Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-02 00:00:00

У лютому 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що рішенням виконкому Великодимерської сільської ради депутатів трудящих Броварського району Київської області від 27 липня 1965 року його бабі, матері його батька, [PERSON] було надано дозвіл на будівництво житлового будинку. 24 серпня 1965 року на підставі цього рішення виконавчим комітетом Броварської районної ради депутатів трудящих [PERSON] було видано свідоцтво за № 159, згідно з яким їй виділено земельну ділянку площею 0,42 га під забудову в [ADDRESS] На цій земельній ділянці [PERSON] збудувала житловий будинок, який належним чином введений в експлуатацію. На будинок була видана будинкова книга, відповідно до якої домоволодіння значиться за [ADDRESS] домоволодільцем якого є [PERSON]. Згідно із зведеним актом будівель та споруд від 15 квітня 2009 року інвентарної справи на житловий будинок [ADDRESS] складеним комунальним підприємством Київської обласної ради "Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації", за зазначеною вище адресою знаходяться: житловий будинок - "А-1", житловою площею 48,3 м2, і надвірні будівлі та споруди: сарай - "Б", погріб - "В", колодязь - "К" та огорожа - "N", власником яких вказана [PERSON]. 03 лютого 1998 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, в рівних частках заповіла онукам: йому, [PERSON], та відповідачу у справі [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом її про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема: житловий будинок [ADDRESS] На день смерті [PERSON] складений нею заповіт не змінювався і не скасовувався. 29 березня 2002 року у встановлений законом строк він звернувся до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Однак, у зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не оформила правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, нотаріус не може видати йому свідоцтво про право на спадщину, тому він змушений звернутися до суду. Відповідно до ст. 535 ЦК України (1963 року), який був чинним на момент виникнення правовідносин, непрацездатні діти спадкодавця, незалежно від змісту заповіту, спадковують не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). Згідно із ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. На час відкриття спадщини син спадкодавця [PERSON] - відповідач [PERSON] був непрацездатним за віком, оскільки досяг 60-річного віку, тому він має право на обов'язкову частку у спадщині в розмірі 1/3 частки, яка обраховується наступним чином. Його бабуся спадкодавець [PERSON] мала двох синів: [PERSON] - відповідач у справі, та [PERSON], який є його, позивача [PERSON], батьком. Внаслідок пожежі, яка сталася [INFO] року, його батько [PERSON] помер разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджується лікарськими свідоцтвами про смерть, виданими 07 лютого 2002 року. Таким чином, при відсутності заповіту спадкоємцями за законом майна [PERSON] є він, позивач [PERSON] як син [PERSON] та онук [PERSON], та відповідач [PERSON] як другий син [PERSON], яким по закону кожному з них належало б по ? частки спадщини. Виходячи з наведеного, розмір обов'язкової частки у спадщині, яку має успадкувати відповідач [PERSON] становить 1/3 частку (2/3 від 1/2 частки у спадщині). Право на спадкування інших 2/3 часток спадкового майна в рівних частках кожний по 1/3 частки мають спадкоємці за заповітом він, [PERSON], та відповідач [PERSON] Просив визнати за ним, [PERSON], право власності на 1/3 частку житлового будинку - "А-1" та 1/3 частку надвірних будівель і споруд: сарай - "Б", погріб - "В", колодязь - "К" та огорожа - "N", що знаходяться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, просили суд задовольнити його. Відповідач [PERSON], який є і представником відповідача [PERSON], у судовому засіданні позов визнав, проти визнання за [PERSON] права власності на 1/3 частку спірного житлового будинку та надвірних будівель не заперечував. Роз'яснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок - "А-1", загальною площею 82,3 м2, житловою площею 48,3 м2, та надвірні будівлі і споруди: сарай - "Б", погріб - "В", колодязь - "К" та огорожа - "N", що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Даний факт підтверджується: - рішенням виконкому Великодимерської сільської ради депутатів трудящих Броварського району Київської області від 27 липня 1965 року про надання [PERSON] дозволу на перебудову житлового будинку; - свідоцтвом № 159 від 24 серпня 1965 року, виданим [PERSON] на забудову земельної ділянки площею 0,42 га за адресою: [ADDRESS] - довідкою № 1117 від 20 травня 2009 року, виданою Великодимерською селищною радою Броварського району Київської області, з якої вбачається, що відповідно до погосподарських документів селищної ради за 2000-2005 роки, погосподарська книга № 16, особовий рахунок [NUMBER], домоволодіння у [ADDRESS], значилося за [PERSON]. Рішення про оформлення права власності на даний житловий будинок за життя [PERSON] селищною радою не приймалося. У цьому будинку до дня смерті [INFO] року проживав її син [PERSON]; - інвентаризаційною справою на житловий будинок [ADDRESS] - довідкою Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 20 січня 2010 року з якої видно, що згідно із земельно-кадастровими даними за [PERSON] значиться земельна ділянка площею 0,40 га по [ADDRESS], з яких 0,25 га для індивідуального житлового будівництва. Із заповіту, посвідченого 03 лютого 1998 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори, вбачається, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті, і на що вона матиме право, в рівних частках заповідала позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] року. Із спадкової справи № 246 до майна померлої [INFO] року [PERSON] видно, що 29 березня 2002 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом після її смерті до нотаріальної контори звернувся позивач [PERSON]. Також із спадкової справи вбачається, що 17 липня 2002 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] звернувся відповідач [PERSON], а 24 липня 2002 року на підставі ст. 535 ЦК України (1963 року) - відповідач [PERSON], [INFO], який має право на обов'язкову частку у спадщині як непрацездатний за віком син спадкодавця. Згідно із ч. 1 ст. 524 ЦК України (1963 року), який був чинним на момент виникнення правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. У ст. 535 ЦК України (1963 року) було визначено, що непрацездатні діти спадкодавця, незалежно від змісту заповіту, спадковують не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], як непрацездатний за віком син спадкодавця [PERSON] має право на обов'язкову частку у спадщині розмір якої становить 1/3 частки. Спадкоємцями за заповітом інших 2/3 часток майна померлої [INFO] року [PERSON] в рівних частках є позивач [PERSON] і відповідач [PERSON], тому кожному з них належить по 1/3 частки спадкового майна. Згідно із ст. 548 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Листом від 21 травня 2008 року № 2619 Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку спірного житлового будинку відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок, рекомендовано звернутися до суду. У ст. 328 ЦК України (2003 року) передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 392 ЦК України (2003 року) власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON], якій належав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS], а також права на спадщину відповідачів у справі [PERSON] та [PERSON], суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 524 - 527, 529, 548, 549 ЦК України (1963 року), ст. ст. 328, 392 ЦК України (2003 року),

Outcome: approved