Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-14 00:00:00

11 червня 2008 року Закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал-Днепр» звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 22 липня 2006 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася на перехресті вулиці Тітова та вулиці Макарова у м. Дніпропетровську, була заподіяна шкода автомобілю марки «MITSUBISHI LANSER», державний номер АЕ 7002ВЕ, що належить [PERSON]. Шкода була заподіяна у звязку з порушенням правил дорожнього руху [PERSON], який керуючи автомобілем марки «Wolksvagen», державний номер АЕ 2412 AM, який належить на праві власності [PERSON]. Вина відповідача в порушенні вимог Правил дорожнього руху підтверджується Довідкою органів ДАІ № [NUMBER] від 02 листопада 2007 року та Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2008 року. Згідно висновку авто товарознавчого дослідження №51 від 03 листопада 2007 року вартість завданої шкоди автомобілю марки «MITSUBISHI LANSER», державний номер АЕ 7002ВЕ, в результаті його пошкодження в ДТП, складає 6006,00 грн. Належний [PERSON] вищевказаний автомобіль відповідно до Договору страхування автотранспорту № 063/07-Тз від 12 лютого 2007 року був застрахований позивачем. Згідно умов договору страхування позивач виплатив страхувальнику [PERSON] суму страхового відшкодування відповідно страхового Акту № 063/07-Тз-02 від 23 листопада 2007 року та розрахунку суми страхового відшкодування від 16 листопада 2007 року в розмірі 5552,29 копійок. 02 лютого 2010 року позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з [PERSON] на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 5552,29 грн., витрати на експертні послуги у розмірі 350,00 грн., витрати повязані з одержанням довідки ДАІ в розмірі 34,00 грн. та судову витрати по справі. У судовому засіданні від 03 березня 2010 року суд задовольнив клопотання позивача та ухвалив прийняти відмову Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал- Днепр» від позовних вимфг в частині стягнення суми виплаченого страхового відшкодування з [PERSON] та закрити провадження по справі в цій частині позовних вимог. Ухвалою суду залучено до справи у якості третьої особи [PERSON]. У попередньому судовому засіданні представник позивача за довіреністю - [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В подальші судові засідання не зявилась. Про день, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надійшла заява представника позивача в якій позивач підтримує позовні вимоги, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки у судове засідання не повідомив, письмових заяв про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки у судове засідання не повідомив, письмових заяв про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно довідки за актом дорожньо-транспортної пригоди за № 1846СК/вих від 02 листопада 2007 року, 22 жовтня 2007 року о 09 годині 00 хвилин відбулося зіткнення автомобілів «MITSUBISHI LANSER», державний номер АЕ 7002ВЕ під керуванням [PERSON] та «Wolksvagen», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] (а.с. 10). Хоча постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2008 року закрита адміністративна справа у відношенні [PERSON] за ст.. 124 КУпАП, у звязку зі спливом строків розглядів справи передбачені ст.. 38 КУпАП, його вина у скоєнні Дорожньо-транспортної пригоди була визнана судом (а.с. 11). 12 лютого 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал-Днепр» та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспорту за № 063/07-Тз, згідно якого загальна страхова сума по договору складає 106000,00 грн., умовна франшиза передбачена за ризиком «збитки внаслідок ДТП» - 530,00 грн.. що складає 0,5% від страхової суми (ас.4-8). Відповідно висновку про оцінку збитків, завданих власнику дорожньо-транспортного засобу за № 51 від 03 листопада 2007 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «MITSUBISHI LANSER», державний номер АЕ 7002ВЕ з урахуванням ПДВ складає 6006,20 грн. (а.с. 12-20). Згідно розрахунку суми страхового відшкодування по договору страхування наземного транспорту за № 063/07-Тз від 12 лютого 2007 року, сума страхового відшкодування складає 5552,29 грн. (а.с. 21). Відповідно до страхового Акту за № 063/07-Тз-02 від 23 листопада 2007 року [PERSON] підлягає страхове відшкодування збитків в розмірі 5552,29 грн. (а.с. 22) та згідно видатного касового ордеру від 27 листопада 2007 року [PERSON] отримала суму страхового відшкодування в розмірі 5552,29 грн. Згідно ст. 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному розмірі особою, яка її завдала. Згідно частини 2 статті 1187 Цивільного Кодексу України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі. Відповідно п. 1 ч. 1 статті 1188 Цивільного Кодексу України, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 27 березня 1992 року № 6 із змінами «власником джерела підвищеної небезпеки вважається юридична особа або громадянин, який здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки, на підставі права власності, повного господарчого володіння, оперативного управління, або у звязку з іншими підставами (договору оренди, довіреності)». Згідно частини 1 статті 1191 Цивільного Кодексу України, особа яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до статті 993 Цивільного Кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму відшкодування збитків у розмірі 5552,29 гривень, витрати на експертні послуги у розмірі 350,00 гривень, витрати, повязані з одержанням довідки ДАІ у розмірі 34,00 гривень. Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позовної заяви були оплачені судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по оплаті судового збору на суму 59,36 гривень та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30,00 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved