Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом, в яму просить суд зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Лозівському районі йснити їй перерахунок пенсії з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком та провести іповідні нарахування і виплати на його користь недоплачену йому, як дитині війни щомісячну їжавну соціальну допомогу за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 рік. Позовні вимоги позивач обґрунтовував наступним. Позивач є пенсіонером за віком, має статус "Дитина війни". Всупереч діючого законодавства іповідачем протягом 2009 року не виплачувалася доплата до пенсії в розмірі ЗО відсотків від німальної пенсії за віком. В судове засідання позивач не прибув, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача позов не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначив наступне. Відповідач вважає дії Управління Пенсійного фонду щодо невиплати позивачу доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" правомірним через визначеність на законодавчому рівні органу, на який покладено обов'язок здійснення таких виплат особам, які мають статус дитини війни, за рахунок яких коштів повинні здійснюватися ці виплати та який розмір мінімальної пенсії за віком необхідно застосовувати при обчисленні таких доплат, розрааховуючи, що механізм реалізації положень статті 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" (сутній, то вирішити питання про реалізацію вказаного положення можливо лише шляхом внесення іін до Закону України "Про соціальний захист дітей війни". При цьому відповідач зазначив, що обґрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону країни "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується виключно для (значення розмірів пенсії, призначених за цим Законом. В судове засідання, призначене на 29 червня 2010 року, відповідач свого представника не правив, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав [ву про розгляд справи за відсутності його представника. Суд дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Позивач [PERSON] народився 08 грудня 1941 року. Згідно із ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дитиною війни є особа, яка є омадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було інше 18 років. Відповідно, позивач є дитиною війни в розумінні Закону України "Про соціальний кист дітей війни". Даний факт підтверджується копією посвідчення позивача № 126407 з оставленим в ньому штампом "Дитини війни". Відповідач не заперечує того факту, що Позивач є дитиною війни в розумінні Закону України [ро соціальний захист дітей війни". Враховуючи зазначений статус позивача, суд зазначає, що його соціальний захист регулюється Законом України "Про соціальний захист дітей війни". Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії про щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пеенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Виходячи з того, що позивач є дитиною війни в розумінні Закону України "Про соціальний ахист дітей війни", суд вважає, що на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні арантії. передбачені Законом України "Про соціальний захист дітей війни", в тому числі й право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", фінансове забезпечення іержавних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України. Що стосується вимог позивача про зобов'язання відповідача виплачувати у в 2009 році помісячну надбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, то суд вважає такі вимоги обгрунтованими, виходячи з наступного. Статтею 54 Закону України "Про Державний бюджет на 2009 рік" передбачено, що в 2009 роціі прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення встановлено у розмірах, які діяли у грудні 2008 року. Рішення Кабінетом Міністрів України в 2009 році щодо обмежень виплати соціальної опомоги відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а також рішення іонституційним Судом України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень не приймалося. Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, суд дійшов висновку, що в 2009 році УПФУ в Лозівському районі Харківської області повинен був нарахувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції, яка діяла до 01.01.2009 року, оскільки згідно ст. 54 Закону України "Про державний бюджет а2009 рік" прожитковий мінімум на одну особу, та для тих, хто відноситься до основних соціальних демографічних груп населення у розмірах, які діяли у грудні 2008 року, тобто в розмірі 498 гривень. Отже, відповідач з 01.01.2009 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", нарахувати та здійснити позивачу доплату до понсіїї в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пеенсії за віком з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року підлягають задоволенню. Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст.28 акону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає наступне. Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до ст.6 Закону України "Про щіальний захист дітей війни" має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної енсії за віком. Із довідки Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області зазначається що грошові суми згідно закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з сІчня по грудень 2009 року повинно було були нараховане та виплачено підвищення до пенсії в озмірі 1643,40 грн., однак виплата була здійснена частково, тому суд вважає, що за період з 01 січня в 31 грудня 2009 року позивачу необхідно виплатити з урахуванням виплаченого підвищення до пенсії певні суми. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за равилами, передбаченими ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне трахування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або вслановлював ший розмір, немає. Відповідно до частини першої статті 28 Закону України " Про загальнообов'язкове державне енсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового інімуму для осіб, які втратили працездалність, визначеного законом. З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо застосування оложення ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, становлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів енсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого інімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до енсії, передбаченої ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення "Про Пенсійний фонд України" і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів, територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача - є правління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області. Тому до повноважень Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області відноситься нарахування пенсії у розмірі, встановленому законодавством, та виплата підвищення до пенсії позивачу. Суд вважає безпідставними заперечення відповідача щодо не визначеності на законодавчому певні питання відносно органу, на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни. Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що обов'язок по нарахуванню та сплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей вінни" покладено на Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області, за місцем проживання позивача. Крім того, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії. Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються таким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав. За змістом ч.І ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом. Законом України "Про соціальний захист дітей війни" реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус "дитини війни", серед яких їм надано право на уримання 30% доплати до пенсії. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другоїсторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у сумі 45,50 грн.

Outcome: approved