Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», оздоровчої бази «Тюльпан» про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання угоди недійсною в частині, зазначивши наступне. 07.04.1991року Позивачем [PERSON] на підставі усного договору купівлі-продажу з Кооперативно-виробничо-комерційною фірмою «Таврія» було придбано майно залізничний вагон бувший у користуванні пасажирський. Майно було передано за накладною №57 від 07.04.1991року. Вартість майна склала 3\~000,00карбованців, яка була сплачена Позивачем. Вказане майно знаходилося за адресою: Запорізька область, Бердянський район, с. Луначарське, при цьому за вказаною адресою також знаходилось аналогічне майно і ВАТ «Запоріжжяобленерго». У 2009році майно вибуло із володіння Позивача, внаслідок продажу його Відповідачем ВАТ «Запоріжжяобленерго» оздоровчій базі «Тюльпан» та передачі його останньому за актом прийому-передачі, визначивши його в додатку №1 до договору купівлі-продажу №44/06-08 від 04.07.2008року, як пересувний будинок для відпочинку. Будь-яких дій щодо відчуження майна Позивач не здійснював, будь-яких доручень чи згоди щодо його відчуження Позивач Відповідачу не надавав. Таким чином, майно вибуло з володіння Позивача через неправомірні дії Відповідача ВАТ «Запоріжжяобленерго» щодо його продажу та неправомірно знаходиться у володіння Відповідача оздоровчої бази «Тюльпан». У звязку з вищевикладеним, просить суд визнати договір купівлі-продажу №44/06-08 від 04.07.2008року в частині передання права власності залізничного вагону в користуванні пасажирського недійсним, витребувати залізничний вагон бувший в користуванні пасажирського з володіння оздоровчої бази «Тюльпан» та стягнути з Відповідача судові витрати. У судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, а саме: просить суд визнати договір купівлі-продажу №44/06-08 від 04.07.2008року в частині передання права власності на пасажирські залізничні вагони, які були у користування (інв. № 47093543, вартістю 1 114,00грн. та інв. № 47083537 вартістю 1.393,00грн.) згідно додатку №1 до договору купівлі продажу недійсним, витребувати пасажирські залізничні вагони (інв. № 47093543, вартістю 1 114,00грн. та інв. № 47083537 вартістю 1.393,00грн.) з володіння [PERSON] бази «Тюльпан» та стягнути судові витрати. Представник відповідача ВАТ «Запоріжжяобленерго» у судовому засіданні не заперечував проти позову, та просить суд задовольнити позовні вимоги Позивача. Представник відповідача [PERSON] бази «Тюльпан» у судове засідання не з'явився, однак надав суду заперечення проти позову, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та розглядати справу у відсутність представника. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.04.1991року Позивачу [PERSON] з Кооперативно-виробничо-комерційною фірми «Таврія» було передано майно залізничний вагон бувший у користуванні пасажирський. Майно було передано за накладною №57 від 07.04.1991року. Вартість майна склала 3\~000,00карбованців, яка була сплачена Позивачем, що підтверджується прибутковим касовим ордером №41 від 07.04.1991року. Згідно п.1.2. договору купівлі-продажу №44/06-08 від 04.07.2008року ВАТ «Запоріжжяобленерго» передала у власність [PERSON] базі «Тюльпан» пересувні будинки для відпочинку у кількості 19 штук. Згідно п.1.3. Договору, перелік та вартість майна, що передається за цим Договором вказані у додатку №1, який є невід'ємною частиною цього Договору. Відповідно додатку №1 до Договору у перелік переданого у власність майна входять пересувні будинки для відпочинку (інв. № 47093543, вартістю 1 114,00грн. та інв. № 47083537 вартістю 1 393,00грн.). Крім того, судом встановлено, що переданий позивачу залізничний вагон було розділено та полувагонам було присвоєно інвентарні номери № 47093543, №47083537. Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент право чину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, пятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved