Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду Дзержинського району м. Харкова з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Український промисловий банк, в якій просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» на її користь суму коштів в загальному розмірі 3\~961,76 доларів США, в тому числі суму основного боргу в розмірі 3\~755 доларів США, суму нарахованих відсотків за період з 05.03.2009 року по 31.08.2009 року в розмірі 206,76 доларів США, та суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 50\~000 гривень. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2009 року, ухваленому у справі за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю „Український промисловий банк в особі Харківської філії ТОВ „Укрпромбанк про стягнення суми, позовні вимоги були задоволені частково. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю „Український промисловий банк в особі Харківської філії ТОВ „Укрпромбанк звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 02 листопада 2009 року, посилаючись на те, що відповідачі не були присутніми на засіданні 02 листопада 2009 року. Ухвалою від 22 січня 2010 року заяву представника відповідача товариства з обмеженою відповідальністю „Український промисловий банк в особі Харківської філії ТОВ „Укрпромбанк було задоволено, заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2009 року, ухваленому у справі за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю „Український промисловий банк в особі Харківської філії ТОВ „Укрпромбанк про стягнення суми було скасовано. В обґрунтування своїх позовних вимог, представник позивача посилається на те, що 06 березня 2007 року між позивачем, [PERSON] та Харківською філією ТОВ «Укрпромбанк», відділення №8 був укладений договір банківського вкладу №1008/0401982000424001. Відповідно до п. 1.1. даного договору позивач передала банку, а Банк прийняв грошові кошти в сумі 5 000.00 доларів США строком на 750 днів - з 06 березня 2007 року по 04 березня 2009р. Відсоткова ставка за вкладом складає 11% процентів річних. В той самий день позивачем були передані банку кошти в розмірі 500.00 доларів США, що підтверджується квитанцією №1008/132 від 6 березня 2007р. Як вказує позивач з 06.03.2007р. по 04.03.2009року згідно договору банк щомісячно сплачував позивачу відсотки. Постановою Правління Національного банку України від 20.01.2009 року №19/БТ в «Укрпромбанк» призначено тимчасову адміністрацію строком на 1 рік з 21.01.2009 року та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на 6 місяців з 21.01.2009р. до 21.07.2009р. Дізнавшись про це, позивач негайно, 26.01.2009р. письмово звернулася до банку з проханням повернути мені повністю вклад у дату повернення - 04 березня 2009 року для виконання хірургічної дорого коштовної операції. В листі ХФ ТОВ "Укрпромбанк" №2337 від 27.02.2009р. вказано, що повернути позивачу повністю вклад вони не можуть, а тільки частково з дозволу головного банку. На підставі цієї відповіді позивач двічі отримала з банку кошти: 5 березня 2009р. - п'ятсот дев'яносто шість доларів США; 17 квітня 2009р. - шістсот сорок дев`ять доларів США. Залишилась не виплаченою сума вкладу в розмірі 3755 доларів США. В судовому засіданні представник позивача уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача суму не нарахованих відсотків за період з 05.03.2009 року по 06.12.2009 року в розмірі 315,65 доларів США, прострочену суму боргу з обліку грошових коштів в розмірі 292,69 доларів США, суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 5\~000 грн., судові витрати у розмірі 120 грн. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, який підтримав свої позовні вимоги посилаючись на підстави, указані у позовній заяві, установив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як було встановлено судом, 06 березня 2007 року між [PERSON] та Харківською філією ТОВ "Укрпромбанк", відділення №8 укладений Договір Банківського Вкладу №1008/0401982000424001 відповідно до п. 1.1. позивач передала банку, а Банк прийняв грошові кошти в сумі 5000.00 доларів США строком на 750 днів - з 06 березня 2007 року по 04 березня 2009р. Відсоткова ставка за Вкладом складає 11% процентів річних. В той самий день позивачем передані Банку кошти в розмірі 500.00 доларів США, що підтверджується Квитанцією № 1008/132 від 6 березня 2007р. З 06.03.2007р. по 04.03.2009року згідно з договором Банк що місячно сплачував позивачу відсотки. Постановою Правління Національного банку України від 20.01.2009 року №19/БТ в «Укрпромбанк» призначено тимчасову адміністрацію строком на 1 рік з 21.01.2009 року та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на 6 місяців з 21.01.2009р. до 21.07.2009р. 26.01.2009р. позивач письмово звернувся до Банку з проханням повернути їй повністю Вклад у дату повернення - 04 березня 2009 року для виконання хірургічної операції. Згідно відповіді ХФ ТОВ "Укрпромбанк" №2337 від 27.02.2009р. повернути позивачу повністю вклад не має можливості, а тільки частково з дозволу Головного банку. На підставі цієї відповіді позивач двічі отримала з банку кошти: 25 березня 2009р. - п'ятсот дев'яносто шість доларів США; 17 квітня 2009р. - шістсот сорок дев`ять доларів США. Не виплаченою залишилась сума вкладу 3755 доларів США. Згідно відповіді №44-015/1162 від 18. 02.2009р. Національного банку України, вирішення всіх питань, пов'язаних з обслуговуванням клієнтів Банку належить до виключних повноважень Тимчасового адміністратора Банку. На звернення позивача до тимчасового адміністратора Банку Майданюка Олександра Георгійовича позивачу була надана відповідь №194/В від 09.04.2009р., про те, що заяву буде поставлено на облік за рахунком 9806 та задоволено в календарній черговості за наявність коштів. За цей термін відсотки на кошти, які знаходяться в Банку, нараховуватись не будуть. Проте, право позивача на повернення свого вкладу прямо передбачено договорами та законодавством України Згідно з частиною 1 статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу одна сторона, що прийняла від другої сторони або для неї грошову суму, що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з частиною 2 статті 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Крім того, згідно з частиною 2 статті 1066 ЦК України Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. На першу вимогу позивача відповідач зобовязаний виконати умови укладеного договору і повернути належні позивачу гроші. Проте зазначену вимогу відповідачем не виконано, що свідчить про його односторонню відмову від зобовязання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виповнятися належним чином і в встановлений термін відповідно до умов договору. Таким чином, відповідач будучи зобовязаним щомісячно виплачувати процентний дохід вкладнику по договору , припинив виконувати взяті на себе зобовязання допускаючи прострочення платежів, та після закінчення строку дії договору не повернув вклад . На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Оскільки відповідачем заперечень на позовну заяву не надано, суд змушений розглядати справу на підставі наданих доказів і вважає що є всі підстави для задоволення позову. Таким чином, внаслідок неналежного виконання ТОВ «Укрпромбанк» своїх зобовязань позивач зазнав збитків, які складаються із суми основного боргу в розмірі 3\~755 доларів США, суми нарахованих відсотків за період з 05.03.2009 року по 31.08.2009 року в розмірі 206,76 доларів США, а загалом 3\~961,76 доларів США, та має право на відшкодування цих збитків. Згідно заяви від 07 грудня 2009 року про видачу готівки, представник [PERSON] [PERSON] отримав у відділенні Харківського РУ АТ «Родовід Банк» суму основного боргу в розмірі 3\~755 доларів США. В судовому засіданні представником позивача були уточнені позовні вимоги, представник позивач просив стягнути суму не нарахованих відсотків за період з 05.03.2009 року по 06.12.2009 року в розмірі 315,65 доларів США, прострочену суму боргу з обліку грошових коштів в розмірі 292,69 доларів США, суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 5\~000 грн., судові витрати у розмірі 120 грн. Зясувавши вказані обставини при вирішенні дійсного спору суд прийшов до висновку про наявність моральної шкоди, що була нанесена позивачці, а саме про душевні страждання, які пережила остання, у звязку з вищевказаними подіями. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд також керується постановами Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Методичними рекомендаціями про відшкодування моральної шкоди (лист Міністерства Юстиції України № 35-13/797 від 13.05.2004 року. З врахуванням обставин справи суд вважає за достатнє стягнути з відповідача на користь позивачки 5 000 гривень моральної шкоди, виходячи з принципів розумності та справедливості. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати державного мита за позовами, що повязані з порушенням їх прав. Аналогічна норма міститься і в Декреті Кабінету Міністрів України «Про державне мито», зокрема згідно зі ст.4 цього Декрету: від сплати державного мита звільняються державні й громадські органи, підприємства, установи, організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених чинним законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав (пункт 10 ст.4 Декрету) та громадяни - за позовами про відшкодування збитків, завданих неповерненням у терміни, передбачені договорами або установчими документами, грошових та майнових внесків, які були залучені до акціонерних товариств, банків, кредитних установ, довірчих товариств та інших юридичних осіб, які залучають кошти та майно громадян (п. 37 ст.4 цього ж Декрету). Згідно зі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», також п.10 та п.37 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» відповідач звільнений від сплати державного мита. На підставі викладеного,

Outcome: approved