Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. На обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві вказав, що 18.07.2009 року близько 09.30 год. на перехресті вул. Ювілейної та вул. Промислової в м. Баштанка Миколаївської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ДЕУ Сенс (н.з. 55574СМ), що належить позивачу, під керуванням [PERSON] та ДЕУ Ланос (ВЕ1823АІ) під керуванням [PERSON] Внаслідок вказаної пригоди транспортний засіб позивача зазнав механічних ушкоджень та позивачеві було завдано матеріальної шкоди на суму 7851,13 грн. У звязку з вказаним позивач просив стягнути з відповідача - власника джерела підвищеної небезпеки 7851,13 грн. за заподіяну матеріальну шкоду, моральну шкоду в сумі 2000 грн. та 400 грн. вартості експертного автотоварознавчого дослідження, 700 грн. вартості експертного автотехнічного дослідження та судові витрати по справі. В ході судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В останнє судове засідання представник позивача не зявився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з розглядом прокуратурою Дніпропетровської області його скарги, у задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено. Оскільки належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи представник позивача в судове засідання не зявився без поважних причин - суд ухвалив про розгляд справи на підставі наявних у справі матеріалів за відсутності позивача та його представника. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали та вказали, що за фактом вказаного ДНІ постановою судді апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.12.2009 року [PERSON] (представника позивача) визнано винним у вказаній пригоді та у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вказана постанова судді набрала чинності та свідчить про відсутність вини відповідача у завдані механічних ушкоджень автомобілю позивача та, як наслідок відсутність підстав для стягнення заподіяної матеріальної та моральної шкоди та безпідставність позову. Вислухавши пояснення представника позивача (на попередньому засіданні), відповідача та його представника, дослідивши наявні у справі матеріали (протокол про адміністративне правопорушення від 18.07.2009 року відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП, лист УДАІ УМВС України в Миколаївській області від 12.08.2009 року №9/ОП-304; лист УДАІ УМВС України в Миколаївській області від 12.11.2009 року №9/8612; висновок експертного авто технічного дослідження №1 від 25.01.2010 року; висновок автотоварознавчого дослідження №3264/10/09 від 14.10.2009 року; свідоцтво про державну реєстрацію автомобіля ДЕУ; схему ДТП; фотографії з міспя ЯМІ: ппотокол огляду міспя 7ТТТТ віл 18.07.2009 поку: протоколи огляду та пепеяіпки технічного стану транспорту від 18.07.2009 року; постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2009 року; постанову судді апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.12.2009 року), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 18.07.2009 року близько 09.30 год. на перехресті вул. Ювілейної та вул. Промислової в м. Баппанка Миколаївської області сталась дорожньо* транспортна пригода за участю автомобілів ДЕУ Сенс (н.з. 55574СМ), що належить [PERSON], під керуванням [PERSON] та ДЕУ Ланос (ВЕ1823АІ) під керуванням [PERSON]Ю, внаслідок ДНІ обидва транспортних засоби отримали механічні ушкодження. Постановою судді апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.12.2009 року [PERSON] (який на законних підставах володів та керував автомобілем ДЕУ Сенс (н.з. 55574СМ)) визнано винним у вказаній пригоді та у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказана постанова судді набрала законної сили 04.12.2009 року. Відповідно до ч.1-2 ст. 1166, ч.2 ст. 1187 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК Украйни вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Оскільки, постановою судді апеляційного суду Дніпронегровської області від 04.12.2009 року (яка набрала чинності 04.12.2009 року) у дорожньо-транспортній пригоді 18.07.2009 року, внаслідок якої позивачу була заподіяна шкода, було визнано винним [PERSON], то вказані обставини повторно судом не досліджуються (в частині факту події та вини особи у вчинені вказаного правопорушення), та, за таких обставин, - відсутні будь-які підстави для стягнення зі [PERSON] шкоди, що заподіяна з вини іншої особи. У звязку з цим, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивачка моральної шкоди, витрат на експертизи та висновки та судових витрат по справі. Натомість, в супереч вимогам ст. 60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позивач не навів достатніх, належних та допустимих доказів про наявність і вини відповідача [PERSON] у завданні транспортному засобу позивача механічних ушкоджень, та, як наслідок, - у заподіянні майнової та моральної шкоди позивачу. Вказане свідчить про необхідність відмови у задоволенні позову у повному обємі. На підставі викладеного, ч.1-2 ст. 1166, ч.2 ст. 1187 ЦК України та

Outcome: dismissed