Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача - управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі Тернопільської області, в якому зазначив, що вона має правовий статус дитини війни, відповідач має виплачувати їй підвищення до пенсії, передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», однак таке підвищення їй не виплачується, просить визнати бездіяльність відповідача протиправною у зв'язку з не нарахуванням та невиплатою їй протягом 2007-2009 років підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за 2007-2009 роки у розмірі 4431 грн. 60 коп. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Від представника управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі в надійшли заперечення на адміністративний позов, в яких посилаються на те, що законодавством України не визначено поняття мінімальної пенсії за віком, а тому вимоги позивача є безпідставними і не ґрунтуються на чинному законодавстві. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач має правовий статус дитини війни, що підтверджується посвідченням (а.с.10). Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195- IV, що набрав чинності 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 у справі «Про соціальні гарантії громадян» положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», визнано не конституційним. Отже, з моменту втрати чинності пунктом 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», відновилася дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Тому відповідач з цієї дати повинен був нараховувати та виплачувати позивачу зазначену соціальну допомогу в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Не зважаючи на таке правове положення, яке є з 09 липня 2007 року, ідповідач не нараховує та не виплачує позивачу як дитині війни соціальну допомогу в означеному розмірі. У звязку з наведеним, дії відповідача щодо не нарахування та невиплати соціальної эпомоги позивачеві в розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком як дитині війни еобхідно визнати протиправними. З метою відновлення порушених прав позивача зобхідно зобовязати відповідача з 09 липня 2007 року провести такі нарахування та шяатити соціальну допомогу по 31 грудня 2007 року. За період з 01.01.2007 року по 09.07.2007 року позовні вимоги задоволенню не ідлящоть. На цей період були чинними положення пункту 12 статті 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими було зупинено дію статті 6 жону. Суд не може застосовувати при вирішенні цього спору не діючу правову норму. Також підлягає до часткового задоволення позов щодо вимог за 2008 рік. Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет країни на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 )удня 2007 року №107-17 внесені зміни до Закону України «Про соціальний захист лей війни», а саме, текст статті 6 викладений в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, і яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх щіального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи гржавної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується двищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни». Відповідно до статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх щіального захисту» учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього оюзу PCP за самовіддану працю і бездоганну військову службу в тилу в роки Великої ітчизняної війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна щіальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 15 процентів южиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, іншим учасникам війни - і 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України №10-рп від 22 травня 2008року визнані жими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, крема, пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 к та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Відповідно до принципу дії нормативно-правового акту у часі, у зв'язку з шйняттям нової редакції статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» ідпункт 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на )08 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»), редакція значеної статті що існувала до 1 січня 2008 року втратила свою чинність. На підставі шення Конституційного Суду України №10-рп від 22 травня 2008року втратила інність нова редакція статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», [аслідок чого відновлена попередня редакція закону. 28 травня 2008 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова №530 І,еякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», відповідно до пункту якої встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового римання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, двищення проводиться у твердих розмірах: з 22 травня -48,10 гривні, з 1 липня - 48,20 з 1 жовтня - 49,80 гривні в той час, коли відповідно до статті 6 Закону України «Про ціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії повинно нараховуватись у розмірі і% мінімальної пенсії за віком. Таким чином, підвищення дітям війни виплачуються органами Пенсійного фонду щовідно до зазначеної постанови, а не Закону, внаслідок чого є наявними правові цстави для визнання протиправною бездіяльності управління Пенсійного фонду сраїни в Гусятинському районі Тернопільської області в порушенні права на отримання підвищення до пенсії з 22 травня 2008 ріку по 31 грудня 2008 року відповідно до статті 6 Закону України " Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Щодо позовних вимог за 2009 рік, то судом встановлено, що протягом 2009 року підвищення дитині війни виплачували у розмірі 49,80 грн., передбаченому постановою [Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» всупереч ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який має вищу юридичну силу ніж постанова Кабінету Міністрів, дія ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни не зупинялась Законом України Про державний бюджет на 2009 рік, а тому в 2009 році підвищення до пенсії позивачу мало бути виплачено відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». З урахуванням наведеного, суд дійшов до переконання, що у даному випадку має місце порушення прав позивача, щодо визнання незаконною невиплати [PERSON] І.В. відповідачем пенсії у підвищеному розмірі як дитині війни, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 9.07.2007 року по 31.12.2007 року, та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, які підлягають захисту шляхом зобовязання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії. Оскільки функції призначення, нарахування та виплати пенсії позивача здійснює Пенсійний фонд України в Гусятинському районі Тернопільської області, відповідний обовязок покласти на відповідача у справі.

Outcome: partial