Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-19 00:00:00

В червні 2010 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати дії зідповідача щодо невиплати йому, як дитині війни підвищення до пенсії неправомірними та зобовязати відповідача здійснити виплату підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за періоди з 01.01.2007 року по 30.04.2010 року. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що на підставі Закону України „Про соціальний захист дітей війни №2195-ІУ від 18.11.2004 року він є дитиною війни, та має право на доплату до пенсії у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком щомісяця, яка відповідачем в порушення вимог Закону України „Про соціальний захист дітей війни не виплачувалася. Позивач у судове засідання не зявився хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. Подав до суду заяву у якій просить слухати справу за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не зявилася хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. Подала до суду заяву \\ якій просить слухати справу за її відсутності та письмові заперечення на позовну заяву та вважає позовні вимоги безпідставними і необгрунтованими, посилаючись на те, що виплата підвищення до пенсії позивачу була проведена відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] є дитиною війни. На підставі Закону України „Про соціальний захист дітей війни №2195-ІУ від 18.11.2004 року має право на доплату до пенсії у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком щомісяця, яка відповідачем не виплачувалася за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 30.04.2010 року. Зазначена норма Закону діє з 01.01.2006 року згідно з п.1 прикінцевих положень Закону України „Про соціальний захист дітей війни №2195-ІУ. Відповідно до ст.7 Закону України „Про соціальний захист дітей війни фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України і доплату до пенсії повинно здійснювати Управління пенсійного зонду України у Хмельницькому районі, яке є відповідачем по справі. Відповідно до п. 12 ст. 7 1 Закону України " Про Державний бюджет України на 2007 рік "від .9.12.2006 року, № 489-4. дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зупинена на 2007 рік, з урахування ст. 111 цього ж Закону. Згідно ст. 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік " у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Однак відповідно до рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року, № 6-рп, положення ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо доплат до пенсії, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнано неконституційним, тобто таким, що не відповідає Конституції України. Крім того у своєму рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп Конституційний Суд України дійшов висновку, що зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає положенням Конституції України. Суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача здійснити підвищення пенсії позивачу за 2007 рік, починаючи з 9 липня 2007 року, так як згідно ч.3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп положення статей Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тому положення ст. 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», втрачають чинність з 09.07.2007 року. Крім цього, суд вважає за необхідне зобовязати відповідача здійснити підвищення пенсії позивачу за 2008 рік, починаючи з 22 травня 2008 року, так як згідно рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп положення статей Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, які визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тому положення п.41 розділу II Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, втрачають чинність з 22.05.2008 року. Виходячи з наведеного вимоги позивача щодо стягнення недоплаченої разової грошової допомоги за 2007-2008 роки підлягають задоволенню з моменту прийняття рішень Конституційним Судом України і не розповсюджується на правовідносини, які існували з 01.01.2007 року по 09.07.2007 року та з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року. Що стосується позовних вимог щодо стягнення недоплаченої разової грошової допомоги за період з 01.01.2009 рік по 30.04.2010 року, то в цій частині позов підлягає до задоволення, оскільки відповідно ст.23 Бюджетного кодексу України передбачено, що управління Пенсійного фонду може здійснювати з бюджету будь-які бюджетні зобов'язання та платежі лише за наявності відповідного бюджетного призначення, які встановлюються Законом України про Державний бюджет чи рішенням про місцевий бюджет. Згідно пп..6 п.2.2 Положення про Управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах в містах, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року №8-2, Управління відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) виплачує пенсії, щомісячне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до чинного законодавства. З даної норми вбачається, що нарахування і виплата пенсійних виплат належить до компетенції органів Пенсійного фонду України, суд не повноважний визначати розміри таких виплат, а може лише зобовязати Управління провести їх нарахування виплату. На підставі наведеного та

Outcome: approved