Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

12.11.2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовом та просила постановити рішення про визнання відповідача [PERSON] батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], посилаючись на ті обставини, що з квітня 2007 року вона проживала однією сім»єю без реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] у належній йому квартирі №23 по пр.-ту.50-річчя Жовтня,б.1, вела з ним спільно господарство, готувала їжу, він допомагав матеріально та забезпечував її. Зазначала, що відповідач мав намір з нею одружитися, що підтверджено письмовими доказами. Зазначала, що у кінці жовтня 2007 року, вона завагітніла від відповідача, а на початку листопада повідомила відповідача про свою вагітність. Зазначала, що 27 липня 2008 року вона народила сина [PERSON]. Зазначала, що після народження сина відповідач не визнає себе батьком дитини, припинив з нею стосунки, а тому просить позов задовольнити і визнати відповідача [PERSON], батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивачка від позову не відмовилася просила позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач позов не визнав, не вважає себе батьком дитини [PERSON], [INFO], у задоволенні позову просив відмовити. Суд заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Із пояснень сторін у справі судом встановлено, що сторони у справі дійсно проживали однією сум»ею з квітня 2007 року, вели спільно господарство, підтримували сімейні стосунки. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як визнано у судовому засіданні відповідачем у справі, він дійсно підтримував інтимні стосунки із позивачем у справі, коли дізнався про її вагітність поставив під сумнів, що саме він є батьком, стосунки із позивачем розірвав, надавав декілька разів кошти позивачу для позбавлення її дитини, шляхом хірургічного втручання. У судовому засіданні позивач заявила, що спочатку розглядала пропозицію щодо позбавлення себе дитини, а потім вирішила, що зазначене може завдати шкоди її здоров»ю и народила [PERSON] [INFO] У судовому засіданні відповідач не вважаючи себе батьком [PERSON], [INFO] заявляв клопотання про проведення судової молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою суду від 27.02.2009 року по справі було призначено експертизу (а.с.68) та надано висновок ( а.с.71-73), з результатами якої відповідач не погодився. У судових засіданнях відповідач заявляв клопотання про проведення повторної експертизи, ухвалами суду від 19.06.2009 року, 04.08.2010 року,07.12.2009 року клопотання було задоволено по справі призначено комісійну судову медичну експертизу встановлення строку зачаття та повторну судову молекулярно-генетичну експертизу. Ухвалою суду від 19.06.2010 року клопотання було задоволено, та по справі призначено комісійну судову медичну експертизу встановлення строку зачаття та повторну судову молекулярно-генетичну експертизу (а.с.149). Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Судом встановлено, що згідно висновку експерта №174 та додатків до нього (а.с.161-171) встановлено, що молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON], [INFO], може являтися біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої громадянкою [PERSON], [INFO], з ймовірністю 99,99999%, т.ч. батьківство практично доведено. Із пояснень сторін у справі матеріалів справи ( а.с.8), відповідач [PERSON] повідомив суд, що він дійсно, підтримував сімейні стосунки із [PERSON], писав лист (а.с.8) позивачу у справі, але при цьому він був у нетверезому стані, коли дізнався про вагітність [PERSON] надав їй гроші для позбавлення дитини, але вона скрила від нього, факт збереження дитини і повідомила по її народження. А тому він не визнає себе батьком дитини - [PERSON], [INFO] Приймаючи до уваги обставини встановлені у судовому засіданні, які підтверджені належними доказами у справі, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на підставі ст.ст. 128 СК України.

Outcome: approved