Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

8 грудні 2009 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Він зазначив, що з листопада 2007 року проживали з відповідачкою однією сім»єю в цивільному шлюбі, мали спільний бюджет та вели спільне господарство. За цей час ними за їхні спільні кошти відповідно до договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу 05.03.2008року, р/н 1303 була придбана 1/4 частини квартири № 50 за адресою: м. Бердичів, пров. Поштовий, 8 а вартістю 121 000 грн та автомобіль «Міцубісі-Лангер 1.6 Комфорт», реєстраційний номер AM 7272 АР 2007 року випуску. Автомобіль був придбаний спільно з дружиною 14.03.2008 року за 92000 грн у гр-на [PERSON] по генеральній довіреності та переоформлений 22.05.2008року по біржовому договору купівлі - продажу транспортного засобу р/н 128127/06 -02 товарної біржі «Альянц» на ім»я відповідачки. 06.06.2008 року вони оформили свої відносини офіційно, зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 179. На даний момент 1/2 частина вказаної вище квартири та автомобіль знаходиться у користуванні його дружини, яка змінивши замки в кватирі, з власної ініціативи переїхала жити до своєї матері, а він змушений переїхати жити до своїх батьків. Таким чином частина вказаної квартири № 50 та автомобіль «Міцібісі- Лангер 1.6 Комфорт», придбані ними під час проживання однією сім»єю, залишились у володінні та користуванні його дружини. Оскільки вказане вище майно придбане ними під час проживання обнією сімєю в цивільному шлюбі, то воно належить їм на праві спільної сумісної власності відповідно до cm. 74 СК України і він має право на 1/4 його частини. А тому просить визнати за ним право власності на 1/4 частину 2 -ї частини квартири № 50 за адресою : м. Бердичів, пров. Поштовий, 8-а, тобто на 'А частину вказаної вище квартири та стягнути з відповідачки на його користь У: частини вартості вказаного автомобіля, тобто 46000 грн. В судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в ньому Суду пояснив, що до реєстрації шлюбу з дружиною, проживали з нею у її батьків постійно в будинку № 46 по вул. Чапаєва в с.м.т. Гришківці, Бердичівського району, вели спільне господарство, був спільний бюджет, одягав її, купляв речі, працював на городі. У нього була заробітна плата , власні заощадження, гроші давали також його батьки. 46000 грн віндав на автомобіль, разом з дружиною давали кошти на автомобіль. 33000 доларів США він вніс на купівлю квартири і 16000 доларів США внесла дружина. Половину купленої квартири оформили на його матір, яка внесла за неї свої кошти і другу половину квартии оформили на дружину. Відповідачка та її представник позов не визнали. Суду пояснила, що до реєстрації шлюбу з позивачем однією сім»єю не проживали, не вели спільного господарства та не мали спільного бюджету. Дійсно в смт Гришківці вона проживала в будинку своїх батьків разом з ними. Позивач лише інколи приїзджав до них як гість, на їхньому городі ніколи не працював, стали з ним однією сім»єю лише після реєстрації шлюбу. Вказаний автомобіль купила за 92 тис. грн, які позичила у сестри і яка зняла їх зі свого рахунку в «ОТПІ» -банку, де позивач працює завідуючим . Купила автомобіль у його друга, який працює його замісником, ніяких грошей на автомобіль позивач не давав, він має лише одні борги по кредитам, в банках. Ніяких коштів на купівлю автомобіля він не давав, як і на купівлю квартири. Дійсно половину вказаної квартири купила його мати і половину купила вона, кошти їй дали батьки, які працювали на «Півночі». В подальшому вказану половину квартири вона викупила у матері позивача. Гроші на автомобіль особисто дала в руки продавцю. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знаходиться в дружніх стосунках з позивачем, разом працюють в відділенні банку, він являється його замісником. Дійсно продав сторонам вказаний автомобіль по генеральному дорученню, виписаному на їх обох. Кошти за автомобіль були внесені на його рахунок, а хто вносив конкретно , не знає. Знає, що сторони почали зустрічатися з осені 2007року, а чи знаходилися вони у фактичних шлюбних відносинах, йому невідомо. Один чи два рази забирав позивача на своєму автомобілі від відповідачки, до шлюбу був там один раз в гостях. Свідок [PERSON] суду пояснила, що 26.02.2008 року продала сторонам свою квартиру, за яку розраховувались гривнями, дали 242 тис. грн. у нотаріуса. Позивач сказав, щоб його половину квартири оформили на його матір, що і було зроблено. Свідок [PERSON], батько відповідачки, суду пояснив, що позивач до шлюбу з його дочкою не проживав, нічого в них дома не робив і не жив у них. На купівлю квартири він особисто дав дочці 122 тис. грн. В цій же квартирі за особисті кошти зробив ремонт. Свідок [PERSON], сестра відповідачки, суду пояснила, що 14.03.2008року взяла у неї в борг під розписку 92 тис. грн на придбання автомобіля. Гроші зняла в банку. З позивачем до шлюбу вони разом не жили і не знаходилися в фактичних шлюбних відносинах. Ремонт в купленій квартирі робили за свої кошти їхні батьки. До шлюбу сестри вони постійно проживали з нею у своїх батьків. Свідок [PERSON], сусідка батьків відповідачки, суду пояснила, що позивач інколи приїзджав до батьків відповідачки, але не бачила, щоб він жив у них і щось робив там. Свідок [PERSON] мати позивача, суду пояснила, що син проживав з відповідачкою з листопада 2007 року. Квартиру разом купили, половину грошей на квартиру дала вона, гроші на квартиру давали в доларах. Свідки [PERSON], Ґуль О.В., суду пояснили,, що у купленій квартирі ремонт робили батьки відповідачки, позивача бачили там лише декілька разів. Вислухавши доводи сторін, представника відповідачки, свідків, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову зі слідуючих підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносин Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.06.2008року в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції, актовий запис №179 /а. с. 5/. 05.03.2008 року мати позивача [PERSON] та відповідачка купили у [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Згідно договору купівлі - продажу купили по 1/2 частин квартири. /а.с.6,7,8/. 14.03.2008 року у [PERSON] за 92 000 гри був придбаний автомобіль «[PERSON] 1.6. Комфорт» випуску 2007року по генеральній довіреності та переоформлений 22.05.2008 року по біржовому договору купівлі - продажу на ім»я відповідачки /а.с. 9-10, 46/. Вказані половина квартири та автомобіль були придбані до реєстрації шлюбу між сторонами. Позивач просить визнати за ним право власності на половину половини вказаної квартири та стягнути з відповідачки на його користь половину вартості вказаного автомобіля. Позовні вимоги мотивує тим, що вказане було придбане ними під час проживання однією сім»єю за їхні сімейні кошти, оскільки він працював, мав дохід, а також мав власні заощадження. Дійсно, згідно cm. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживают однією сім»єю, але не перебували в шлюбі між; собою або в будь- якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між; собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Однак, відповідач не надав суду жодного доказу про те, що до реєстрації шлюбу з відповідачкою вони проживали однією сім»єю. Навіть свідки з його сторони [PERSON], [PERSON] не підтвердили того, що сторони проживали до реєстрації шлюбу однією сім»єю. [PERSON] суду пояснив, що у купленій кватирі ремонт робили батьки відповідачки, позивача бачив там лише декілька разів. Аналогічні покази дав суду свідок Ґуль О. В. Лише мати позивача суду пояснила, що сторони жили однією сім»єю до реєстрації шлюбу з листопада 2007року. Однак суд критично відноситься до її показів, оскільки позивач її син. Крім того, де сторони жили однією сім»єю, ч мали спільний бюджет, вели спільне господарство, суду вона не пояснила. Навіть товариш позивача свідок [PERSON] не підтвердив факт проживання сторін однією сім»єю до реєстрації шлюбу. Позивач ствердоюував, що проживав однією сім»єю з відповідачкою у її батьків в смт Гришківці. Однак, його твердження спростували свідки [PERSON], батько відповідачки, її сестра [PERSON] та сусідка, свідок [PERSON] Позивач також стверджує, що дав відповідачці половину грошей на купівлю половини вказаної квартири та автомобіля, оскільки працював та отримував заробітню плату, мав особисті заощадження в доларах США, за які і куплячись квартира та автомобіль. Дійсно, позивач працює та отримує заробітню плату, мав збереження в доларах США, що стверджується довідкою від 12.12.2009року /а.с. 25/ та заявою на видачу готівки від 05.03.2008року /а.с.26/. Однак, доказів про те, що ним отримана вказана готівка в сумі 38000 доларів США, суду він не надав. Не підтвердила факту надання грошей позивачем відповідачці на покупку половини квартири навіть його мати, свідок [PERSON], суду пояснила, що купила половину квартири за свої кошти. Як і вона, так і позивач суду пояснили, що квартира куплялася за долари США. Однак їхні покази спростувала продавець квартири свідок [PERSON], яка суду пояснила, що за квартиру отримала не долари США, а гривні, половину дала мати позивача, а другу - відповідачка, яка дала аналогічні покази. Свідок [PERSON] 0.0. пояснив, що дав дочці, відповідачці по справі на купівлю кватири 122000 грн. Не знайшло свого підтвердоюення в суді і те, що вказаний автомобіль був куплений у [PERSON] за спільні кошти. Відповідачка пояснила, що гроші на автомобіль взяла в боргу своєї сестри [PERSON], про що написала розписку і гроші сестра зняла зі свого рахунку в відділенні банку 14.03.2008року в сумі 92000 грн і в цей же день віддала продавцю [PERSON] в руки. Наведене стверджується показами сестри позивачки [PERSON], банківським документом про зняття коштів /а.с.80-81/ та розпискою /а.с. 83/. [PERSON] суду пояснив, що продав вказаний автомобіль сторонам по генеральному дорученню, кошти були внесені на його рахунок, а хто вносив, він не знає. Однак той факт, що відповідачка дала йому кошти в сумі 92000 грн. За автомобіль особисто, стверджується розпискою продавця /а.с.46/. В подальшому, як і квартира, так і автомобіль були оформлені на відповідачку , /а.с.9,10/, що підтверджує той факт, що автомобіль вона купила за власні кошти. Те, що автомобіль був куплений по генеральній довіреності на неї та позивача, вона пояснила тим, що вони мали одружитися. Крім того, ніхто не заважав позивачеві бути стороною у вказаних угодах. Відповідачка також; ствердила, що позивач взагалі не мав грошей, оскільки платив великі борги по кредитам, які набрав у банках, чого він і сам не заперечував. При розірванні шлюбу позивач отримав все належне йомуу майно під розписки.Згідно наданих відповідачкою розписок, які не заперечував позивач, він отримав гроші та майно в повному обсязі, претензій не мав. /а.с. /. Згідно cm. 60 СК України майно , набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної суміжної власності незалежно від того, що один з них не мав з поваоісної причини самостійного заробітку / доходу/ і у разі його поділу. Згідно cm. 70 СК України, частин майна дружини та чоловіка є рівними. Судом достовірно встановлено, що вказані половина квартири та автомобіль належать особисто відповідачці і не набуті під час проживання з позивачем однією сім»єю, а тому позов являється безпідставним і таким, що задоволенню не підлягає. На підставі ст.ст. 84, 88 ЦПК України з позивача слід стягнути на користь відповідачки 2000 грн, понесених нею витрат на правову допомогу /а.с.22, 23, 96/.

Outcome: approved