Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

[PERSON] 02.12.2009р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що після померлої у 2005 році [PERSON] він на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 06.05.2006р. нотаріальною конторою, отримав у власність житловий будинок з господарським спорудами, які знаходяться по вул. Центральній,80 в с.Коросно Перемишлянського району. Після реєстрації права власності на будинок йому стало відомо, що земельна ділянка для обслуговування даного будинку, за рішення сесії Короснянської сільської ради №27 від 18.11.1996р., передана у власність [PERSON], та якому на підставі даного рішення 21.11.1996р. був виданий Державний акт про право власності на згадану земельну ділянку. За рішенням суду від 27.12.2001 року Договір довічного утримання, укладений між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, з поверненням будинковолодіння [PERSON] Вважає, що даний Державний акт повинен бути визнаний недійсним та скасований, а рішення сесії від 18.11.1996р. в частині пункту 49 про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] визнане незаконним, так як оспорюване рішення сесії сільської ради та Державний акт було прийняті на підставі Договору довічного утримання, який за рішенням суду розірваний. Наявність Державного акту на ім.»я [PERSON] перешкоджає йому в реалізації свого права користуватися належною до будинковолодіння земельною ділянкою, яку [PERSON] не використовує. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги з мотивів, зазначених в позовній заяві та пояснила, що являється дружиною позивача, з яким з 1999 року проживає постійно в успадкованому чоловіком будинку №80 по вул. Центральній в с.Коросно. Після того, як [PERSON] у 1996р. уклав з [PERSON] договір довічного утримання та оформив на себе право власності на спірну земельну ділянку, він не користувався даною земельною ділянкою і не користується нею в даний час. Їх сім»я користується постійно прибудинковою земельною ділянкою, інших користувачів не має. Самого [PERSON] вона не бачила в селі понад 10 років. Про те, що на ім.»я [PERSON] виданий Державний акт на земельну ділянку, її чоловіку стало відомо тільки у 2009 році. Відповідач 1 [PERSON], який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, з невiдомих для суду причин не з'явився в судове засідання, не надав свої докази та заперечення на позов і від нього не надійшло будь-яке повідомлення про причину неявки. Представник відповідача 2 сільський голова Коросно [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов визнав та просить його задоволити. Зазначив, що оспорюване рішення №27 від 18.11.1996р. було прийняте з врахуванням Договору довічного утримання, укладеного між Широю та [PERSON], який після того за рішенням суду був розірваний. Даною земельною ділянкою Шира ніколи не користувався, виїхав з села Коросно більше 10 років тому і його місце знаходження йому невідоме. Спірною земельною ділянкою постійно користується сім»я [PERSON]. 2. Представник третьої особи - Перемишлянський районний відділ ДП «Центр державного земельного кадастру», не прибув в судове засідання, подав заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши ставлення сторін до заявленого позову, проаналізувавши обставини та матеріали справи та надавши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Таке рішення обґрунтовується наступними встановленими судом обставинами, а саме: Зі змісту Договору довічного утримання, укладено 18.07.1995 року між [PERSON] та [PERSON] слідує, що [PERSON] передала у приватну власність [PERSON] житловий будинок з відповідними господарським спорудами по вул.Центральній, 80 в с.Коросно на умовах даного договору. Решенням Перемишлянського районного суду від 27.11.2001 року укладений 18.07.1995р. між [PERSON] та [PERSON] Договір довічного утримання розірваний з повернення будинковолодіння відчужувачці. В мотивувальній частині рішення зазначено, що [PERSON] не виконав зобов»язання, взяті на себе за Договором довічного утримання, а у 2001 року взагалі виїхав з с.Коросно. Копією Державного акту на право приватної власності на землю ІV-ЛВ №078515, виданого Короснянською сільською радою Перемишлянського району 21.11.1996р. підтверджується, що [PERSON] на підставі рішення VІІІ-ї сесії ІІ-го скликання Короснянської сільської ради народних депутатів Перемишлянського району Львівської області від 18.11.1996 року була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0,5107 гектара, яка розташована на території Короснянської сільської ради в с.Коросно для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування житлового будинку. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.05.2006 року, [PERSON] на підставі заповіту [PERSON], посвідченого 04.03.2002р. , являється спадкоємцем належного померлій 19.09.2005 року [PERSON] майна житлового будинку з відповідними господарськими прибудовами, що знаходяться по вул.Центральній,80 в с.Коросно Перемишлянського району. З наданого суду Свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно слідує, що [PERSON] 20.06.2006р. зареєстрував в Золочівському МБТІ на праві особистої приватної власності будинок по вул.Центральній, 80 в с.Коросно. Довідкою №1161 від 20.10.2009р., виданою виконкомом Короснянської сільської ради стверджується, що земельною ділянкою, яка передана у 1996р. у приватну власність [PERSON] для обслуговування житлового будинку , на даний час користується [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] з 20.06.2006 року являється власником житлового будинку №80 по вул..Центральній в селі Коросно Перемишлянського району, який знаходиться на земельній ділянці, на яку [PERSON] на підставі пункту 49 рішення №27 VІІІ-ї позачергової сесії ІІ-го скликання Короснянської сільської ради народних депутатів від 18.11.1996р. був виданий 21.11.1996р. Короснянською сільською радою народних депутатів Перемишлянського району Державний акт на право приватної власності на землю ІV-ЛВ №078515, за яким [PERSON] передано у приватну власність земельної ділянки площею 0,5107 га в с.Коросно. Підставою для прийняття оспорюваного рішення №27 від 18.11.1996р. та видачі Державного акту про право власності на землю був укладений 18.07.1995р. Договір довічного утримання, за яким [PERSON] передала [PERSON] у приватну власність житловий будинок по вул.Центральній в с.Коросно. Даний договір за рішення суду від 27.12.2001 р. розірваний з поверненням будинковолодіння [PERSON] Таким чином судом встановлено, що на час складання [PERSON] заповіту 04.03.2002р., остання являлась власником будинковолодіння по вул.Центральній, 80 в с.Коросно, і таке належало їй на праві власності день смерті. Згідно зі статтею 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Пунктом 9 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції та законам України визнаються незаконними в судовому порядку. З цих підстав суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання незаконним пункту 49 рішення №27 сесії Короснянської сільської ради народних депутатів від 18.11.1996 року та визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю ІV-ЛВ №078515 від 21.11.1996 року, виданого на ім.»я [PERSON] , є підставними та підлягають до задоволення. 3. Що стосується позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на земельну ділянку, на якій знаходиться належний йому на праві власності будинок, то такі не підлягають до задоволення, так як згідно ст.ст.8- 12,116 ЗК України, до компетенції сільських рад належить вирішення питань щодо розпорядження землями відповідних територіальних громад , і що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Outcome: partial