Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-22 00:00:00

У травні 2010 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття та про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. В обгрунтування вимог позивач посилається на те, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON], яка народилася 29 листопада 2009 року. З січня 2010 року сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Відповідач ухиляється від утримання дочки та дружини. Позивач потребує матеріальної допомоги, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просила суд стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки усіх видів його заробітку (доходу ), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття та аліменти на її утримання в розмірі ? частки усіх видів його заробітку ( доходу ) до досягнення їхньою дочкою трирічного віку. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав та пояснив, що кожен місяць відповідач надає допомогу на утримання дитини, однак письмової згоди з позивачем щодо сплати аліментів не було. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи видно, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO] ( копія свідоцтва про народження а.с. 6 ). Згідно довідки №1056 від 14.05.2010 року, виданої виконавчим комітетом Великодимирської селищної ради Київської області, дочка проживаю разом з матірю. З пояснень позивача вбачається, що також підтвердив представник відповідача, що [PERSON] працює в представництві ООН в Україні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і ( або ) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом ( п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15 травня 2006 року ). За змістом ст.ст. 181, 182 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі, а при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частинами 2 і 4 статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною тьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеральну допомогу. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, враховуючи ті обставини, що відповідача працевлаштований, має задовільний стан здоровя, нікого на утриманні у нього не має та враховуючи інші обставини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку до досягнення нею повноліття та на утримання дружини у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку щомісячно.

Outcome: approved