overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом, в якому зазначає, що: 1)вона є пенсіонером за віком, після виходу на пенсію працювала ще два роки; 2)позивач звернулась до відповідача за перерахунком пенсії з 01 січня 2010 року, відповідач має перерахувати розмір пенсії, застосовуючи показник середньої заробітної плати за 2009 рік; 3)виявилося, що відповідач при здійсненні перерахунку розміру пенсії застосував показник середньої зарплати за 2007 рік, пояснивши позивачу, що такий перерахунок здійснено відповідно до спільного листа Мінпраці України та Пенсійного фонду України; 4)посилаючись на ці обставини, позивач просить розглянути справу без її участі, визнати дії відповідача щодо перерахунку розміру пенсії на підставі показників середньої заробітної плати за 2007 рік протиправними, зробити перерахунок пенсії на підставі показників середньої заробітної плати за 2009 рік, нарахувати та сплатити їй недоплачену пенсію в сумі 1403,28 грн. за 2010 рік. У судове засідання позивач не зявилася, звернулася до суду з заявою в якій просила розгля\-нути справу без її присутності. Представник відповідача проти задоволення позову заперечила, посилаючись на його безпід\-ставність. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши позов і докази: пенсійне посвідчення, посвідчення ветерана праці, листи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страху\-вання» у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, прова\-диться перерахунок пенсії з урахуванням не менше ніж 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії провадиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено стра\-хові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. При цьому з періоду, за який враховується заробітна плата (до\-хід) для перерахунку пенсії, період після призначення пенсії не підлягає виключенню згідно із абзацом третім частини першої статті 40 цього Закону. Разом з цим, суд не вправі стягнути суму недоплаченої пенсії з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

Позивачка 18 травня 2010 року звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовольнити у попередньому судовому засіданні. Вона пояснила, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2008 року Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], ІбНипня [INFO]. Сумісне життя з відповідачем не склалось, на теперішній час вона мешкає у своїх батьків, а відповідач ухиляється від утримання їх дитини. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі % частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття у попередньому судовому засіданні починаючи з дня звернення до суду. Відповідач позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення попередньому судовому засіданні. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у попередньому судовому засіданні з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно свідоцтва серія І-ВЛ № 101839 від 20 вересня 2008 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований в відділі РАЦС Шевченківського РУЮ Харківської області, актовий запис №78. Відповідно до свідоцтва про народження І-ВЛ № 170216 батьками [PERSON], [INFO], вказано відповідно [PERSON], [PERSON] З довідки №513 Шевченківської селищної ради Харківської області від 18 травня 2010 року вбачається ,що [PERSON] мешкає разом з позивачкою. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено ,що розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідач працює, має стабільний заробіток, тому аліменти необхідно встановити в розмірі % частини всіх прибутків, але не менше 30% від прожиткового мінімуму дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір та витрат на інформаційно -технічне забезпечення розгляду справи суд стягує з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 014/17-35/2564-71 від 14 травня 2008 року в сумі 18749 гривень 83 копійки та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримав. Пояснив, що кредит видано [PERSON] в сумі 15150 гривень 00 копійок строком на 36 місяці з 14 травня 2008 року по 14 травня 2011 року з нарахуванням відсотків в розмірі 29,5 % річних. У забезпечення позову укладено договір поруки з [PERSON]. Відповідач [PERSON] повинен повертати кредит. З 16 червня 2008 року відповідач не виконує свої зобов'язання за договором. Загальний розмір заборгованості станом на 28 лютого 2010 року складає 18749 гривень 83 копійки, з яких 12298 гривень 09 копійок - заборгованість за кредитом, 2463 гривні 61 копійка - відсотки за користування кредитом та 988 гривень 13 копійок - пеня. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Справу розглянуто за відсутності відповідачів за згодою позивача заочно. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 14 травня 2008 року укладено кредитний договір № 014/17-35/2564-71, строком на 36 місяців. Згідно умов договору позивач надав кошти в розмірі 15150 гривень 00 копійок. Відповідач [PERSON] не проводить погашення кредиту та відсотків за користування кредитом. Станом на 28 лютого 2010 року заборгованість за кредитним договором становить складає 18749 гривень 83 копійки. Зазначене підтверджується кредитним договором від 14.05.08 року №014/17-35/2564-71, договором поруки від 14.05.08 року №014/17-35/2564-71, розрахунком заборгованості по кредитному договору. Суд приходить до висновку, що відповідачі порушили умови кредитного договору від 14 травня 2008 року № 014/17-35/2564-71 та на підставі ст.ст. 526, 527, 529, 533, 536, 543, 546, 549-554 ЦК України (2003 рік) порушене право позивача підлягає захисту. Сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку. Судові витрати по оплаті державного мита у розмірі 187 гривень 50 копійок та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 120 гривень 00 копійок відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], безвісно відсутньою. В судовому засіданні заявниця підтримала доводи заяви та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно ст. 43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Факт відсутності відомостей про місце перебування [PERSON] в місці її постійного проживання протягом одного року підтверджується зібраними у справі доказами. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною матір»ю [PERSON], [INFO]. Згідно довідки №29, виданої відділом ЗАГС адміністрації муніципального району «Борисівський район» Бєлгородської області (Грузсчанська сільська рада) 12.09.1996 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Дементьєва».(а.с.9). З заяви та пояснень заявниці вбачається, що [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO], після укладення шлюбу вона була знята з реєстрації за вищевказаною адресою та виїхала в невідомому напрямку, після чого з 1997 року її ніхто не бачив. Неповнолітній [PERSON] з моменту народження та на даний час проживає зі своєю бабусею (заявником у справі) за адресою: с. Андріївка Балаклійського району Харківської області вул. Фрунзе буд. 301, на її повному утриманні. Заявниця зверталась до Червонозаводського районного відділу внутрішніх справ з приводу розшуку своєї доньки [PERSON], але згідно довідок № 63/725 та №63/К-601 від 06.04.2010 року оперативно-розшуковими діями встановити місце знаходження та місце проживання гр. [PERSON] не виявилося можливим.(а.с.6,13). Крім пояснень заявниці, факт відсутності [PERSON] за місцем мешкання підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], які також зазначили, що жодного разу з 1997 року остання не з»являлася за адресою: с. Андріївка Балаклійського району Харківської області вул. Фрунзе буд. 301, та її ніхто не бачив, жодних відомостей про неї немає. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і достовірність і правдивість фактів, повідомлених заявником та підтверджених матеріалами справи, і таких доказів суду не надано. Суд констатує той факт, що визнання [PERSON] безвісно відсутньою має для заявниці юридичні наслідки, оскільки необхідне для встановлення статусу неповнолітнього [PERSON] з метою вступу до навчального закладу «Ліцей міліції». Приймаючи рішення по справі суд виходить з реальних обставин, встановлених під час розгляду справи, щодо відсутності [PERSON] за місцем проживання, та оцінюючи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заява про визнання її безвісно відсутньою підлягає задоволенню. Суд позбавлений можливості встановити день, місяць та рік одержання останніх відомостей про місце перебування [PERSON], а отже, вважає, що вказана особа визнається безвісно відсутньою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

У лютому 2010р. ЖКП ММР «Південь» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг. Свої вимоги мотивували тим, що відповідачка є власником квартири [ADDRESS], яка відповідно до ст.ст.156,162 ЖК України, зобов'язана своєчасно оплачувати витрати по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території. Проте відповідачка, взяті на себе зобов'язання, не виконує, в зв'язку, з чим утворилася заборгованість за період з 01.07.2006р. по 01.07.2009р. у розмірі 1109 грн. 18 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд, стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на відсутність надання будь-яких послуг зі сторони позивача, а тому просила в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] проживає в [INFO] і є її власником. Будинок 10 по пров. Центральний в м. Миколаєві відноситься до державного житлового фонду (комунальна власність) і знаходиться на балансі ЖКП ММР «Південь», який здійснює побутове обслуговування вказаного будинку. Відповідно до ст.ст.156,162 ЖК України, власник квартири зобов'язаний своєчасно оплачувати витрати по утриманню будинку (квартири) та прибудинкової території. Згідно наданого позивачем розрахунку, сума заборгованості за експлуатаційні витрати відповідачки, за період з 01.07.2006р. по 01.07.2009р., складає 1 109 грн. 18 коп. Доводи відповідачки, суд не може прийняти до уваги, оскільки доказів в обґрунтування своїх пояснень вона не надала, ніяких клопотань не заявляла. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачка, будучи власником квартири [ADDRESS], взятих на себе зобов'язань по утриманню будинку (квартири) та прибудинкової території, не виконує. На підставі вищевикладеного, оцінюючи докази в сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідачки, на користь позивача, підлягають стягненню витрати на ІТЗ процесу в сумі 30 грн. 00 коп. та на користь держави витрати по оплаті судового збору за подачу позову в сумі 51 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням по [ADDRESS], та про зняття його з реєстрації, мотивуючи тим, що відповідач в спірному жилому будинку протягом останніх дев`яти років не проживає, однак залишається зареєстрованим в ньому, а це перешкоджає їй реалізувати свої особисті та майнові права. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що [PERSON], онук її покійного чоловіка, зареєстрований у будинку з 5 січня 1998 року, однак протягом останніх дев`яти років в будинку не проживає. На період проживання відповідача в її жилому будинку коштів по утриманню та проведенню ремонту будинку не надавав, участі у веденні підсобного господарства не брав. Крім того, на протязі останніх дев`яти років він її не провідує та жодним чином не допомагає. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши позивачку та її представника, відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази, суд встановив такі обставини: [PERSON] є власником будинку, який знаходиться по [ADDRESS] Тернопільської області. В жилому будинку [PERSON] зареєстрований [PERSON], який по місцю реєстрації з 2001 року не проживає, допомоги у веденні господарства не надає. Відповідно до ст.71 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст.167 ЖК у разі вибуття наймача та членів його сім"ї на постійне проживання до іншого населеного пункту договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Таким чином, суд приходить до переконання, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення, оскільки власник вправі вимагати усунення будь-яких перешкод, пов'язаних з володінням, користуванням, розпорядженням власністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з даним позовом посилаючись на те, що її батьком являється [PERSON], який проживав в [INFO] і помер 13 січня 2005 року. На день його смерті залишилося спадкове майно: жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с.Леонівка по провулку Кібенка,2А Іванківського району Київської області. Спадщину після смерті батька позивачка прийняла, подавши заяву про прийняття спадщини до Іванківської районної державної нотаріальної контори 13 липня 2005 року (спадкова справа № 311 за 2005 рік). 20 травня 2010 року позивачка звернулася до Іванківської районної державної йотаріаіьної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті батька. Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) вона отримала у день звернення. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок їй було відмовлено, оскільки не було предявлено правовстановлюючого документу на спадковий будинок. У I960 році батько позивачки побудував жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в селі Леонівка провулок Кібенка,2А Іванківського району Київської області за власні кошти та власними силами, але ніяких правовстановлюючих документів на вказане майно не було оформлено. Документами, що підтверджують право власності на будинок є довідки Блідчанської сільської ради ( виписка з погосподарської книги, особовий рахунок № 901) та ( виписка із земельно-облікової документації). Після смерті батька єдиним спадкоємцем за законом є позивачка, яка просить визнати за нею право власності на спадковий будинок, як єдиного спадкоємця, так як відповідачка( дочка спадкодавця) спадщини не приймача і на майно не претендує. Інших спадкоємців немає. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідачка [PERSON] позов визнала і пояснила, що вона спадщину не приймала і на частку в спільному майні не претендує. Відповідачка не заперечує, щоб за позивачкою було визнано право власності на спадковий будинок. Факт прийняття спадщини позивачкою після смерті батька підтверджується довідкою Іванківської районної державної нотаріальної контори за № 1239/01-14 від 31.07.2009 року. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про можливість задоволення позову, оскільки в судовому засіданні встановлено, що для цього маються всі законні підстави. Відповідно до ст.12 Закону України „Про власність праця громадян є основою примноження їх власності. Громадянин набуває права власності на майно, виражене внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. В даному випадку позивачка є спадкоємцем після смерті батька [PERSON] і на даний час ніхто, крім позивачки на цей будинок не претендує. 4.4 ст.1268 передбачає, ще незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

Бердянський міжрайонний прокурор Запорізької області звернувся до суду з названим позовом, у якому просив стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельне підприємство-5 „Заводбуд" м. Бердянськ (надалі - ТОВ „БП-5 „Заводбуд") на користь громадянина [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 5261,76 грн., яка виникла у термін з 24.04.2009р. по 31.11.2009р. У обґрунтування своїх вимог прокурор зазначив, що відповідно до ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладений обов'язок представництва інтересів громадян в суді у випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру", прокуратура здійснює функцію представництва у суді інтересів громадян, які неспроможні через фізичний чи матеріальний стан або з інших поважних причин захистити свої порушені права або реалізувати процесуальні повноваження. Згідно ст. 45 ЦПК України прокурор може звернутися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб, або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. Підставою звернення прокуратури до суду з цією заявою є неспроможність [PERSON] через тяжкий матеріальний стан самостійно захистити гарантоване ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю. 21.01.2010р. Бердянською міжрайонною прокуратурою Запорізької області порушено кримінальну справу № 31010 відносно виконуючого обов'язки директора підприємства - ТОВ „БП-5 „Заводбуд" [PERSON] за фактом грубого порушення законодавства про працю за ч.1 ст.172 КК України. Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.04.2010р. [PERSON] визнано винним у скоєні зазначеного злочину, а також встановлено, що в порушення ст.ст. 84, 113 Кодексу Законів про працю України останній, в період з 24.04.2009р. по 31.11.2009р., останній відправив працівників підприємства у відпустку без збереження заробітної плати та не нарахував працівникам заробітну плату за час простою не з вини працівників з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу), в тому числі, позивачу [PERSON] в розмірі 5261,76 грн. У судове засідання представник прокурора та позивач не з'явилися та направили до суду письмові заяви, в яких просили розглянути справу у їх відсутність та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав, про день розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать копії судових повісток та довідки у поштових повідомленнях. Таким чином, суд вважає можливим на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України, розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів, постановив заочне рішення. Дослідував матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і повинен бути задоволений тому, що вимоги прокурора підтверджуються наданими копіями документів -свідоцтва про державну реєстрацію підприємства, постанови про порушення кримінальної справи від 21.01.2010р., висновку судово-економічної експертизи №27 від 03.03.2010р., вироку суду від 23.04.2010р. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем 12 лютого 2005 року зареєстрували шлюб в Красятицькій сільській раді Поліського району Київської області за актовим записом № 1. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивачка просить суд шлюб розірвати, оскільки на протязі останнього часу між нею та відповідачем склалися неприязні взаємовідносини, що викликані негідною поведінкою відповідача, яка зловживає спиртними напоями, у них виявилися різні погляди на життя, на ведення домашнього господарства, вони втратили один до одного почуття любові та поваги і фактично шлюб розпався. Подальше спільне життя і перебування в шлюбі суперечить їх життєвим інтересам та інтересам дитини. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судове засідання не завився, належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи. Відповідно до ст.224, 225 ЦПК України судом за згодою позивача ухвалено провести заочний розгляд справи і справу розглянути за відсутності відповідача із винесенням заочного рішення. Позивачка не заперечувала проти такого вирішення справи. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що маються підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам дитини, що мають істотне значення.

Outcome: approved