Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона проживає та зареєстрована в [INFO], яка була отримана її чоловіком згідно ордеру, виданого 23.06.1973 року. Квартира була видана на сімю з чотирьох осіб, а саме на неї, її чоловіка та їх двоє синів [PERSON] та [PERSON]. В подальшому син [PERSON] одружився з відповідачкою, у них народилася дочка [PERSON]. Відповідачку та онуку за згодою членів сімї зареєстрували в їх спірну квартиру. Однак, сімейне життя її сина [PERSON] не склалося і в 2000 році він розлучився з відповідачкою, після чого відповідачка з дитиною почала проживати окремо від них, за іншою адресою. Відповідачка не проживає в спірній квартирі з червня місяця 2001 року, з того часу не користується квартирою, не цікавиться нею. Дані обставини підтверджені наданими документами - актами, довідками. Реєстрація відповідачки, яка не проживає в спірній квартирі, не оплачує її, ставить її (позивачку) в скрутне матеріальне становище, так як вона здійснює оплати за зареєстровану в квартирі відповідачку. В судовому засіданні позивачка, її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Представник позивачки підтримав всі обставини викладені в позовній заяві. Позивачка додатково пояснила, що відповідачка залишила спірну квартиру добровільно. Останні дев»ять років остання не проживає та жодних спроб вселитися з її боку не було. За час реєстрації відповідачки, доводилося проводити за неї квартирну плату, що для них було складно. Відповідачка в судове засідання не заявилася, про день та час розгляду справи сповіщалася належним чином, про причини неявки суд не повідомляла, про день та час розгляду справи сповіщалася за адресою, зазначеною відповідачкою. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивачки, просив їх задовольнити та пояснив, що відповідачка його колишня дружина, з якою розлучилися в 2000 році. З квартири її ніхто не виганяв, вона добровільно виїхала з квартири, речей її немає. Обставини, викладені в позовній заяві, підтримав в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги та усі обставини, викладені в позовній заяві, додатково пояснив, що відповідачку ніхто не виганяв, вона добровільно залишила спірне помешкання, речі її в квартирі відсутні. З часу, як відповідачка не проживає в квартирі, вселитися жодного разу не намагалася. Крім того, зазначив, що вони завжди допомагали дочці брата Ганні. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, оскільки за станом свого здоров»я не має змоги з»явитися до суду. Крім того, в своїй заяві зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги дружини [PERSON] до бувшої невістки [PERSON]В, яка не проживає в їх квартирі з червня 2001 рік по даний час. Третя особа Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві в судове засідання не з»явилася, надіслала на адресу суду лист з проханням розглядати справу у її відсутність. Третя особа Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва в судове засідання не з»яилася, про причини неявки суд не повідомляла, про день та час розгляду справи сповіщалася належним чином. Вислухавши позивачку, її представника, третіх осіб [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що квартира [ADDRESS], була отримана згідно ордеру № 207006, виданого 25.06.1973 року, на сімю [PERSON] з чотирьох осіб позивачка, її чоловік та їх двоє синів [PERSON] та [PERSON]. Встановлено, що син позивачки [PERSON] одружився з відповідачкою, в 1993 році у них народилася дочка [PERSON]. В 1993 році відповідачку та онуку за згодою членів сім'ї зареєстрували в спірну квартиру. З наданої копії рішення Харківського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2000 року встановлено, що шлюб між [PERSON] та відповідачкою було розірвано. З позовом про розірвання шлюбу до суду звернулася саме відповідачка, яка посилалася на те, що через рік після реєстрації шлюбу, відносини між ними погіршилися, періодично вони припиняли ведення спільного господарства та сумісне проживання, а в березні 2000 року вони з [PERSON] остаточно припинили шлюбно-сімейні відносини, фактично проживають окремо. Факт не проживання відповідачки за спірної адресою підтверджено наданими документами: актами, довідками з поліклініки, РУГУ, поясненнями позивачки, її представника та третіми особами. З пояснень сторін встановлено, що відповідачка покинула спірну квартиру добровільно, забрала свої особисті речі, що відповідачці не чинилися перешкоди в проживанні, замки в квартирі не змінювалися, ключі не відбиралися, вселитися відповідачка не намагалася. Встановлено, що в спірній квартирі зареєстрована і неповнолітня дочка відповідачки, яка є онукою позивачки, і яка теж не проживає в спірній квартирі, однак позивачка не ставить позовною вимогою зняття з реєстраційного обліку її онуки Ганни. Таким чином встановлено, що відповідачка не проживає в спірній квартирі без поважних причин більше дев»яти років. Судом не приймається до уваги посилання відповідачки в заяві про перегляд заочного рішення на те, що вона тимчасово не проживала в спірній квартирі з тих підстав, що на той час [PERSON] був хворий на туберкульоз, а тому спільне співмешкання ставило під загрозу її здоров»я та здоров»я її малолітньої дитини. З наданої копії виписки з амбулаторної картки [PERSON] від 03.03.2010 року, виданої Київською міською туберкульозною лікарнею № 1 з диспансерним відділенням, встановлено, що дійсно, [PERSON] перебував у них на обліку з 06.03.1997 року по 20.12.2006 рік. В березні 2001 року було виявлено загострення туберкульозного процесу, але «бактериовыделителем» не являвся. Амбулаторно лікувався сім місяців, на момент загострення і лікування туберкульозного процесу для навколишніх загрози не становив. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України особа, яка не проживає на житловій площі більше шести місяців без поважних причин, може бути визнана судом такою, що втратила право користування житловою площею. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, па які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved