Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-01 00:00:00

02 жовтня 2007 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В ході розгляду справи в 2009 році позивачка змінила позов, в якому відповідачами були: Закрите акціонерне товариство «Українська страхова компанія Аска» та [PERSON], та третя особа: [PERSON]. В послідуючому в ході розгляду справи в 2010 році позивачка в порядку ст. 31 ЦПК України змінила позов, в якому відповідачем було: Закрите акціонерне товариство «Українська страхова компанія Аска», треті особи: [PERSON], [PERSON] та просила стягнути з відповідача на користь позивачки заподіяну їй в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду у розмірі 8 215 (вісім тисяч двісті п'ятнадцять) грн. 17 коп.; стягнути з відповідача на користь позивачки заподіяну їй в результаті дорожньо-транспортної пригоди моральну шкоду у розмірі 2 500 (дві тисячі п'ятсот) грн. 00 коп. та стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати, які складаються з судового збору - держмито за позовну заяву в розмірі 82 грн. 15 коп. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн., витрати пов'язані з проведенням експертизи у розмірі 450,72 грн. В судовому засіданні представник позивачки за довіреністю [PERSON] підтримав позовні вимоги позивачки в повному обсязі. Присутній в судовому засіданні представник відповідача за довіреністю позов не визнала. Третя особа - [PERSON] та його представник позов не визнали. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Судом встановлено, що 26.10.2006 року приблизно о 19.00 год. у м. Дніпропетровську в районі перехрестя вул. Чкалова та вул. Леніна відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ-2101», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «DAEWO SIELO», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Автомобіль «ВАЗ-2101» реєстраційний номер 08908АВ, на момент ДТП належав позивачці на праві приватної власності. Водій [PERSON] керував цим автомобілем на підставі довіренності, посвідченої нотаріально, яку позивачка видала йому на право керування цим автомобілем. Автомобіль «DAEWO SIELO», реєстраційний номер [NUMBER], належить на праві власності [PERSON] 29.11.2006 р. постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська адміністративну справу у відношенні [PERSON] за ст. 124 КпАП України було закрито за відсутністю складу правопорушення та було встановлено, що 26.10.2006 р. приблизно о 19.00 год. водій [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ-2101» р.н. 08908АВ, рухався по крайній правій смузі руху та перед здійсненням маневру повороту праворуч переконався в безпечності вказаного маневру, завчасно увімкнув сигнал повороту праворуч. Безпосередньо перед вищезнаначеним перехрестям він відчув сильний удар в задню частину автомобіля, внаслідок якого втратив контроль над транспортним засобом, що призвело до перекидання останнього. Ця дорожньо-траспортна пригода трапилася з вини [PERSON], який порушив Правил дорожнього руху України. В справі за клопотанням позивачки була призначена та проведена судова авто-технічна експертиза. Згідно висновку експерта від 12.06.2009 року судової авто-технічної експертизи, що міститься в справі (а.с. ) в цій дорожній ситуації водій автомобіля «DAEWO SIELO», реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.3. Правил дорожнього руху. В заданому механізмі пригоди дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що з технічної сторони знаходилося в причинному зв'язку з настанням події цієї ДТП. Також згідно цього висновку експерта від 12.06.2009 року судової авто-технічної експертизи, в цій дорожній ситуації дії водія автомобіля «ВАЗ-2101» реєстраційний номер 08908АВ [PERSON] не знаходилося в причинному зв'язку з настанням події цієї ДТП. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що завдала її. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою на відповідній правовій підставі (право власності, інше право, договір підряду, аренди і т.п.) володіючою транспортним засобом, використання, зберігання чи утримання якого створює підвищену небезпеку. Вимогами, передбаченими статтею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. А тому, в цьому випадку шкода, заподіяна позивачці, відшкодовується відповідачем. В матеріалах справи міститься договір страхування (поліс № В А/443 6945 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів), укладеного між відповідачем - Закритим акіонерним товариством «Українська страхова компанія Аска» та водієм [PERSON] -«страхувальником», цивільно-правова відповідальність страхувальника була застрахована за цим полісом. Відповідно умов цього договору строк його дії становить один рік з 25.03.2006 р. до 24.03.2007 р. з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в двадцять п'ять тисяч гривень та страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована договором. Згідно п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-IV, якщо особа, яка має право на отримання відшкодування, не задоволена рішенням страховика щодо виплати страхового відшкодування, вона має право подати позов до суду щодо відшкодування шкоди в установленому законом порядку. Судом встановлено, що позивачці в результаті цієї ДТП була завдана матеріальна шкода у розмірі 8 215 (вісім тисяч двісті п'ятнадцять) грн. 17 коп., що складається з наступного: - відповідно до заключення автотоварознавчого дослідження спеціаліста за № 1597/03/07 відновлювальний ремонт автомобіля «ВАЗ-2101» р.н. 08908АВ, складає 7 753 (сім тисяч сімсот п'ятдесят три) грн. 19 коп. Після цієї експертизи був фактично проведений ремонт автомобіля [NUMBER], що підтверджується замовленням-нарядом № АзЗН000075 від 09.07.2007 р., виконаними роботами по замовленню-наряду № АзЗН000075 від 09.07.2007 р., розтратною накладною до цього наряду та квитанцію на суму 7 760,00 грн., що позивачка сплатила за ремонт автомобіля «ВАЗ-2101» р.н. 08908АВ, - квитанцією від 23.03.2007 р., виданої експертом за проведення автотоварознавчого дослідження спеціаліста за № 1597/03/07 підтверджується, що позивачка оплатила суму в розмірі 350,00 грн. (триста п'ятдесят гривень); -за повідомлення телеграмами [PERSON] про час та місце огляду аварійного автомобіля «ВАЗ-2101» р.н. 08908АВ, позивачка оплатила 15,17 грн.; -за посвідчення довіренності на ведення цієї справи в суді представником, позивачка оплатила суму в розмірі 90,00 грн. (дев'яносто гривен). А всього підтверджується матеріальна шкода в розмірі 8 215 (вісім тисяч двісті п'ятнадцять) грн. 17 коп., Судом встановлено, що позивачці не спричинена шкода, заподіяна життю та здоров'ю потерпілих. А тому в цьому випадку не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди. Згідно п.22.3 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-ІУ, потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п.9.3 статі 9 вищевказаного Закону, обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51 000 грн. на одного потерпілого. 51 000 грн. * 5 % = 2 550 грн, що становить вищезазначений ліміт відшкодування моральної шкоди. А тому в цьому випадку, коди позивачці не спричинена шкода, заподіяна життю та здоров'ю потерпілих, в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 2 500,00 грн слід відмовити. Разом з тим, суд вважає, що відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача КВ ЖРЕП Кіровського району м. Дніпропетровська слід стягнути на користь держави витрати по розгляду справи, а саме державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення. На підставі викладеного, згідно зі ст.ст. 22,979,1166,1187 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 з подальшими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди», ст.ст. 3,10, 11, 209, 212, 214 215 ЦПК України, суд

Outcome: partial