overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Первомайської міської ради Миколаївської області, третя особа Акціонерне товариство відкритого типу «Первомайськдизельмаш» про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини три місяці, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 05.06.2009 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно квартира [ADDRESS], прості іменні акції АТВТ «Первомайськдизельмаш» та вклад в Ощадбанку. Після відкриття спадщини [PERSON], як спадкоємець за законом, своєчасно - в шестимісячний строк після смерті спадкодавця, не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у звязку із юридичною необізнаністю. Вважає, що строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин. В судовому засіданні позивачка просила задовольнити її позов та надати їй додатковий строк три місяці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття нею спадщини, визнавши вказані причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними. Представники відповідача та третьої особи в судовому засідані позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 05.06.2009 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть, виданим 05.06.2009 р. вдділом РАЦС по місту Первомайську, Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області (серія 1-ФП № 101499). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно квартиру [ADDRESS], прості іменні акції АТВТ «Первомайськдизельмаш» та вклад в Ощадбанку На сьогодні спадщина ніким не прийнята і не визнана відумерлою. Позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті матері. Строк для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України, [PERSON]Є пропустила з поважної причини, а саме через свою юридичну необізнаність. Так згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому, суд вважає за можливе визначити [PERSON] в порядку ст.1272 ЦК України додатковий строк три місяці, який буде достатній для подання ним заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

Концерн „Міські теплові мережі в особі філії Концерну „МТМ Ленінського району звернувся до суду з позовом до Григор»євої Л.Є., Григор»єва А.І., [PERSON], Григор»єва О.А. про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, вказавши в заяві, що згідно рішенню виконавчого комітету Запорізької міської ради № 25 від 29.01.09р. «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» в м.Запоріжжя, починаючи з 01.01.09р. виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого постачання гарячої води визначено «Концерн „МТМ в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Позивач у період з січня 2009 року по грудень 2009 року надав відповідачам послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення, розташоване за адресою: м.Запоріжжя, вул.Звенігородська буд.№ 2 кв.№ 8 на загальну суму 2527,31 грн. Станом на 01.01.2010р. відповідачі здійснили часткову оплату в розмірі 583,96 грн. за надані послуги. Загальна сума заборгованості складає 1943,35 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно борг у сумі 1943,35 грн., судові розходи віднести на рахунок відповідача. Відповідач [PERSON]»єва Л.Є. позов визнав. Відповідачі [PERSON]»єв А.І., [PERSON], Григор»єв О.А. в судове засідання не з'явилися, про день та час судового засідання повідомлені, заперечень на позов не надали. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст..ст.67,68 ЖК України п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005р. № 630 наймачі (власники) квартир зобов»язані своєчасно, не пізніше 10 числа наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води. Члени сімї наймача, що проживають разом з ним, у відповідності зі ст.64 ЖК України, несуть солідарну майнову відповідальність по зобов'язаннях договору найму житлового приміщення. З урахуванням викладеного, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по житлово-комунальним послугам за станом на 01.01.2010 року в сумі 1943,35 грн. у солідарному порядку. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню держмито в доход держави сумі 51 грн. 00 коп. і 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

Концерн „Міські теплові мережі в особі філії Концерну „МТМ Ленінського району звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, вказавши в заяві, що згідно рішенню виконавчого комітету Запорізької міської ради № 25 від 29.01.09р. «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» в м.Запоріжжя, починаючи з 01.01.09р. виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого постачання гарячої води визначено «Концерн „МТМ в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Позивач у період з січня 2009 року по грудень 2009 року надав відповідачам послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення, розташоване за адресою: м.Запоріжжя, вул.Звенігородській буд.№ 16 кв.№ 159 на загальну суму 3697,26 грн. Станом на 25.01.2010р. відповідач здійснив часткову оплату за надані послуги в сумі 472,19 грн. і загальна сума боргу становить 3225,07 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно борг у сумі 3225,07 грн., судові розходи віднести на рахунок відповідача. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час судового засідання повідомлені, заперечень на позов не надали, у зв»язку з чим проведено заочний розгляд справи зі згоди представника позивача. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст..ст.67,68 ЖК України п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005р. № 630 наймачі (власники) квартир зобов»язані своєчасно, не пізніше 10 числа наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води. Члени сімї наймача, що проживають разом з ним, у відповідності зі ст.64 ЖК України, несуть солідарну майнову відповідальність по зобов'язаннях договору найму житлового приміщення. З урахуванням викладеного, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води станом на 25.01.2010 року в сумі 3225,07 грн. у солідарному порядку. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню держмито в доход держави сумі 51 грн. 00 коп. і 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

У позовній заяві вказано, що наказом командира в/ч [NUMBER] № 40 від 20 лютого 2008 року військовослужбовцю військової служби прапорщику майору [PERSON] надано матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань на підставі постанови КМУ від 07.11.2007 року № 1294. Проте, всупереч вимогам ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та наведеної постанови КМУ, вказану матеріальну допомогу позивачу не виплачено. Просить стягнути з військової частини [NUMBER] на користь військовослужбовця [PERSON] нараховану матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2008 рік у розмірі 1242 грн. 13 коп. Сторони у судове засідання не з`явились, про час, день та місце слухання справи повідомлялись належним чином. Прокурор та позивач подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав з підстав, викладених у письмовій заяві, зокрема у зв`язку із тим, що у 2008 році видатки на виплату матеріальної допомоги фактично профінансовані не були. Повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що на підставі п.п. З п. 5 постанови КМУ від 07.11.2007 року № 1294, наказу МО України від 11 червня 2008 року № 260, наказом командира в/ч [NUMBER] № 23 від 01 лютого 2008 року військовослужбовцю військової служби майору [PERSON] вирішено надати матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 1242,13 грн. Сторонами не оспорюється, а тому суд вважає встановленим те, що наведений вище наказ ніким скасовано не було, вказана матеріальна допомога у повному розмірі позивачем не отримана й заборгованість, на день розгляду справи судом, відповідача перед позивачем становить 1242,13 грн. На підставі викладеного, а також ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.п.З п. 5 постанови КМУ від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], який знаходиться на обслуговуванні та утриманні ЖКП «Центральне». Внаслідок порушення [PERSON] вимог ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», станом на 01.02.2010 року утворилась заборгованість за надані послуги у розмірі 1038,73 грн.. які просила стягнути з відповідача на користь позивача та судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений в установленому законом порядку, про поважність причини своєї неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій між сторонами укладено не було. Поряд з тим, відповідно до п. 1 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», саме відповідач, як споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Пунктом 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов'язок відповідача, як споживача, оплачувати житлово-комунальні послуги відповідно до договору або закону. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. У порушення вимог п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. № 45, якими передбачено, що власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, протягом тривалого часу оплату не проводить, в зв'язку з чим у неї виникла заборгованість станом на 1 лютого 2010 року в сумі 1038.73 грн. Вказана заборгованість розрахована за фактично надані послуги згідно із диференційованими тарифами, що стверджується роздруківкою по особовому рахунку № 51013. На підставі викладеного, а також з огляду на те, що [PERSON] не заперечувала проти надання їй послуг позивачем, не реалізувала своє право на відмову від отримання таких послуг шляхом подання відповідної заяви, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у повному розмірі, визначеному позивачем. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], який знаходиться на обслуговуванні та утриманні ЖКП «Центральне». Внаслідок порушення [PERSON] вимог ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», станом на 01.02.2010 року утворилась заборгованість за надані послуги у розмірі 818,58 грн., які просила стягнути з відповідача на користь позивача та судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду був повідомлений в установленому законом порядку, про поважність причини своєї неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій між сторонами укладено не було. Поряд з тим, відповідно до п. 1 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», саме відповідач, як споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Пунктом 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обовязок відповідача, як споживача, оплачувати житлово-комунальні послуги відповідно до договору або закону. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. У порушення вимог п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. № 45, якими передбачено, що власник та наймач квартири зобовязаний оплачу вати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, протягом тривалого часу оплату не проводить, в звязку з чим у нього виникла заборгованість станом на 1 лютого 2010 року в сумі 818,58 грн. Вказана заборгованість розрахована за фактично надані послуги згідно із диференційованими тарифами, що стверджується роздруківкою по особовому рахунку № 50427. На підставі викладеного, а також з огляду на те, що [PERSON] не заперечував проти надання йому послуг позивачем, не реалізував своє право на відмову від отримання таких послуг шляхом подання відповідної заяви, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у повному розмірі, визначеному позивачем. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із заявою про визнання особи недієздатною та встановлення над нею опіки, посилаючись на те, що вони мають доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про її народження, яка є розумово відсталою, але її не визнано психічно хворою, однак вона за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ним, не розуміє наслідків своєї поведінки та не може правильно орієнтуватись та оцінювати життєві ситуації. Їй встановлена в жовтня 2009 року ІІ група інвалідності з дитинства безтерміново. Потребує перебування в спеціально створених умовах. В судовому засіданні заявники просять суд визнати недієздатною [PERSON] та призначити її матір [PERSON] опікуном. Заслухавши пояснення заявників та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. За змістом ст.ст.39,60 ЦК України фізична особа може бути визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. Відповідно до вимог ст.ст. 58, 292 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. За ухвалою суду у справі була призначена судово-психіатрична експертиза, згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 23.04.2010 року № 262 [PERSON], [INFO] в даний час страждає хронічним психічним захворюванням в формі помірної розумової відсталості, внаслідок хвороби Дауна. За своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними. Потребує встановлення опіки. Приймаючи до уваги висновок судово-психіатричної експертизи від 23.04.2010 року № 262, суд вважає, що існують всі підстави визнати [PERSON], [INFO] недієздатною та призначити їй опіку, поскільки це не буде суперечити її інтересам. За змістом ст. 63 ЦК України особа може бути призначена опікуном лише за її згодою. Суд приймає до уваги, що в матеріалах справи є заява [PERSON]. про призначення її опікуном над її недієздатною донькою. Визнання особи недієздатної та встановлення над нею опіки, має для заявників юридичне значення, поскільки це повязане з реалізацією їх права отримувати державну пенсію, що призначена інваліду ІІ групи та розпоряджатися нею в інтересах недієздатної. Суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання особи недієздатною та встановлення над нею опіки. посилаючись на те, що вона . має сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про його народження, який є розумово відсталим, але його не виявлено психічно хворим, однак він за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ним, не розуміє наслідків своєї поведінки та не може правильно орієнтуватись та оцінювати життєві ситуації. Йому встановлена в березні 2010 року І група інвалідності з дитинства без терміново. Потребує постійного стороннього догляду та нагляду. В судовому засіданні заявниця просить суд визнати недієздатним [PERSON] та призначити її його опікуном. Заслухавши пояснення заявника та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. За змістом ст.ст.39,60 ЦК України фізична особа може бути визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. Відповідно до вимог ст.ст. 58, 292 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. За ухвалою суду у справі була призначена судово-психіатрична експертиза, згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 14 травня 2010 року № 311 [PERSON], [INFO] в даний час страждає хронічним психічним захворюванням в формі тяжкої розумової відсталості, за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними. Потребує встановлення опіки. Приймаючи до уваги висновок судово-психіатричної експертизи від 14 травня 2010 року № 311, суд вважає, що існують всі підстави визнати [PERSON], [INFO] недієздатним та призначити йому опіку, поскільки це не буде суперечити його інтересам. За змістом ст. 63 ЦК України особа може бути призначена опікуном лише за її згодою. Суд приймає до уваги, що в матеріалах справи є заява [PERSON] про призначення її опікуном над її недієздатним сином. Визнання особи недієздатної та встановлення над нею опіки, має для заявниці юридичне значення, поскільки це повязане з реалізацією її права отримувати державну пенсію, що призначена інваліду І групи та розпоряджатися нею в інтересах недієздатного. Суд приймає до уваги, що батько [PERSON] [PERSON], який зобовязаний бува сплачувати аліменти на сина, за рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 19 червня 2008 року визнаний безвісно відсутнім. Суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

[PERSON] 04 листопада 2009 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В поданій до суду заяві посилалася на те, що11 лютого 2009 року помер [PERSON], який згідно заповідального розпорядження заповів кошти в сумі 5280,50 грн. на рахунку в банківській установі. У встановлений законом строк позивач з поважних причин не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, тому просила суд встановити їй додатковий строк один місяць для подання заяви до Другої полтавської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач повністю підтримала подану до суду заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] не заперечувала щодо задоволення позову та встановлення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини. Друга полтавська державна нотаріальна контора та [PERSON] в судове засідання для участі в справі не зявилися, будучи повідомлені про час та місце розгляду справи. Друга полтавська державна нотаріальна контора просила розглядати справу без участі представника. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 лютого 2009 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1228 ЦК України вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку на випадок смерті, склавши заповіт або зробивши заповідальне розпорядження банку. Як встановлено судом, [PERSON] за життя склав заповіт, згідно якого грошові заощадження в філії Октябрське відділення № 34 ВАТ «Державний ощадний банк України» на рахунку № [NUMBER] (компенсаційний) із залишком вкладу 5280,50 грн. заповів [PERSON]. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як встановлено судом, до Другої полтавської державної нотаріальної контори після померлого 11 лютого 2009 року [PERSON] наявна спадкова справа, є заяви про прийняття спадщини від дочки [PERSON] та [PERSON]. Інших заяв не надходило, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Позивач [PERSON] у встановлений законом строк заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавала з поважних причин. Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню та вважає за необхідне визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved