Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-06 00:00:00

[PERSON] 10.10.2005р. звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ЗАТ КБ Приватбанк про стягнення суми депозитного вкладу, відсотків та штрафних санкцій всього на суму 69 888,04 Євро та моральної шкоди 154 250,00 грн. (а.с. № 2-6 т. № 1). В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 16.03.2005р. вона уклала з відповідачем договір депозитного вкладу № 0n48631261, за яким передала відповідачу 67 235, 99 Євро строком на 3 місяці зі сплатою 11% річних. 15.06.2005р., тобто до спливу строку дії договору, вона звернулася до відповідача щодо виплати суми вкладу з нарахованими відсотками у зв'язку з закінченням строку дії договору. Грошові кошти за вкладом, не зважаючи на її неодноразові звернення, їй видано не було. У зв'язку з чим, вона звернулася до суду з позовом згідно зі ст.1058, 1060, 1061, 526, 16, 625, 611, 386 ЦК України. 29.11.2005р. позивачка [PERSON] змінила позовні вимоги ( а.с. № 31-34 т. № 1). Посилалася на те, що договір про депозитний вклад № 0n48631261 від 16.03.2005р. є нікчемним згідно з ч.2 ст.1059 ЦК України у зв'язку з недотриманням письмової форми договору - меморіальний ордер № 01 від 16.03.2005р., який було видано позивачці відповідачем на підтвердження внесення суми за договором депозитного вкладу, з вини відповідача не відповідає вимогам законодавства в сфері банківської діяльності. Тому за ст.ст.215,216 ЦК України відповідач зобов'язаний повернути позивачці отримане на виконання цієї угоди 67 235,99 Євро. У зв'язку зі вчиненням недійсної угоди позивачці спричинені збитки у вигляді неотриманих відсотків за вкладом на загальну суму 2 064,26 Євро. Ст.1172 ЦК України також передбачено відшкодування юридичною особою шкоди у разі спричинення її працівником при виконанні ним своїх трудових обов'язків. Діями відповідача їй також спричинено моральну шкоду у розмірі 154 250 грн., що полягає в спричиненні моральних страждань, погіршенні її стану здоров'я, порушенні її відносин з рідними. Представник позивачки [PERSON] (що діє на підставі доручення від 27.09.2010р. а.с. № 16 т. № 1) в судових засіданнях по справі підтримав позовні вимоги [PERSON] в редакції від 29.11.2005р. та просив суд їх задовольнити, стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанку» вищезазначені суми та витрати позивачки на правову допомогу в розмірі 14807грн.37коп. (а.с. № 161-170 т. № 1). Представник відповідача [PERSON] (що діє на підставі доручення від -01.09.2005р., 03.05.2006р. та 12.05.2009р. -а.с. № 25, 123 т. № 1 та а.с. № 87 т. № 2), позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила у позові відмовити. В обґрунтування своєї незгоди з позовом [PERSON], представник відповідача посилалася на те, що договір депозитного вкладу № 0n48631261 від 16.03.2005р. та меморіальний ордер № 01 від 16.03.2005р. на суму 67 235,99 Євро є сфальсифікованими. За цими фактами у тому числі на сьогодні проводиться досудове слідство у кримінальній справі № 131 Службою безпеки України у Дніпропетровській області. У зв'язку з цим, має місце спричинення шкоди у результаті злочину. Договір депозитного вкладу № 0n48631261 від 16.03.2005р. банком не укладався, відсутній на паперовому носії у банку , а також за обліками договорів депозитних вкладів, на ім'я [PERSON] не відкривався рахунок депозитного вкладу. Грошові кошти у сумі 67 235,99 Євро до каси банку 16.03.2005р. не вносилися ані [PERSON] , ані будь-якою іншою особою. За документами дня каси у валюті від 16.03.2005р. також відсутній меморіальний ордер № 1 від 16.03.2005р. на ім'я [PERSON] або будь-який інший прибутковий документ на цю суму. Невнесення 67 235,99 Євро 16.03.2005р. до каси банку також підтверджується балансовими даними каси від 16.03.2005р. Наданий позивачкою договір та меморіальний ордер підписані особою, у якої були відсутні відповідні повноваження. Меморіальний ордер не відповідає вимогам чинного законодавства та не підтверджує будь-яку операцію по руху коштів. Ухвалами суду від 11.07.2006р., 15.11.2006р., 09.07.2007р. та 27.10.2008р. по справі було призначено декілька судових експертиз: 2 економічні, почеркознавча, повторна економічна ( а.с. № 144-145, 195-197 т. № 1, а.с. № 14, 50-51 т. № 2). Кожного разу провадження по справі призупинялося на певний термін. Ухвалою суду від 20.02.2006р. до участі у справі у якості співвідповідача було залучено [PERSON] (а.с. № 86т №1). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином у відповідності з ч. 3 ст. 76 ЦПК України через райвиконком Бабшкінського району м. Дніпропетровська (а.с. № 106 т. № 1), а також у відповідності з ч. 9 ст. 76 ЦПК України шляхом розміщення оголошення в газеті (а.с. № 114-121, 154 т. № 1, а.с. № 4 т. № 2). Ухвалами суду від 09.07.2007р. та 07.06.2010р. (без виходу до нарадчої кімнати) було прийнято рішення про розгляд справи за відсутністю відповідача [PERSON] ( а.с. № 13 та 129 зворотня сторінка т. № 2). Ухвалою суду від 10.11.2009р. (без виходу до нарадчої кімнати) було замінено сторону відповідача замість ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк» у звязку із зміною назви банку, яка відбулася 17.07.2009р. ( а.с. № 88, 97- зворотня сторінка т. № 2). Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, висновки проведених у справі експертиз, вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що договір депозитного вкладу № 0n48631261 16.03.2005р. між [PERSON] та ЗАТ КБ Приватбанк не укладався, про що свідчить наступне. Частиною 1 ст.1059 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Згідно з довідками № 08.01.07.08.000/1714 від 09.11.2005р., № 08.02.000.01.-2-1462 від 26.02.2007р., договір № 0n48631261 16.03.2005р. між [PERSON] та ЗАТ КБ Приватбанк, строком на 3 місяці, зі сплатою 11% річних, відсутній у банку на паперовому носії та по обліку у програмних комплексах МО та Приват 48; рахунок депозитного вкладу на ім'я [PERSON] за цим договором не відкривався. Зміст наданого позивачкою договору не відповідає чинним на березень 2005р. що були затверджені наказом № с-61 від 21.06.2004р.. Зазначена у наданому позивачкою договорі відсоткова ставка 11% річних не відповідала чинній відсотковій ставці для даного виду вкладів (з урахуванням валюти договору, строку дії та умов), встановленій наказом № 316 від 28.02.2005р. у розмірі 6% річних. У відповідністю з книгою документів дня каси Правобережного відділення ЗАТ КБ Приватбанк від 16.03.2005р., що була оглянута у судовому засіданні, відсутній меморіальний ордер № 1 від 16.03.2005р. на ім'я [PERSON] на суму 67 235,99 Євро або інший прибутковий документ від її імені про внесення вказаної суми до каси Правобережного відділення ЗАТ КБ Приватбанк; згідно витягу з рахунку 10013800033927 каси Правобережного відділення в EUR з 16.03.2005р. по 16.03.2005р. відсутнє внесення [PERSON] 67 235,99 Євро за даними бухгалтерського обліку каси Правобережного відділення, що відображені в електронному вигляді. Таким чином, суд вважає, що за даними обліку каси Правобережного відділення ПАТ КБ Приватбанк 16.03.2005р. 67 235,99 Євро [PERSON] не були внесені. Меморіальний ордер № 01 від 16.03.2005р. на ім'я [PERSON], на суму 67 235,99 Євро, наданий [PERSON] на підтвердження внесення коштів суд не може вважати допустимим доказом внесення коштів. Згідно з ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З урахуванням ч.1 ст.1059 ЦК України підтвердженням внесення грошової суми у тому числі є ощадна книжка, сертифікат чи інший документ, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі внесення до каси банку готівкових грошових коштів, згідно з Інструкцією про касові операції в банках України, що затверджена Постановою Правління Національного банку України від 14.08.2003р. № 337 та була чинною на березень 2005р., підтвердженням внесення коштів є заява на переказ готівки, прибутковий касовий ордер, грошовий чек. Підтвердженням внесення готівки до каси банку від фізичної особи є також квитанція. Таким чином, меморіальний ордер у переліку відсутній. Згідно з п.1.19-1 ст.1 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, меморіальний ордер розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій по списанню коштів з рахунка платника та внутрішньо-банківських операцій. Таким чином, меморіальний ордер не міг бути оформлений за ініціативою клієнта, щодо внесення готівкових коштів. Окрім того, наданий меморіальний ордер № 1 від 16.03.2005р. не містить відомості щодо здійснення банківської операції, про що свідчить відсутність номерів рахунків. Суд також враховує, що представник позивачки у заяві про зміну позовних вимог від 29.11.2005р. не заперечував невідповідність меморіального ордеру № 1 від 16.03.2005р. на ім'я [PERSON] на суму 67 235,99 Євро вимогам чинного законодавства (а.с. № 31-34 т. № 1). У зв'язку з наведеним суд не може прийняти до уваги як доказ одержання відповідачем 16.03.2005р. 67 235,99 Євро від [PERSON] копію листа № 08020001000/2-3244 від 12.08.2005р. Окрім того, згідно з ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Згідно довідки № 08.01.07.08.000/38 від 17.01.2006р., у [PERSON], яким підписано договір з [PERSON] від імені банку, було відсутнє право підписувати договори, пов'язані з розміщенням коштів, у зв'язку з відсутністю довіреності. Такі повноваження були наявні лише у директора Правобережного відділення [PERSON] та заступника директора [PERSON] Оскільки відповідач будь-яких дій за договором № 0n48631261 від 16.03.2005р. не здійснював (не отримував грошові кошти, не відкривав рахунок депозитного вкладу, не нараховував відсотки), що свідчить про неприйняття договору до виконання, відсутність схвалення правочину відповідачем. Таким чином, за договором № 0n48631261 від 16.03.2005р. у відповідача не виникли цивільні права та обов'язки. У зв'язку з викладеним, суд не може прийняти до уваги висновок № 331 судової-економічної експертизи від 28.04.2007р. та висновок № 5995 додаткової судово-економічної експертизи від 31.07.2009р., оскільки вони протирічать встановленим обставинам у справі та чинному законодавству України. Суд також вважає, що до компетенції експертів не входить встановлення укладеності чи неукладеності спірного договору; висновки щодо меморіального ордеру містять протиріччя. Суд також зазначає, що представник позивачки - [PERSON] - не заперечував невідповідність меморіального ордеру чинному законодавству (в даному випадку суд користується положеннями ст. 61 ЦПК України). За таких обставин вказані висновки експертиз не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог. Викладені факти у сукупності свідчать про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки 67 235,99 Євро за ч.2 ст.1059, ч.2 ст.215, ч.1 ст.216 ЦК України та збитків 2 064,26 Євро. Також відсутні підстави для стягнення вказаних сум за ст.1172 ЦК України. Представники сторін не заперечували, що на сьогодні проводиться досудове слідство у кримінальній справі № 131 Службою безпеки України у Дніпропетровській області, що також підтверджується копією постанови про порушення кримінальної справи від 27.09.2005р. ( а.с. № 49 т. № 1), копією постанови від 27.09.2005р. про притягнення у якості звинуваченого [PERSON] ( а.с. № 50-53 т. № 1). Згідно листу старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБУ у Дніпропетровській області від 20.12.2005р., у тому числі розслідуються обставини щодо вкладу [PERSON] (а.с. № 59 т. № 1). Суд вважає, що має місце спричинення шкоди у результаті злочину. У зв'язку з цим для стягнення спричиненої шкоди обов'язковим є встановлення винної особи, після чого шкода може бути стягнена з підстав ст. ст.1166, 1172, 1177 ЦК України. Таким чином, рішення у справі не позбавляє [PERSON] в подальшому стягнути у судовому порядку спричинену шкоду за наявності певних вищезазначених умов. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволені позовних вимог [PERSON], відповідно до положень ст. 88 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору 1700грн. (а.с. № 7 т. № 1) та витрати на правову допомогу у розмірі 14807грн.37коп. (а.с. № 161-170 т. № 1). Між тим, відповідно до ст. 88 ЦПК України з позивачки на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню сума 7332грн.00коп., яка була понесена банком по оплаті проведення судової почеркознавчої експертизи від 09.07.2007р. в розмірі 1692грн.00коп.та повторної судової економічної експертизи від 27.10.2008р. в розмірі 5640грн.00коп., а всього7332грн.00коп. (а.с. № 23, 59 т. № 2). Повернути банку за рахунок позивачки витрати по проведенню двох інших судових економічних експертиз від 11.07.2006р. та 15.11.2006р.,у суду не має можливості, оскільки в матеріалах справи квитанції по їх оплаті відсутні. Не наполягала на їх стягненні з [PERSON], та відповідно і не долучала ці дві квитанції і представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 07.06.2010р. На підставі викладеного,

Outcome: approved