Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії з січня 2004 року по теперішній час. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є інвалідом II групи, віднесений до 1-ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і отримує відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон) держану пенсію. Статтею 54 Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії для неї не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, а ст. 50 цього Закону передбачена додаткова пенсія в розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком. Позивач вважає, що відповідач невірно нараховує і виплачує пенсію та просить зобовязати його призначити та виплатити їй пенсію в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та додатковими 75 % мінімальної пенсії за віком. Надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач до суду не зявивсь, надав заперечення на позов в якому просить відмовити у задоволені позовних вимог та розглядати справу за відсутності свого представника. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, є інвалідом II групи, що підтверджується наданими копією посвідчення, довідкою МСЕК. В травні 2010 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова з заявою про перерахунок пенсії відповідно до вимог Закону та в тому ж місяці отримав відповідь, що підстави для перерахунку пенсії відсутні, пенсія виплачується у розмірі відповідно до діючого законодавства. Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком. Окрім того, ст. 50 Закону передбачено, що особам, віднесеним до 1-ої категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі: інвалідам 11 групи - 75 % мінімальної пенсії завіком. Також Законом передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 28 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» до ст.ст. 50, 54 Закону внесені зміни, а саме у статтю ст. 50 наступного змісту: «Особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам II групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 20% прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність». Частини 3 і 4 ст. 54 замінено текстом: «У всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема: для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році по II групі інвалідності - 150% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами». Відповідно до зазначених норм Закону України «Про держаний бюджет України на 2008 рік» починаючи з 01.01.2008 відповідач нараховував та сплачував пенсію позивачеві. Рішенням КСУ №10-рп/2008 від 22.05.2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України положення п. 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», тобто фактично поновлена дія ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, що діяла до прийняття Закону України «Про держаний бюджет України на 2008 рік». Також встановлено, що це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Таким чином, при призначенні позивачу пенсії по інвалідності та додаткової пенсії відповідач починаючи з 22.05.2008 повинен був керуватись нормами ст.ст. 50, 54 Закону, якими встановлений розмір зазначених пенсій, а не постановами Кабінету Міністрів України, які не можуть суперечить Закону, встановлювати іншій, ніж передбачено законом розмір пенсій, а лише регламентують порядок обчислення пенсій. Розрахунок пенсії та додаткової пенсії повинен проводитись виходячи з мінімальної пенсії за віком, розмір якої фактично визначений у ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Посилання відповідача та третьої особи на те, що зазначений у цій статті мінімальний розмір пенсії за віком застосовується лише для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом не є вірним, так як чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком. Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку, що позов повинен бути задоволений. На підставі викладеного,

Outcome: approved