Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що 25.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень» укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит в розмірі 20 000 грн. зі сплатою 20,5 відсотків річних за користування кредитом строком до 25.04.2010 року. За Протоколом установчих зборів учасників від 21.04.2009 року Відкрите акціонерне товариство „Банк інвестицій та заощаджень" було перейменовано на Публічне акціонерне товариство „Банк інвестицій та заощаджень", що є правонаступником за всіма правами та обов'язками ВАТ «Банк інвестицій та заощаджень». Разом з цим, відповідачка умови договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків виконувала неналежним чином, внаслідок чого перед банківською установою утворила заборгованість, загальна сума якої станом на 05.11.2009 року склала 9 234 грн. 85 коп., а тому позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по даному договору на зазначену вище суму та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, направивши заяву про можливість розгляду справи за його відсутності. Додатково направив заяву про збільшення розміру позовних вимог до 11 486,89 грн., донарахувавши до попередньої суми заборгованості проценти за фактичний строк користування кредитом та пеню за кожен день прострочення сплати процентів. Збільшений розмір позовних вимог підтримав повністю. Відповідачка в судовому засіданні збільшений розмір позовних вимог позивача визнала повністю, не заперечувала проти наявності відповідної заборгованості перед банківською установою. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 25.04.2008 року між сторонами було укладено договір № 36-03, згідно якого, позивач надав [PERSON] кредит в сумі 20 000 грн. строком до 25.04.2010 року зі сплатою 20,5 % річних. Проте, щомісячне погашення кредиту відповідачкою не проводилась, внаслідок чого, перед банківською установою у неї виникла заборгованість загальна сума якої, згідно розрахунків (а.с. 51-53) станом на 28.05.2010 року разом з пенею за прострочення повернення кредиту та відсотків склала 11 486 грн. 89 коп. Згідно вимог ст. 526 та ч. 2 ст. 615 ЦК України боржник зобов'язаний виконати зобов'язання належним чином в установлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики встановленої договором. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі, шляхом стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 11 486 грн. 89 коп. та у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судових витрат, понесених позивачем при зверненні з даним позовом до суду, а - також судового збору в дохід держави.

Outcome: approved