Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

20.04.2010 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить зобовязати зління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області ни ги перерахунок пенсії з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком за період з .2008 року по 31.12.2009 року та провести відповідні виплати; а також стягнути із відача судові витрати. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що він є пенсіонером, мас с «дитина війни», у звязку з чим відповідно до ст. 6 закону України «Про соціальний т дітей війни» він має право на доплату до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за . Незважаючи на викладені вимоги діючого законодавства відповідач здійснював ту підвищення до пенсії в меншому розмірі. З судове засідання позивач не зявився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, в розглянути справу без його участі. Іредсгавник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить шути справу без його участі. і своїй письмових запереченнях відповідач просить суд відмовити задоволенні позову, аючись на те, що управління Пенсійного фонду України у Балаклійському районі згідно діючого законодавства, не порушуючи норм пенсійного права, а отже вимоги іча є безпідставними. Відповідач вказує на те, що органи Пенсійного фонду мають -істовувати кошти тільки на виплати, вичерпний перелік яких визначений діючим давсгвом, до яких виплати підвищення пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про ьний захист дітей війни» не відносяться. відповідач вважає свої дії правомірними також через невизначеність на законодавчому а рахунок яких коштів повинні здійснюватися ці виплати та який розмір мінімальної за віком необхідно застосовувати при обчисленні таких доплат. При цьому зазначає обгрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин ст.28 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки розмір іьної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується шо для визначення розмірів пенсії, призначених за цим Законом. раховуючи наявність відповідних заяв від позивача та представника відповідача суд за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі зслідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає юму задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення Другої світової війни (2 вересня 1945 року) було менше 18 років. Судом встановлено, що [PERSON] народився 09 лютого 1938 року /а.с.8/. Позивач має статус «дитини війни» і перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області, отримує пенсію по інвалідності /пенсійне посвідчення № 119129 від 24.05.1996 року/а.с.10/. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Виходячи з того, що позивач є дитиною війни, суд вважає, що на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни», в тому числі й право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону. Розмір мінімальної пенсії за віком, визначений ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року. Згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Із заперечень відповідача встановлено, що з 01.01.2008 року позивачу встановлено підвищення до пенсії як особі, яка має статус «дитина війни» в сумі 47 грн. щомісячно, з 01.04.2008року - 48,10 грн. щомісячно, з 22.05.2008 року - 48,10 грн. щомісячно, з 01.07.2008року - 48.20 грн. щомісячно, з 01.10.2008 року - 49,80 грн. щомісячно. З 01.01.2009року позивач отримує підвищення до пенсії в розмірі 49,80 грн. щомісячно. Всього за період 2008-2009 років позивачу виплачено підвищення до пенсії в розмірі 1176.90 грн. При цьому, з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року відповідач здійснював нарахування на підставі п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, а з 22.05.2008 рок_\\ - на підставі Постанови КМУ «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28.05.2008 року. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції.: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захист) дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів». Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за №10-рп\\2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61. 62. 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа з цодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не ідповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону країни „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих ктів України'. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для удів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які иникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними, ішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, статочним і не може бути оскаржене. Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення онституційного Суду України від 22.05.2008 року та приписів ч.2 ст.152 Конституції країни, суд дійшов висновку, що до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного ішення Конституційним Судом України, відповідач, здійснюючи позивачу підвищення до енсії, передбачене ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції від 1.01.2008року, з урахуванням п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет а 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, діяв на підставі та відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення ідвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 01.01.2008 року по 1.05.2008року задоволенню не підлягають. Проте з 22.05.2008 року відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачу двищення до пенсії, передбачене ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним удом України рішення щодо неконституційності пп..41 розділу 2 Закону України „Про ержавний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, і норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Оскільки в 2009 році ніяких змін до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей йни» не вносилось, позивач в 2009 році мав право на отримання підвищення до пенсії в ізмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Судом встановлено, що нарахування та виплата позивачу підвищення до пенсії як ітині війни здійснювалось відповідачем в розмірі нижчому, ніж передбачено діючим конодавством. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність бюджетного фінансування обсязі, передбаченому Законом України «Про соціальний захист дітей війни» для ійснення соціальних виплат, оскільки відповідно до вимог ст. З Конституції України права свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, головним ов'язком якої є утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Постановляючи рішення у даній справі, суд виходить з того, що конституційні инципи, на яких базується здійснення прав та свобод людини і громадянина України, лючаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачене Конституцією України та іншими копами України, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення ржавою даного права є виконання прийнятих на себе зобовязань. Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і змадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно ч. 1 та ч. 9 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції :раїни, законів України та міжнародних договорів, згода на обов»язковість яких надана рховною Радою України. Забороняється відмова в розгляді справи з мотивів відсутності, повноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Таким чином, доводи відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому рівні рядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни не може бути підставою для не здійснення або відмови в задоволенні позову. Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірній правовідносин ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійя страхування від 09.07.2003 року № 1058-1V, суд зазначає наступне. Сторонами по справі не заперечується, що позивач відповідно до ст. 6 Закону Укра - *- ..Про соціальний захист дітей війни має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30* мінімальної пенсії за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише з* правилами, передбаченими ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове держави пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір аба встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача щол застосування положення ч.З ст. 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальг: - розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовуєтьсі виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскількж наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не с підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст. -- Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України ..Про соціальний захист дітей війни. Суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст. 28 Закону України «Гіг- загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки цей заков передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що на дуу - суду, не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкову державне пенсійне страхування». Крім того, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність кошт::; щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № ч- рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зміст прав і свобод людини - не умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливос і людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність» величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобт > якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісн» вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики. Враховуючи те, що позивач є дитиною війни, він наділений державою певнич правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання надбавки до пенсії. Наділивши дітей війни зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взя. _ на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є дітьм і війни. Т обто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечит ' соціальний захист дітей війни. Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свобо;:-і гарантуються. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Таким чином, держава взяла на себе зобовязання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав. Виходячи з принципу верховенства права, закріпленого ст. 8 Конституції України, принципу пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, у звязку з чим Закони України мають вищу юридичну силу, суд вважає, що при вирішенні даного спору, підлягає застосуванню саме ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції, яка діє після прийняття рішень Конституційним Судом України, з урахуванням вимог ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка визначає мінімальну пенсію за віком на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а не вищезазначена постанова Кабінету Міністрів України, на підставі якої позивачу здійснювалось нарахування та виплата підвищення до пенсії як дитині війни. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про незаконність дій Управління пенсійного фонду України у Балаклійському районі у Харківській області щодо нарахування і виплати позивачу підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі нижчому, ніж це передбачено діючим законодавством. Відповідно до ст. 4 Закону України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно з ч.2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному чи іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наявність спеціальних законодавчих актів, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, для захисту прав [PERSON]. суд вважає за необхідне прийняти рішення про зобовязання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату підвищення до пенсії як дитині війни за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року. Посилання відповідача на ст.257 ЦК України суд не приймає до уваги, оскільки позовні вимоги заявлені в межах строку позовної давності. Розподіл судових витрат суд здійснює згідно вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial