Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на наступне: з 18 липня 1995 року по 12 березня 2009 року вона перебувала у шлюбі із відповідачем [PERSON] За час зазначеного шлюбу ними було придбано автомобіль [NUMBER] , який було зареєстровано на імя [PERSON] Під час розгляду справи про розірвання шлюбу в 2009 році [PERSON] стало відомо, що відповідач [PERSON] продав автомобіль [PERSON], при цьому ніякої згоди на продаж автомобіля позивачка не надавала. Посилаючись на положення ст. ст. 60, 61, 65 Сімейного кодексу України позивачка просить визнати договір-купівлі продажу автомобіля [NUMBER], недійсним, оскільки відчуження зазначеного автомобіля відбулось без її згоди у встановленому законом порядку. Третя особа [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], у якому заявляє самостійні позовні вимоги та ставить питання про визнання права власності на вищезазначений автомобіль, посилаючись на те, що 12 січня 2008 року між [PERSON] від імені якого діяв за довіреністю [PERSON] та нею, відповідно до Правил біржової торгівлі на біржі «Веста», було укладено договір купівлі-продажу № А-10-п автомобіля [NUMBER]. Оскільки, як зазначила у своєму позові [PERSON], згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» № [NUMBER] від 10.12.1991 року угоди, зареєстровані на біржі , не підлягають нотаріальному посвідченню та цей Закон є чинним і вимоги,щодо посвідчення угод не змінились, вона вважає, що на час складання даного договору сторонами дотримані всі вимоги дійсності угод: сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало внутрішній волі, всі умови договору виконані. [PERSON] вважає,що позов [PERSON] необґрунтований, а вона є законним повноправним власником спірного автомобіля, оскільки вона придбала автомобіль на законних підставах , сплатила за нього кошти в сумі 25000 гривень, на теперішній час також продовжує сплачувати необхідні витрати, пов,язані з утриманням автомобіля . У ході розгляду судом справи по суті [PERSON] доповнила та уточнила свої позовні вимоги та посилаючись на вищевикладене просила суд визнати її добросовісним покупцем спірного автомобіля. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримали. При цьому пояснили суду, що автомобіль [NUMBER], було придбано в 2005 році під час знаходження її у шлюбі з відповідачем [PERSON]. У звязку з тим, що продаж автомобіля FIAT DUCATO було здійснено з порушенням норм ст. ст. 60, 61, 65 Сімейного кодексу України просили суд визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля [NUMBER] , посвідчений Товарною біржею «Веста» від 12 січня 2008 року за № А-10-п, укладений між [PERSON] ( за довіреністю від імені [PERSON] - [PERSON] ) та [PERSON], позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В задоволенні позовних вимог [PERSON] просили відмовити, посилаючись на те,що зустрічний позов є необґрунтованим, оскільки позов про визнання права власності це не договірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно, не поєднано з конкретними вимогами про повернення майна чи усунення інших перешкод, не поєднане з позбавленням володіння. Відповідач [PERSON] в судому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав у повному обсязі, пояснив, що продаж автомобіля [NUMBER] було здійснено за правилами біржової торгівлі Товарної біржі «Веста» і ні яких порушень діючого законодавства не було. При цьому пояснив, що спірний автомобіль було придбано за кошти, зайняті у третьої особи і про продаж автомобіля позивачу [PERSON] було відомо, просив суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Позовні вимоги третьої особи [PERSON] визнав, щодо їх задоволення не заперечував. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала у повному обсязі, пред,явалений нею зустрічний позов підтримала у повному обсязі, пояснила, що спірний автомобіль було придбано на Товарній біржі «Веста» згідно правил біржової торгівлі. Зазначену в розписці суму 25000 грн. вона передала представнику [PERSON] - [PERSON] Вважає себе добросовісним набувачем і просила суд визнати право власності на спірний автомобіль, а в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. В судове засідання представник третьої особи Товарної біржі «Веста» не з,явився, повідомлявся про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином. В матеріалах справи є заява директора товарної біржі «Веста» [PERSON] з якої вбачається, що вона просить розглядати справу у відсутність представника ТБ «Веста», заперечень проти позовних вимог [PERSON] та [PERSON] не надали. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що вважає, позовні вимоги [PERSON] не обґрунтованими, стосовно позовних вимог [PERSON] не заперечував, вважаючи позов таким,що підлягає задоволенню . Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], іі представника [PERSON], відповідача [PERSON], третіх осіб, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, а в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] відмовити. При цьому суд виходив з наступного: Згідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Судовим розглядом встановлено, що в 2005 році під час шлюбу, який тривав з 18 липня 1995 року по 12 березня 2009 рік, подружжям [PERSON] та [PERSON] було придбано автомобіль марки «FIAT DUCATO». Автомобіль було зареєстровано в ВРЕВ № 1 ГУМВС України в Харківській області на ім,я [PERSON] Як вбачається з договору купівлі-продажу № А-10-п від 12 січня 2008 року, посвідченого товарною біржею «Веста», - [PERSON] через свого представника [PERSON], який діяв на підставі довіреності, на товарній біржі «Веста» продав автомобіль [NUMBER] 1997р., кузов № [NUMBER] білого кольору, [PERSON] Зазначені факти підтверджуються наданою довідкою Управління [PERSON] України в Харківській області № 2414 від 2.04.2009 року, з якої вбачається, що автомобіль [NUMBER] 1997р., кузов № [NUMBER] білого кольору, був зареєстрований 02.02.2005 року на ім,я [PERSON]; 12.01.2008 року автомобіль у зв,язку з його відчуженням знято з реєстраційного обліку та зареєстровано на ім,я нового власника [PERSON]. З пояснень позивачки, судом встановлено, що у березні 2009 року позивачці [PERSON] стало відомо,що автомобіль, який було придбано нею та відповідачем під час шлюбу, продано відповідачем у 2008 році на Товарній біржі, без її згоди. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» № [NUMBER] від 10.12.1991 року (з відповідними змінами та доповненнями ), - біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам. Біржова операція повинна відповідати вимогам ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» та діючого цивільного законодавства. Але, як встановлено у ході розгляду справи по суті, при здійсненні вищевказаної купівлі-продажу автомобіля [PERSON] ніякої згоди не надавала. Доказів про надання [PERSON] нотаріально засвідченої згоди на продаж автомобіля відповідач не надав. Згідно ч. 2 ст. 369 Цивільного кодексу України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Тобто, суд вважає, що права [PERSON] були порушені, правочин було здійснено з порушенням норм діючого цивільного законодавства України. Такі дії, свідчать про неправомірне вчинення відповідачем правочину щодо відчуження на користь [PERSON] спірного автомобіля. Враховуючи наведене , суд дійшов висновку,що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки за відсутності згоди позивача, відповідач не мав права розпоряджатись майном, що є спільною сумісною власністю подружжя. Позовні вимоги [PERSON] суд залишає без задоволення, з наступних підстав: Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень , крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Заперечуючи проти позову [PERSON] та звертаючись до суду із зустрічним позовом третя особа [PERSON] посилалась на дійсність укладеної угоди, оскільки згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» № [NUMBER] від 10.12.1991 року угоди, зареєстровані на біржі , не підлягають нотаріальному посвідченню та цей Закон є чинним і вимоги,щодо посвідчення угод не змінились, вона вважає, що на час складання даного договору сторонами дотримані всі вимоги дійсності угод: сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало внутрішній волі, всі умови договору виконані. [PERSON] вважає,що позов [PERSON] необґрунтований, а вона є законним повноправним власником спірного автомобіля, оскільки вона придбала автомобіль на законних підставах , сплатила за нього кошти в сумі 25000 гривень, на теперішній час також продовжує сплачувати необхідні витрати, пов,язані з утриманням автомобіля . Поряд з цим судом достовірно встановлено, що договір купівлі-продажу автомобіля [NUMBER] , посвідчений Товарною біржею «Веста» від 12 січня 2008 року за № А-10-п, був укладений з порушенням вимог ч. 2 ст. 369 ЦК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved