Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 10 грудня 1991 року вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. 25 серпня 1992 року у сторін народився син [PERSON], який проживає з позивачкою. 16 квітня 1999 року, під час перебування у шлюбі, сторони придбали квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу, який зареєстрований в «Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості», реєстровий №302/99, Одеської Нової Біржі. 19 квітня 1999 рок договір купівлі-продажу сторони зареєстрували у Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації і реєстрації об'єктів нерухомості». 11 січня 2006 року шлюб між сторонами розірваний. У зв'язку з тим, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, під час яких вважає, що вищевказана квартира належить тільки йому та вигонить позивачку з сином з квартири, позивачка просить суд розподілити спільне майно - квартиру [ADDRESS] між нею та [PERSON], визнавши за нею [PERSON] з урахуванням сина [PERSON] право власності на 2/3 частини квартири, а за [PERSON] визнати за право власності на 1/3 частину вказаної квартири. Крім того, позивачка просить суд визначити порядок користування квартирою № 13 у будинку № 11 по вулиці Академіка Філатова в місті Одесі, відповідно до якого: визначити за нею [PERSON] та неповнолітнім сином [PERSON] кімнату, площею -16,9 кв.м., а за [PERSON] кімнату, площею - 10,2 кв.м., підсобні приміщення залишити у спільному користуванні сторін. У судовому засіданні позивачка, представник позивачки позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у позові. У зустрічному позові просили суд відмовити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні спочатку просила суд відмовити у задоволенні первісного позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності, а потім просила суд частково відмовити у первісному позові, визначити порядок користування квартирою, відповідно до якого залишити в користуванні [PERSON] кімнату, площею -16, 9 кв.м., а в користуванні [PERSON] кімнату, площею - 10, 2 кв.м., кухню та підсобні приміщення залишити у спільному користуванні. Квартиру [ADDRESS] розділити між сторонами в рівних частках. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позови підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 10 грудня 1991 року сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського району міста Одеси, актовий запис № 821. 25 серпня 1992 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано відділом ЗАГС Київської районної ради народних депутатів міста [PERSON] ( а. с. 7). 16 квітня 1999 року, під час перебування у шлюбі, сторони придбали квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу, який зареєстрований в «Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості», реєстровий № 302/99, Одеської Нової Біржі. 19 квітня 1999 року вищевказаний договір купівлі-продажу сторони зареєстрували у Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації і реєстрації об'єктів нерухомості» ( а. с. 4-5). Квартира складається з двох кімнат, загальною площею 43, 5 кв.м., одна кімната площею - 16, 9 кв.м., а друга кімната площею 10, 2 кв.м.. 6 серпня 1999 . року [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані у [INFO], що підтверджується довідкою №25 від 05 березня 2010 року Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку « Кооператор, 11» ( а. с. 10). На підставі ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. З ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено . договором або законом. Таким чином, суд вважає, що під час шлюбу сторони набули право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. 11 січня 2006 року шлюб між сторонами був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 13 (а. с. 6).' Згідно ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. На підставі ч. 1 ст. 70 СК України, ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом . З урахуванням встановлених по справі обставин, суд вважає, що квартира [ADDRESS] є спільним сумісним майном сторін. За відсутністю між сторонами будь-яких домовленостей щодо визначення розміру часток у спільній сумісній власності розміри їх часток у вищезазначеному майні має бути визначені відповідно до закон\" рівними. Вирішуючи спір, суд не погоджується з варіантом поділу спільного майна, який запропоновано позивачкою, оскільки на думку суду цей варіант вирішення спору не відповідає вимогам діючого законодавства та вимогам розумності, добросовісності, справедливості. Крім того, суд критично оцінює заперечення представника відповідача відносно того, що позивачка [PERSON] пропустила строк позовної давності, оскільки у судовому засіданні встановлено, що з 06 серпня 1999 року [PERSON] зареєстрована, проживала та проживає у нинішній час у квартирі [ADDRESS], а тому суд вважає, що позивачка [PERSON] строк позовної давності не пропустила. Оцінивши обставини в їх сукупності, суд вважає, що позови сторін слід задовольнити частково, розподілити майно між сторонами в рівних частках, визнати право власності за [PERSON] та за [PERSON] по 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Визначити порядок користування вказаною квартирою, відповідно до якого: в користування [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] переходить кімната, площею 16, 9 кв.м., а в користування [PERSON] переходить кімната, площею 10, 2 кв.м., кухню та підсобні приміщення залишити у спільному користуванні. В іншій частині позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: partial