Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-11 00:00:00

[PERSON] 30.01.2009 року звернулася до суду з вказаним позовом і в обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що за зклопотанням ДП «Облпаливо» (яке було пайовиком у будівництві вказаного гуртожитку) та погодженням з профспілковим комітетом В А Г Житомирголовпостач» вселилась в кімнату №305 гуртожитку по вул. Л.Толстого 3 ; м Житомирі, в якій проживає по даний час разом із своєю сім'єю . В 2008 році їй стало відомо, що вказану кімнату по договору купівлі продажу від 11.01.2005 року придбала [PERSON] Л В.. Позивачка просить визнати за нею право на постійне користування вказаною кімнат - та визнати недійсним договір купівлі продажу даної кімнати , який був укладений 11.01.2005 року між [PERSON] та ВАТ «Житомиргловпостач» . як такий що був укладений з порушенням вимог діючого законодавства України. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов з його уточненнями повністю із викладений у ньому підстав . Представник відповідача ВАТ -Житомирголовпостач» в судовому засідання позов не визнав повністю тих підстав , що позивачу неодноразово пропонувалось купити спірну кімнату . однак остання відмовилась , а тому дана кімната була продана [PERSON] Договір купівлі продажу спірної квартири був укладений згідно з вимог діючого законодавства. Також позивач пропустив строк звернення до суду за захистом своїх прав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні також не визнала позов повністю із викладених представником ВАТ «Житомирголовпостач» підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю із викладених у позові підстав. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON] подав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, заслухавши покази свідків, суд вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено , що гуртожиток по вул. Л.Толстого, 30 в м.Житомирі належав ВАТ «Житомирголовпостач» про що свідчить свідоцтво про право власності від 17.04.2001 року. Після приватизації правове становище вказаного будинку, як гуртожитку, не змінилося, відповідне рішення міської ради про зміну статусу гуртожитку на жилий будинок не приймалося. [PERSON] , як працівник дитячого садка , за клопотанням ДП «Облпаливо» (яке було пайовиком у будівництві вказаного гуртожитку) та погодженням з профспілковим комітетом ВАТ «Житомирголовпостач» вселилась в кімнату №305 згаданого гуртожитку. Після одруження у вказану кімнату вселився чоловік [PERSON], а після народження вселилась і дочка [PERSON]. Вказаний факт не заперечується сторонами, а тому суд вважає ці обставини доведеними. Кімната в гуртожитку була надана [PERSON] у встановленому законом порядку, її право та право її членів сім'ї на проживання у спірній кімнаті не оспорювалось, вимоги про їх виселення ВАТ «Житомирголовпостач» на протязі з 1995 року по 2005 рік не заявляло. [PERSON] пропрацювала в дитячому садочку №69 більше 10 років, що стверджується копією трудової книжки , а тому відповідно до вимог ст.125 , ч.З ст.132 ЖК України [PERSON], а також члени його сім'ї , можуть бути виселені з кімнати лише з наданням іншого жилого приміщення, яке має відповідати вимогам, передбаченим ч.2 ст.114 ЖК України. За таких обставин право на проживання у спірній кімнаті [PERSON] та її членів сім'ї підлягає судовому захисту. Також судом встановлено , що згідно договору купівлі-продажу від 11.01.2005 року, що посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] 11.01.2005 року в реєстрі за № 303 , ВАТ «Житомиргловпостач» продало, а [PERSON] купила кімнату №305 по вул.Л.Толстого, 30 в м.Житомирі. Відповідно до умов вказаного договору, а саме п.п.5.2, Товариство несе відповідальність за приховування від покупця обставин, які мають істотне значення. На час укладення договору купівлі-продажу [PERSON], а також члени її сім'ї, проживали на законних підставах та були зареєстровані у спірній кімнаті, у встановленому законом порядку не були виселенні чи позбавленні права на проживання у цій кімнаті, а тому укладенням договору купівлі-продажу спірної кімнати , власник гуртожитку ВАТ «Житомиргловпостач» незаконно, всупереч вимогам Конституції України, позбавив житла сім'ю [PERSON]. Відповідно до положень 4.5 ст.319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Згідно із ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Крім того ВАТ «Житомиргловпостач» мало свідоцтво про право власності на весь будинок по вул.Л Толстого 5 в м.Житомирі а не на конкретні квартири. Оскільки у спірній кімнаті на час укладення договору купівлі-продажу проживали і були зареєстровані на законних підставах [PERSON] , які, в установленому законом порядку, не могли виселені з гуртожитку без надання іншого житла, - Товариство, як власник гуртожитку, не мало право укладати договір купівлі-продажу спірної кімнати в зв'язку з порушенням прав позивача на це житло. А відтак, договір купівлі-продажу кімнати №305 по вул.Л.Толстого, 30 в м.Житомирі, укладений між Товариством та [PERSON], підлягає визнанню недійсним з підстав, передбачених ч.І ст.203 та ч.І ст.215 ЦК України (порушення житлових прав сім'ї [PERSON]). При визнанні договору купівлі-продажу квартири недійсним, суд застосовує до спірних правовідносин положення ст.216 ЦК України та зобов'язує ВАТ « Житомирголовпостач» повернути кошти отримані за вищевказаним договором, а на [PERSON] суд не покладає обов'язку повернути спірну кімнату, оскільки вона її не отримала в натурі. [PERSON] на законних підставах вселилась у спірну кімнату, проживає там та зареєстрована, підстав для позбавлення її права на проживання у цій кімнаті під час розгляду справи не встановлено, а тому додаткового визнання судом її права на постійне проживання у цій кімнаті не потрібно, а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про визнання права на постійне проживання у кімнаті №305 по вул. Л.Толстого, 30 у м.Житомирі. Також судом встановлено, що [PERSON] дізналась про порушення її прав тільки в 2008 році , вимог щодо її виселення із спірної кімнати не заявлялись, а тому остання не пропустила строк (позовну давність) на захист своїх прав. На підставі викладеного та

Outcome: partial