Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно - 1/4 частину квартири [ADDRESS], посилаючись на наступні обставини. 24.10.2008 року помер батько позивача - [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яке він заповідав [PERSON] Позивач є непрацездатним сином спадкодавця , тому звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак нотаріусом Двадцять другої Київської державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обовязкову частку спадкового майна у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру [ADDRESS]. Вказаний правовстановлюючий документ не надає до нотаріальної контори відповідачка [PERSON], вдова померлого, яка на даний час проживає у спірній квартирі, що змусило позивача звернутися до суду за захистом порушеного права. Оскільки позивач є повнолітньою непрацездатною дитиною покійного [PERSON], то має право на обовязкову частку спадкового майна - половину частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом . Тому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на обовязкову частку у спадщині - 1/4 частину квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та його представники [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити в повному обсязі. Позивач пояснив, що його батьки розлучились у 1984 році, на той час їх сімя проживала у м. Припяті, батько працював на Чорнобильській АЕС. Після аварії на ЧАЕС він з матірю був евакуйований в м. Одесу, а батько - в м. Київ. Протягом усіх років він підтримував з батьком дружні стосунки, батько приїжджав до нього в м. Одесу, також родичі батька спілкувались з його матірю , приїжджали в гості, на море . В 1999 році позивач поступив до Національного аграрного університету , і коли навчався, приїжджав до м. Києва та проживав у батька в квартирі. Але оскільки позивач є постраждалим наслідок аварії на ЧАЕС, він часто хворів, йому встановили другу групу інвалідності і він не зміг закінчити навчання. Після цього його стосунки з батьком на деякий час припинились, однак в подальшому , після народження у позивача сина , вони знову стали спілкуватись, телефонували один одному. В 2008 році позивач приїжджав із сімєю до м. Києва, батько був йому радий, став допомагати матеріально - надсилав кожного місяця грошові перекази для внука . Про свою хворобу [PERSON] нічого позивачу не говорив. Після смерті батька його родичі перестали з ним спілкуватись та стали уникати зустрічі. Представник відповідачки [PERSON], уповноважений нотаріально посвідченою довіреністю від 11.02.2010 року ( а.с. 19), позовні вимоги визнав частково та просив зменшити обовязкову частку позивача у спадковому майні . При цьому посилався на те. що інвалідність [PERSON] носить сумнівний характер, вона , мабуть , була оформлена з метою уникнути служби в армії. На вигляд позивач - здоровий чоловік , без ознак інвалідності. Але оскільки вказана обставина підтверджується довідкою, то представник відповідачки визнає, що позивач має право на обовязкову частку у спадщині. Однак, ця частка має бути зменшена, оскільки [PERSON] жодним чином не турбувався про свого батька, не допомагав йому під час хвороби, не ніс витрат у звязку зі смертю [PERSON] Вислухавши позивача, його представників, представника відповідачки, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідн: їм правовідносини. року у віці 51 рік помер [PERSON], про що відділом реєстрації смерті у м. Києві видано свідоцтво про смерть від 25.10.2008 рок\\ (а.с.6). Позивач [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Великодивлинською сільською радою Лугинського району Житомирської області 26.07.1980 року (а.с. 7). Як вбачається з посвідчення серії А № 124480, виданого Одеською обласною державною адміністрацією 30.11.2007 року, [PERSON] є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи , категорії 1 (а.с. 11-12). Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 2-18 ОВ № 073785, [PERSON] був повторно оглянутий Одеською обласною медико-соціальною експертною комісією № 1 24.10.2007 року, встановлена II група інвалідності з дитинства, захворювання повязане з негативним впливом іонізуючого випромінювання на ЧАЕС. Інвалідність встановлена на строк до 01.11.2010 року (а.с. 10). [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою [INFO]. 25-а, кв. 29-з 22.02.1994 року по день смерті 24.10.2008 року, що підтверджується копією довідки ЖЕД № 204, що наявна в матеріалах спадкової справи ( а.с. 38). З довідки форми № 3 вбачається, що інші особи в квартирі не зареєстровані ( а.с.39). [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS], що зареєстрована за ним на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.05.1995 року відділом приватизації житла Харківської районної в м. Києві державної адміністрації ( а.с. 15, 44, 56 ) . Квартира є однокімнатною, загальною площею 37,46 кв.м., жилою площею - 19 кв.м. Відповідачка [PERSON], [INFO], перебувала в шлюбі з покійним [PERSON], зареєстрованому 02.11.2001 року відділом РАГС Харківського РУЮ у м. Києві ( а.с. 50). 10.01.2003 року [PERSON] склав заповіт, яким заповідав все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати і на що матиме право за законом, - [PERSON] Заповіт посвідчено нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори (а.с. 51). року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено заяву [PERSON] про прийняття спадщини після батька [PERSON] Вказана заява була подана представником позивача до Двадцять другої Київської державної нотаріальної контори 27.01.2009 року ( а.с. 29). року до нотаріальної контори звернулась [PERSON] з заявою про прийняття спадкового майна - квартири [ADDRESS] та з проханням видати свідоцтво про право на спадщину ( а.с. 47). року представник позивача [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву від імені [PERSON] про те, що йому відомий зміст заповіту батька [PERSON] , який заповідав усе своє майно [PERSON] Тому позивач просив, як непрацездатний син, що має право на обовязкову частку, видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину вказаної квартири (а.с. 58). Постановою державного нотаріуса Двадцять другої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] від 20.06.2009 року позивачу було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва , оскільки не подано документи, необхідні для вчинення такої нотаріальної дії, а саме - оригінал правовстановлюючого документа на квартиру [ADDRESS] ( а.с. 64). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу. Згідно з ст. 1241 ЦК України, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом ( обовязкова частка). Розмір обовязкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Зміст поняття «непрацездатні» надано у ст. 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» , відповідно до якої , непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди. Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивач як непрацездатний повнолітній син [PERSON] має право на обовязкову частку у спадковому майні. Оскільки позивач та відповідачка є спадкоємцями першої черги за законом, то у разі відсутності заповіту, вони спадкували б по 1/2 частині спадкового майна. Отже, обовязкова частка позивача становить 1/4 частину спадкового майна. Заперечення представника відповідачки про «мниму інвалідність» позивача , поставлення під сумнів , чи відповідає діагноз [PERSON] другій групі інвалідності, чи є підстави для скасування другої групи інвалідності , судом не приймаються до уваги, враховуючи наступне. Статтею 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» визначено , що інвалідом є особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, наслідком травм або з уродженими дефектами, що призводить до обмеження життєдіяльності, до необхідності в соціальній допомозі і захисті. Відповідно до ст. З вказаного Закону , інвалідність як міра втрати здоров'я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи Міністерства охорони здоров'я України. Як вбачається з амбулаторної картки [PERSON], що була оглянута судом в судовому засіданні, а також з виписки із амбулаторної картки, що надана Поліклінікою №18 Суворовського району м. Одеси, [PERSON] до 1995 року спостерігався в дитячій поліклініці як дитина, що часто хворіє. З 1995 року був переведений в поліклініку № 18 та після обстеження взятий на диспансерний облік по захворюваннях : вегето-судинна дистонія по гіпотонічному типу, церебральна ангіодистонія , дискенезія жовчовивідних шляхів , хронічний пієлонефрит . В 1997 році виявлені хронічний холецистит, дефіцит маси тіла. Щорічно проходив амбулаторне лікування, стаціонарне - в міській лікарні № 12, а також санаторно-курортне лікування. В 1996 році на спец.ВКК встановлено причинний зв'язок з наслідками аварії на ЧАЕС : вегето-судинна дистонія, церебральна ангіодистонія. В 2001 році оглянутий МСЕК - встановлена II група інвалідності з дитинства по захворюваннях : вегето-судинна дистонія, перманентно-пароксизмальний перебіг з частими ваго-інсулярними кризами, середнього ступеню тяжкості, виражений астено-невротичний синдром. В 2004 році - стаціонарне обстеження і лікування в чорнобильському відділенні університетської клініки ОДМУ стан без поліпшення , оглянутий МСЕК - продовжена II група інвалідності. В 2007 році пройшов стаціонарне обстеження і лікування в неврологічному відділенні ООМЦ - стан без поліпшення, оглянутий МСЕК - продовжена II група інвалідності ( а.с. 75). Таким чином, інвалідність позивача встановлена уповноваженим законом органом - Одеською обласною медико-соціальною експертною комісією № 1 , про що видан, відповідна довідка ( а.с. 10, 36). Як вбачається з довідки з місця проживання, виданої КП «ЖКС «Пересипський» у [PERSON], [PERSON] проживає в будинку №1 по 3-му Стахановському провулку, шс належить родичам дружини позивача - [PERSON] JI.B. Будинок має жилу площу 30.: кв.м., де проживає всього вісім осіб , в тому числі позивач, його дружина та син - [PERSON], [INFO] ( а.с. 74). З довідки Одеського міського БТІ вбачається, ще нерухомого майна на імя [PERSON] не зареєстровано ( а.с. 72). Згідно з довідкою про заробітну плату позивача, він працює в ТОВ «Віннер-Мотор-Спорт» , його середньомісячна заробітна плата становить 829 грн. (а.с.75) Свідок [PERSON], мати позивача, пояснила , що у неї з покійним колишні-, чоловіком певний час складались не дуже приязні стосунки, що ,звичайно, відбилось і Не його стосунках з сином. Але коли [PERSON] виповнилось 16 років, батько приїжджав до ньогс на день народження, між ними встановились добрі взаємовідносини . У звязку з віддаленістю місця проживання батько з сином спілкувались в основному по телефону. Пре одруження [PERSON] не повідомив батьку, оскільки весілля не святкували , його дружина була вагітною . Брати [PERSON] також спілкувались з ними, приїжджали до них в [PERSON];- на море. В 2008 році позивач з сімєю їздив до [PERSON] в м. Київ, [PERSON]О надсилав грошові перекази своєму внуку - сину позивача. Про те, що в [PERSON]О був інсульт і він хворів, - позивачу та їй не було відомо. Свідок [PERSON], допитаний за клопотанням представника відповідачки, пояснив, що товаришував з покійним [PERSON], знає його по роботі на Чорнобильській АЕС. В м. Києві вони проживали неподалік один від одного, зустрічались 2-3 рази на місяць, однак за весь період життя [PERSON] він не бачив його сина, побачив лише на похоронах. Про позивача та відносини з ним свідок знав зі слів покійного. Йому було відомо, що стосунки у батька з сином погіршились після того, як [PERSON] покинув навчання в університеті , куди йому допоміг поступити покійний . Коли батько дізнався, що [PERSON] одружився, він був дуже засмучений, що його не покликали на весілля. Однак в подальшому вони поновили стосунки , коли позивач приїхав зі своїм сином в м. Київ до [PERSON], який дуже радів онуку. Свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає в будинку , де проживав [PERSON] , вони дружили сімями . Позивача свідок вперше побачила на похоронах, до цього вона ніколи не бачила, щоб син приїжджав до батька, вважає, що у них були погані стосунки . Навіть коли він захворів, то син не турбувався про батька , а [PERSON] в лікарні запитував, чи ніхто йому не телефонував. Покази вказаного свідка суд не приймає до уваги, оскільки безпосереднім очевидцем зустрічей позивача з батьком, їх взаємовідносин вона не була. Висловлене свідком в судовому засіданні особисте ставлення до таких відносин - не є фактичними даними, на підставі яких можливо встановити наявність або відсутність певних обставин. З оглянутих в судовому засіданні фотознімків та відеозапису відвідування сімєю позивача його батька [PERSON] у березні 2008 року суд робить висновок, що між позивачем та його батьком були добрі взаємовідносини. З довідки Одеського поштамту від 17.05.2010 року вбачається, що на ім'я [PERSON] ( дружини позивача) з м. Києва надходили електронні грошові перекази в період з квітня по вересень 2008 року на суму 200- 500 грн. щомісяця. Враховуючи викладене , суд вважає, що заперечення представника відповідачки щодо необхідності зменшення обовязкової частки позивача у спадщині не можуть бути прийняті судом до уваги , оскільки з боку відповідачки не надано доказів наявності тих істотних обставин, які б давали для цього підставу. Зустрічних позовних вимог щодо зменшення встановленої законом обовязкової частки [PERSON] не заявляла. Таким чином, в судовому засіданні не встановлено обставин , які мають істотне значення та можуть бути підставою для зменшення розміру обовязкової частки [PERSON] у спадщині , тому суд приходить до висновку про те, що його позовні вимоги є законними і обґрунтованими. Оскільки відповідачка не надає до нотаріальної контори правовстановлюючий документ на квартиру, чим перешкоджає позивачу оформити свідоцтво про право на спадщину , то за позивачем необхідно визнати право власності в порядку спадкування за законом ( на обовязкову частку в спадщині) - на 1/4 частину квартири [ADDRESS], що належала померлому [PERSON] Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України , з відповідачки [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 51 грн. На підставі викладеного , ст. З, 16, 328, 1218, 1223, 1241, 1261 Цивільного кодексу України ,

Outcome: approved