Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

У травні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про перерахунок щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни. Свої позовні вимога позивачка мотивувала тим, що вона відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни. Згідно ст. 6 зазначеного закону вона являєть дитиною війни, оскільки є громадянином України і на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни їй було менше 18 років.Цей факт підтверджується пенсійним посвідченням. Відповідно до положень Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції від 18.11.2004 року) вона має право на пільги та соціальні гарантії, передбачені законом. Зокрема, статтею 6 зазначеного Закону передбачено, що «дітям війни пенсії підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком». Але зазначена соціальна гарантія у вигляді доплати їй не виплачується в повному обсязі. Закон України «Про соціальний захист дітей війни», згідно прикінцевих положень набрав чинності з 1 січня 2006 року. Відповідно вступили в дію всі його положення щодо надання соціальних гарантій. Державні органи зобов'язані реалізувати ці положення. Її звернення до УПФУ Києво-Святошинського району Київської області залишаються безрезультатними. Вона отримую лише відповіді про відсутність механізму реалізації, відсутність коштів, закладених у державному бюджеті України і зупинення дії зазначеного положення. Статтею 77 (п.17) Закону України №3235-IV від 20.12.2005 року «Про Держава бюджет України на 2006 рік» та ст.71 (п.12) Закону України №489-V від 19.12.2006 рої «Про Державний бюджет на 2007 рік» було зупинено дію статті 6 ЗУ «Про соціальні захист дітей війни». [PERSON] суд України своїм рішенням №6-рп/2007 раї визнав положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» зазначеній частині таким, що не відповідає Конституції України. В ст.22 Конституї України закріплено, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинні законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Ч. 2 ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачені «державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами». Спробою обмежити встановлену статтею 6 Закону України «Про соціальний захя дітей війни» соціальну гарантію дітям війни, було прийняття Закону України державний бюджет України на 2008 рік» № 107-IV від 28.12.2007р., а саме підлую п. 41 розділу II, яким змінено положення зазначеної статті, але дані положення визнано неконституційним згідно рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 р. Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність. Бездіяльність відповідача грубо порушує її законні права, позбавляє права на отриання щомісячної доплати до пенсії в належному розмірі. Згідно з ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат і допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Тому пенсії та інші види соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування, не можуть бути нижче прожиткового мінімуму, який встановлюється законом. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність визначене Законами України про державний бюджет на відповідний рік (2007, 2008, 2009 роки). Вважає, що посилання УПФУ в Києво-Святошинського району Київської області на відсутність коштів, як причину невиконання встановленої гарантії - є нікчемними, і лише додатковим доказом грубого порушення її права. Виходячи з практики, реалізація права особи, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Таким чином, вона як дитина війни, наділена державою відповідним статусом статусом дитини війни, даний статус включає в себе й право на додаткові елемент соціального захисту, зокрема, закріплене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист діте війни» право на отримання надбавки до пенсії. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становив: з 01 січня - 380 грн., з 01 квітня -410,60 грн., з 01 жовтня - 415,11 грн. Виходячи з розрахунку: 4848,93 (сума щомісячних прожиткових мінімумів за 20Щ рік)х 30 % = 1454,68 грн., розмір невиплаченої відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальна захист дітей війни» пенсії за 2007 рік складає 1454,68 грн. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» розмір невиплаченої відповідно до ст. 6 Закону України «Пр« соціальний захист дітей війни» пенсії за 2008 рік складає 1158,60 грн. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» розмір невиплаченої відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» пенсії за 2009 рік складає 1195,20 грн. В 2008-2009 роках відповідач виплачував їй 10% мінімального розміру пенсії за віком. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообв'язкове державне пенсійне страхування) нараховані суми пенсії, які не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмежень будь-яким строком із нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Посилаючись на зазначене, [PERSON] просила визнати неправомірною бездіяльність [PERSON] Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області по невиплаті підвищення пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та зобовязати [PERSON] Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області провести перерахунок та виплату підвищення пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням норм ч. 1 ст. 28 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, стягнути з відповідача судові витрати в сумі 40 грн. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача [PERSON] Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно пенсійного посвідчення № 178961 позивачка є дитиною війни на яких поширюються гарантії і пільги, визначені Законом від 18.11.2004 № 95-ІV). Відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни від 18 листопада 2004 року № 2195-4 дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено. Статтею 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік дія даної норми була зупинена. [PERSON] Суд України рішенням № 6-рп\\2007 від 09 липня 2007 року по справі 1-29\\2007 вирішив визнати таким, що не відповідають Конституцїї України і є неконституційними положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік пункт 12 статті 71, яким зупинено дію ст. 6 Закону України № 2195-статті 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік № 489 від 19.12.2006 року і п.5 зазначеного рішення має преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції, при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними, Верховний Суд в своєму листі 14.07.2006 року № 1-5\\400 надав роз'яснення щодо застосування законодавства з аналогічних правових відносин з огляду на рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Кечко проти України» про незворотність дії у часі законів та інших нормативно - правових актів, крім випадків, коли вони пом'якшують, або скасовують відповідальність особи. Реалізація особою права на отримання бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, судами не повинні прийматися до уваги, у випадках, коли з набуттям чинності певним законом, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. Конституційний суд України в рішенні від 22.05.2008 року по справі 1-28 зазначив, що виходячи з того, що 09 липня 2007 року Конституційний суд України прийняв рішення у справі про соціальні гарантії громадян та відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність і з 09 липня 2007 року норма ст. 6 Закону України «Про соціальний статус дітей війни» про підвищення пенсії дітям війни на 30% підлягає виконанню. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Тому суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково по підвищенню позивачу пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з врахуванням позовної давності, за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 по 31 грудня 2009 року та з 1 січня 2010 року по 27 травня 2010 року на підставі рішення Конституційного суду України від 09 липня 2007 року від 22 травня 2008 року, оскільки в 2006 році [PERSON] Суд України не розглядав питання відповідності Конституції України норм Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік і підвищення пенсії проводиться лише з моменту набрання чинності Рішення [PERSON] Суду України від 09 липня 2007 року та від 22 травня 2008 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі Закону України „Про соціальний захист дітей війни від 18 листопада 2004 року № 2195-IV ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, ст. ст.257, 267 ЦК України, ст.ст. 9, 10, 88, 209, 212-214, 215 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial