Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-23 00:00:00

Позивачі звернулися до відповідача з позовами про стягнення недоплачених сум одноразової допомоги на оздоровлення, посилаючись на те, що [PERSON] є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС 2 категорії, [PERSON] є учасником ЛНА на ЧАЕС 2 категорії, [PERSON] є учасником ЛНА на ЧАЕС І категорії, яка стала інвалідом 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживають на території посиленого радіологічного контролю. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва та особистого підсобного господарства - у зоні посиленого радіологічного контролю 30% від мінімальної заробітної плати. Відповідач виплачував щомісячно по 1 грн. 60 коп., як це передбачено постановою КМ України №836 від 26.07.1996 року. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», [PERSON] та [PERSON] повинна виплачуватись щорічно допомога на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, [PERSON] у розмірі 3 мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога виплачується громадянам ш місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. В 2007, 2009 роках позивачі отримували зазначені виплати значно нижчі, ніж це передбачене ст. 37, 48 Закону ( [PERSON] по 75 грн., [PERSON] по 100 грн., [PERSON] по 120 грн. щороку на оздоровлення та і грн. 60 коп. щомісяця на продукти харчування). Позивачі вважають дії відповідача при розрахунку їм зазначених вище сум не правомірними. Зазначені вище недоплачені суми позивачі і просять стягнути з відповідача, а саме: визнати дії відповідача неправомірними, стягнути з відповідача недоотримані суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 та 2009 роки, та недоотримані кошти у зв*язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства за 2007 та 2009 роки. Позивачі у судове засідання не з*явилися. Про день і час слухання справи повідомлені вчасно, у позові просили справу розглянути без їх участі. Представник відповідача у судове засідання не з*явився Про день і час слухання справи повідомлено вчасно. Надіслали суду письмове заперечення проти позову, в якому посилається на те, що управління праці і соціального захисту населення діяло відповідно до чинного законодавства, зокрема, постанови КМУ № 836. якою визначалися розміри таких виплат, і наступних ( на кожен рік) постанов КМУ, якими визначалися такі розмірі. Кабінет Міністрів мав на це право згідно ст. 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка визначає, що порядок застосування цього Закону проводиться у порядку, визначеному КМУ, рішення якого є обов'язковими для виконання. Саме постановою № 836 від 26.07.1996 року і визначався цей порядок. Також діяли відповідно,до постанови КМ України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Жодні із прийнятих пізніше законів не передбачали змін для обрахування розміру соціальних виплат, всі ці постанови є чинними. Відповідно до чинного бюджетного законодавства управління не має можливості задовольняти вимоги позивачів через відсутність відповідних бюджетних призначень. Оскільки Управління праці і соціального захисту населення РДА не встановлює розмір розрахункових величин для обрахування соціальних виплат та доплат, так як це є повноваженням КМУ, і не може самостійно зменшувати чи збільшувати ці виплати, тому не може нести за це будь-яку відповідальність, представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є учасником ЛНА на ЧАЕС 1986 року, є потерпілою 1 категорії, інвалідом 2 групи. [PERSON] є учасником ЛНА на ЧАЕС 2 категорії. [PERSON] є евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, що підтверджено відповідними посвідченнями, довідкою МСЕК, довідкою УІІСЗН ( а.с. 10-13 ). Позивачі проживають в [INFO], яке відноситься відповідно до постанови КМУ № 106 вія 23.07.1991 року до 4 зони радіоактивного забруднення (зони посиленого радіологічного контролю), що підтверджено паспортними даними позивачів та довідками з місця проживання ( а.с. 6-9,14-16) Позов пред'явлений 08.06.2010 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. Мінімальна заробітна плата з 01.07.2007 року становила 440 грн., з 01.10.2007 року - 460 грн., з 01.01.2009 року - 605 грн.. з 01.04.2009 року -625 гри., 01.07.2009 року - 630 грн., з 01.10.2009 року - 744 грн., з січня 2010 року 884 грн. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» повинна виплачуватися щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 2 групи, потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, учасникам ЛНА на ЧАВЕС 1986 року у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, евакуйованим із зони відчуження ЧАЕС у розмірі 3 мінімальне заробітних плат. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органі . соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати-визначається на момент виплати Відповідно до виданої відповідачем (УПСЗН) довідки позивачу [PERSON] була виплачена у листопада 2007 року допомога на оздоровлення за 2007 рік у розмірі 75 грн., у жовтні 2009 року у розмірі 75 грн. з 2009 рік, [PERSON] була виплачена у листопаді 2007 року допомога на оздоровлення за 2007 рік у роз>- п 100 грн., у вересні 2009 року у розмірі 100 грн. за 2009 рік, [PERSON] була виплачена у листопаді 2007 р >-. допомога на оздоровлення за 2007 рік у розмірі 120 грн., у вересні 2009 року у розмірі 120 грн. за 2009 рік Розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати такої допомоги за 2007 рік ( листопад 2 року) становив 460 грн., у вересні 2009 року - 630 грн., у жовтні 744 грн., тобто недоплачена сума: [PERSON] становить за 2007 рік 460 грн. х 3 = 1305 грн. -75 грн. = 1230 грн. За 2009 рік 744 грн. х 3 = 2232 грн. - 75 грн. =2157 грн., всього 3387 грн. [PERSON] Г1.ГІ. становить за 2007 рік 460 грн. х 5= 2300 грн. - 100 грн. 2200 грн. За 2009 рік 630 грн. х 5 = 3150 грн. - 100 грн. = 3050 грн., всього 5250 грн. [PERSON] становить за 2007 рік 460 грн. х 5 = 2300 грн. - 120 грн. = 2180 грн. За 2009 рік 630 грн. х 5 = 3150 грн. - 120 грн. = 3030 грн.. всього 5210 грн. Згідно ст.ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи», позивачам, як особам, які проживають на території посиленої радіологічного контролю має виплачуватися щомісячна грошова допомога у звязку з обмеження* споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розміру 30% від мінімальної заробітної плати. Позивачам виплачувались кошти у розмірі 1 грн. 60 коп., як ... передбачено постановою КМУ України № 836 від 26.07.1996 року (а.с. ________). Відповідно не до виплачені сум. на день розгляду справи судом відповідно до заявлених позовних вимог, становлять: (440 х 0,3 х 3) - 4,80 = 391.20 грн. ( липень-вересень 2007 p.), (605 х 0,3 х 3) - 4.80 = 544,50 грн. ( січень-березень 2009 p.), (625 х 0,3 х 3) - 4,80 = 557,50 грн. ( квітень-червень 2009 p.), (630 х 0,3 х 3) - 4,80 = 562,20 грн. (липень-вересень 2009 p.), (744 х 0,3 х 3) - 4,80 = 664,80 грн. ( жовтень-грудень 2009 p.), (884 х 0,3 х 3) - 4,80 = 790,80 грн. ( січень-березень 2010 року Всього не до виплачено 3511 грн. кожному з позивачів. З ст. 62 Закону слідує, що Кабінет Міністрів України дає розяснення порядку застосування Закону. > аж ніяк не встановлює розмір компенсацій, и змінює той, що вже вказаний в Законі. Постановами № 836 від 26.07.1996 року та № 562 від 12.07.2005 року встановлено конкретні розмірі щорічної допомоги на оздоровлення в твердій грошовій сумі, що суперечить Закону України «Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який встановив розмір допомоги як величину кратну мінімальній заробітній платі. В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами та вимоги ст. 92 Конституції України, згідно якої виключно законами Україні визначаються права і свободи людини і громадянина ( п.1) та основи соціального захисту ( п.6). Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції країни органи державної влади й органи місцевого самоврядування. ї посадові особи зобовязані діяти лише на підставі,, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Виплата коштів у розмірі, який значно менший ніж той, що встановленні1 ст. 37,48 Закону, є неправомірною. Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю України є людина, " права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження забезпечення є головним обовязком держави ( ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними г. непорушними ( ст. 21). їх змісту обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів по\-може бути звужений (ст.22). Зупинення дії положень законів, якими визначене права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, - обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк). Окрім того, встановлений ч.2 ст 95 Конституції України .. ч.2 ст. 38 Бюджетного Кодексу України перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,, та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин За змістом положень п.2 та 3 ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються, а держава повинна утримуватися від прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування чи звуження змісту та обсяг існуючих прав і свобод. Отже, встановлення Законами України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та на інші роки розміру компенсації громадянам, які проживають в радіоактивно забрудненій зоні, виходячи з розміру видатків, виділених на цю мету про формуванні показників Державного бюджету, обмежило обсяг прав даної категорії громадян, визначених Законом, залишився зміст права на отримання компенсації. Закони про Державний бюджет України на відповідні роки звузили обсяг цього права, встановивши інший (менший) розмір такої виплати, і водночас фактично скасували конституційну гарантію забезпечення належних умов для існування громадян, які проживають в зоні гарантованого добровільного відселення. Таким чином, враховуючи те, що постанови КМ України № 836 від 26.07.1996 року та № 562 від 12.07.2005 року, згідно з якими позивачам виплачувались грошові допомоги на оздоровлення та компенсації у звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва, прийняті без урахування змін щодо розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 2007-2010 роки, а також того, що Закони мають пріоритетну дію над урядовими нормативними актами, тому позов слід задовольнити: визнати дії відповідача незаконними та зобовязати відповідача виплатити позивачам недоплачені суми допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва у розмірі 3511 грн. кожному та недоплачену суму щорічно допомоги на оздоровлення у розрахованих вище розмірах. На підставі викладеного, ст.. 37, 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

Outcome: approved