Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

Київський національний торговельно-економічний університет звернувся до суду позовом до відповідача про стягнення заборгованості з одержувача цільового пільгової кредиту для здобуття вищої освіти. Свої вимоги мотивував тим, що на навчання [PERSON] позивачем на підставі угод № 7 від 10.12.2001 року, № 4 від 25.12.2003 року та відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 916 від 16.06.2003 року «Пр затвердження Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищі освіти» було надано кредит на загальну суму 11500 грн. Повернення кредиту відповідно д умов договору повернення кредиту розпочалося 30.05.2005 року. Відповідач зобов»язавс повернути наданий кредит та відсотки за користування ним в сумі 3270 грн. протягом 1 років у терміни, встановлені для кожного року. У разі ухилення від повернення кредиту ч відсотків за користування ним, одержувач сплачує пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від, неповернутої в строк суми за кожен день прострочення. У встановлений період з 30.06.2008 року по 30.06.2009 року [PERSON] не відшкодував належної частки наданого кредиту та відсотків за користування ним. Сума заборгованості по кредиту та відсотків за користуванні ним становить 1019 грн.67 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просив позов задовольнити, пославшись на обставини викладені в позові. Крім того, пояснив, що п.26 Постанови Кабінету Міністрів України № 916 від 16.06.2003 року , який надає праве одержувачу кредиту не повертати кредит, відноситься до сільської місцевості. Відповідач же таким правом не користується. Відповідач позовні вимоги не визнав і просив в задоволенні позову відмовити, пояснивши, що після закінчення університету з березня 2004 року і по даний час він є державним службовцем, працює на посаді помічника судді в Київському апеляційному господарському суді. На даний час він відпрацював більше 5 років після закінчення навчального закладу в державному закладі, а від так він звільняється від повернення кредиту та відсотків за користування ним. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Між сторонами Київським національним торговельно-економчним університетом та [PERSON] були укладені дві угоди № 7 від 10.12.2001 року та № 4 від 25.12.2003 року , відповідно до умов яких студенту, яким був відповідач з вересня 1999 року по липень 2004 року, був наданий Університетом на весь період навчання в КНТЕУ довгостроковий пільговий кредит за квотою, встановленою Університету Міністерством осіти і науки України. Загальна сума кредиту становила 11500 грн. Вказана сума була внесена одержувачем кредиту за навчання, що підтверджується квитанціями до прибуткових ордерів. Крім того, угодами було передбачено повернення кредиту, а також відсотків за користування ним в сумі 3270 грн. Данні обставини не заперечуються сторонами, та підтверджуються угодами /а.с.8- 11,13-16/ квитанціями до приходних касових ордерів /а.с.21,22/. Відповідно до умов договору повернення кредиту повинно було відбуватись починаючи з 12 місяця після закінчення навчання, тобто з 30.05.2005 року. Судом встановлено та не оспорюється відповідачем, що останній у період з 30.06.200 року по 30.06.2009 року не відшкодував належної частки наданого йому кредиту та відсотків за користування ним. Сума заборгованості за вказаний період становить 1019 грн.67 коп., щ( підтверджується додатковим до угоди № 4 від 25.12.2003 року /а.с.17/. Відповідно до ст..526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, суд вважає, що відповідач, взявши на себе зобов»язання за договором, повинен виконати ці зобов»язання у встановлені договором строки та на умовах визначених договором. Оцінюючи посилання відповідача на його право не повертати кредит та відсотки за користування ним, оскільки після закінчення університету, він пропрацював більше п»яти років за фахом у державному закладі, що передбачено Постановою Кабінету Міністрів України № 916 від 16.06.2003 року та умовами договору - п.6.4, суд вважає такими, що не грунтуються на законі. Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 916 від 16 червня 2003 року «Про затвердження Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти» передбачено, що одержувач кредиту, який після закінчення Вищого навчального закладу пропрацював за фахом не менше ніж 5 років у державному або комунальному закладі чи установі у сільській місцевості, кредит та відсотки за користування ним не повертає, що підтверджується на момент оплати довідкою з місця роботи. Суд вважає, що це положення Постанови відноситься до осіб, які після закінчення навчального закладу працюють за фахом у сільській місцевості. Що стосується місця роботи відповідача, то останній працює в місті і на нього вказані положенні не поширюються. А від так позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved