Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-15 00:00:00

В березні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частина витрат на навчання неповнолітнього [PERSON] в розмірі 1\~450 грн., а також судові витрати в розмірі 171 грн. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивачка вказала на те, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі з липня 1992 року. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. З моменту розірвання шлюбу, у звязку зі складними стосунками між відповідачем і нею вона разом із сином вимушена тимчасово проживати у своїх батьків в Харківській області. Відповідач надає матеріальну допомогу шляхом виплати аліментів. Розмір аліментів складає 350-380 грн. на місяць. Позивачка також зазначила, що їх син обдарована дитина і з метою розвинення його здібностей навчається в Харківському ліцеї та архітектури Харківської обласної ради. Навчання проводиться на платній основі. Відповідач ухиляється від сплати додаткових витрат на навчання, мотивуючи тим, що сплачує аліменти. Тому вона змушена звертатися з позовом до суду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила задовольнити. Пояснила суду, що рішенням суду з відповідача на її користь стягувались аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. На теперішній час син навчається в Харківському ліцеї будівництва та архітектури Харківської обласної ради. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання сина не надає, працює, інших утриманців не має. Просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1\\2 частини витрат на навчання неповнолітнього сина в розмірі 1\~450 грн.. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що після розірвання шлюбу вони стали жити окремо, але він справо з 2006 року щомісячно на підставі рішення суду сплачую аліменти на утримання сина. Заборгованості по аліментам у нього немає. Відповідач також зазначив, що у 2006 та 2007 роках в літній період він возив за власні кошти сина на оздоровлення до моря, купував йому різні речі. Також, якщо у позивачки виникали фінансові труднощі він додатково надавав їй та сину певні грошові кошти, а саме: 17.04.2008 року-400 грн., 20.06.200 року-100 грн., 03.08.2008 року-500 грн., сину: 09.012009 року-450 грн., 28.07.2009 року -430 грн., 21.08.2009 року-600 грн., 18.03.2010р.-350 грн., про що можуть засвідчити позивачка та син. Також відповідач вказав, що в березні 2010 року він переказав позивачці 3000 грн. Проте, зараз він знаходиться в скрутному матеріальному становищі, лише з комунальні услуги й квартплату він вимушений щомісячно додатково плати зайві кошти на двох осіб на позивачку та сина,оскільки вони зареєстровані і не проживають у його квартирі більше пяти років. За ці роки сума комунальних послуг склала 15\~000 грн. таким чином, він несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. Також пояснив, що його син закінчив навчання у середньому навчальному закладі, якщо він продовжить навчання у вищому учбовому закладі то він в добровільному порядку буде здійснювати матеріальну підтримку. Заслухавши позивачку, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимоги слід відмовити. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). . У судовому засіданні було встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, що підтверджується актовим записом № 127 відділу реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська в свідоцтві про розірвання шлюбу від 16 квітня 2008 року (а.с.5). Відповідач є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього від 27 липня 1993 року, актовий запис № 616 відділу РАЦС Красногвардійського району м. Дніпропетровська (а.с.6). Згідно довідки № 18/с від 15.03.2010 року неповнолітній [PERSON] навчається в 11-А класі Харківського ліцею будівництва та архітектури Харківської обласної ради. Як встановлено в судовому засіданні, окрім аліментів, які відповідач щомісячно сплачує через бухгалтерію він в добровільному порядку перераховував позивачі кошти на додаткове утримання сина, так 02 лютого 2008 року ним було перераховано 3\~043,20 грн. (а.с. 15) та 22 березня 2010 року було перераховано 3\~043,20 грн. (а.с. 15-16), а також в судовому засіданні було встановлено, що 10 грудня 2008 року відповідач надав позивачці кошти в сумі 1024 грн. Проти наданих відповідачем доказів щодо надання матеріальної допомоги на утримання сина позивачка не заперечувала, пояснивши, що витрачала їх за необхідністю. А саме: 02.02.2008 року було витрачено 3\~043 грн. на поїздки сина в ліцей та на екскурсії, також додаткові кошти, які були перераховані відповідачем в березні 2010 року були витрачені на випускний вечір. Документів, які б це підтвердили у позивачки немає. Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат по справі, то вони також не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed