовити у задоволенні вимоги [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, що не позбавляє її права в інший спосіб захищати свої цивільні права та інтереси. Зважаючи на викладене та

Outcome: dismissed