Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати його право на державну соціальну допомогу, встановлену ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", стягнути з відповідач недоотриману з вини відповідача соціальну допомогу за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, т з 22 травня 2008 року по 31 березня 2010 року. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача, будучи повідомлений належним чином про дату та час розгляду справ до суду не з'явився, надавши заперечення проти позову та просив справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задовольню наступних підстав. Згідно ст. 1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року, яки встановлює правовий статус дітей війни та визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки, дитиною війни є особа, яка громадянином України та якій на час закінчення ( 2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 1 років. Відповідно з наданими документами позивачу станом на 2 вересня 1945 року було менше 18 років. Пунктом 12 статті 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік" було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням статі 111 цього Закону, якою було встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закон України „Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яки поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 5 відсотків розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням ,Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року (справа соціальної гарантії громадян) був визнаний таким, що не відповідає Конституції України ( є неконституційним ) пункт 1 статті 71, стаття 111 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року > 489-У, яким була зупинена на 2007 рік дія статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України остаточним, не можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції про розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положен7ь статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України „Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року, що набрав чинності з 1 січня 2008 року, стаття 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" викладена в новій редакції, як передбачає, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів віни гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальне допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої дл учасників війни, тобто на 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність , при цьому зміни. Зміни, внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу І І Закону України „Про державний бюджет на 200 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 року. У вказаному рішенні Конституційним Судом України було зазначено, щ положення Закону України „Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення доля судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникла внаслідок дії положень Закону України „Про державний бюджет на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнаних неконституційними. Статтею 152 Конституції України передбачено, що Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судм України рішення про їх неконституційність. Тому, суд визнає, виходячи з рішення Конституційного Суд України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, що передбачене статтею 6 Закону України ..Про соціальний захист дітей війни", підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком діяло з 22 травня 2008 року. Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинно здійснюватися відповідно до норм Закон\ України «Про соціальний захист дітей війни». Згідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності 01.01.06р., дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державно соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки встановленої для учасників війни. Згідно ст. 10 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказаний закон поширюється на дружин (чоловіків) померлих інвалідів Великої [PERSON] війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя інвалідам від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге. Згідно ст. 15 вказаного Закону членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів Великої [PERSON] війни, які не одружилися вдруге, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсі підвищуються на 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Членам сімей зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів [PERSON] війни, які не одружилися вдруге, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи держави соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 25 процентів прожиткового мінімум для осіб, які втратили працездатність. Позивачка з 01.01.2007 року по 02.11.2009 року знаходилася на обліку УПЗСН Приморського району м. Маріуполя. На обліку в УПФУ Приморського району м. Маріуполя вона знаходиться з 03.11.2009 року. В зв'язку зі смертю чоловіка з 08.04.2010 року отримує надбавку як дружина померлого військовослужбовця. Позивач з 08.04.2010 року отримує надбавку як, дружина померлого військовослужбовця Таким чином, суд приходить до висновку про те. що позовні вимоги підлягають частковою* задоволенню за часовим критерієм з 03.11.2009 року по 31.03.2010 року.

Outcome: partial