Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-09 00:00:00

Позивач звернулася у Канівський міськрайонний суд з позовом до Територіальної громади с. Келеберда в особі Келебердянської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом. У позові позивач вказала, що 20.04.2009 року померла її мати [PERSON] в с. Келеберда Канівського району. Під час розпаювання земель КСП «Дніпро» у с. Келеберда Канівського району за життя її мати використала своє право на отримання земельної частки (паю) у вигляді ріллі та отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ІІІ ЧР № 031694 від 07.08.2003 р.. В той же час його право на отримання державного акта на право власності на земельну ділянку (сінокіс) для ведення товарного виробництва залишилось не використаним. Після смерті спадкодавця відповідно до свідоцтва про спадщину за заповітом від 15.01.2010 року серія ВММ № 376386 позивач отримала спадщину на Державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірі 2,3 га. З причин відсутності Державного акта на право власності на земельну частку (пай) (на сінокіс), як правовстановлюючого документу не має можливості оформити право на спадкове майно в нотаріальному порядку. Позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] право власності на земельну частку (пай) у вигляді сінокосів із земель реорганізованого КСП «Дніпро», розташовану в с. Келеберда Канівського району Черкаської області, яка належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0093279, виданого Канівською районною державною адміністрацією 22.11.1996 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] право власності на земельну частку (пай) у вигляді сінокосів із земель реорганізованого КСП «Дніпро», розташовану в с. Келеберда Канівського району Черкаської області, яка належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0093279, виданого Канівською районною державною адміністрацією 22.11.1996 року. Представник відповідача територіальної громади с. Келеберда в особі Келебердянської сільської ради [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення, поскільки позивач дійсно є спадкоємцем після смерті [PERSON], яка згідно сертифікату мав право на земельну частку (пай) у вигляді сінокосів із земель реорганізованого КСП «Дніпро», розташовану в с. Келеберда Канівського району Черкаської області, але за життя не отримала відповідний державний акт, що позбавляє можливості позивача, як спадкоємця оформити своє спадкове право в нотаріальному порядку. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору управління Держкомзему в Канівському районі [PERSON] в судовому засіданні не заперечує стосовно позову, поскільки відповідно до проекту розпаювання КСП «Дніпро» у с. Келеберда Канівського району загальна площа сільськогосподарських угідь, які підлягають паюванню складалась із ріллі, сіножаті та пасовищ. Спадкодавець за життя частково оформив право на земельну частку (пай) та отримав відповідний Державний акт на земельну ділянку (ріллю), а тому спадкове право позивача на сінокоси потребує захисту в судовому порядку. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Так, законодавством визначено, що членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. З матеріалів справи вбачається наступне: - згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0093279, виданого 22.11.1996 р. на підставі рішення Канівської районної державної адміністрації від 19.06.1996р. № 188 на ім'я [PERSON], що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного с/г підприємства «Дніпро», розташованого в с. Келеберда Канівського району Черкаської області розміром 2.96 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). - згідно свідоцтва про смерть серії І-СР № 110881 вбачається, що [PERSON] померла 20.04.2009 р. - згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.01.2010 року зареєстрованого в реєстрі № 1-127 вбачається, що після смерті [PERSON] за заповітом, посвідченим 23.04.2008 року Келебердянською сільською радою за реєстром №93, спадщину прийняла [PERSON] у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.3 га, яка розташована на території Келебердянської сільської ради Канівського району та яка належала померлій на підставі Державного акту на право на приватної власності на землю, серія ІІІ ЧР № 031694, виданого Келебердянською сільською радою 07.08.2003р.. Судом встановлено, що рішенням № 19-9 19 сесії 5 скликання Келебердянської сільської ради від 24.03.2008р. та розпорядженням першого заступника голови Канівської РДА від 10.06.2008р. № 474 надано дозвіл на виготовлення технічної документації на розпаювання земель колективної власності полів №13, 16, 37, що знаходяться на території Келебердянської сільської ради, загальною площею 93.2 га (сіножаті -84.4 га, пасовища 8.8га). Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя не отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку (сінокоси), що розташовані на території Келебердянської сільської ради та належали на праві колективної власності КСП «Дніпро». Згідно положень Указу Президента України №666/94 від 10.11.1994р. право на земельну частку (пай) мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право а саме Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку у вигляді сіножатей та пасовищ. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України). Суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки судом встановлено, що позивач відповідно до ст.ст. 1223,1268 ЦК України є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла до моменту видачі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку (сінокоси), що розташовані на території Келебердянської сільської ради та належали на праві колективної власності КСП «Дніпро».

Outcome: approved