Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в якій просив суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок страхової виплати за моральну шкоду - 80000 гривень. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він знаходився у трудових відносинах із шахтами ВАТ «Павлоградвугілля». За час роботи на шахтах ВАТ «Павлоградвугілля» він отримав професійне захворювання, тому згідно висновку МСЕК від 23 липня 2001 року йому встановлено 20% втрати професійної працездатності. На теперішній час у звязку з професійним захворюванням та травмою йому встановлено 55% втрати працездатності. Внаслідок зазначеного йому було завдано моральної шкоди, яка знайшла своє відображення в тому, що він втратив працездатність, став інвалідом, постійно відчуває фізичний біль. Позивач в судовому засіданні зазначив, що просить стягнути кошти за спричинену моральну шкоду виходячи з 50% втрати професійної працездатності. Він став інвалідом третьої групи з 2003 року. Представник позивача підтримав позовні вимоги спираючись на доводи викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить відмовити в задоволенні позовних вимог, так як доказів спричинення такої шкоди позивачем не надано. Вислухавши доводи сторін по справі, дослідивши наявні письмові докази, судом встановлено, що позивач тривалий час працював у вугільній промисловості ВАТ „Павлоградвугілля. За період роботи у шкідливих умовах у нього виникло професійне захворювання. Висновком МСЕК від 01 червня 2002 року позивачу встановлено 20% втрати професійної працездатності ( а.с. 20 ), висновком МСЕК від 25 лютого 2003 року йому встановлено сукупно 50% втрати професійної працездатності ( а.с. 21 ). Крім того, позивач визнаний інвалідом третьої групи з 11 лютого 2003 року ( а.с. 4 ). Зазначені обставини визнаються сторонами, тому не підлягають доказуванню. S. Відповідно до ч.І ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію нро захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08 листопада 2005 року „Кечко проти України до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. Так, положенням ст.ст.21, 28, 34 Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності в редакції, що діяла до прийняття Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було передбачено обовязок відповідача провести потерпілому страхову виплату за моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому такої шкоди. За змістом ст.ст.21, 28, 30, 34, 35 Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає в особи з дня встановлення їй такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК. Позивач звернувся до суду з позовом у березні 2010 року. Стійка втрата працездатності в розмірі 50% у звязку з професійним захворюванням йому було встановлено висновком МСЕК від 25 лютого 2003 року. Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача ще до набрання чинності як Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік», так і Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік». З урахуванням наведеного, та враховуючи встановлені судом обставини справи та положення законодавства України, суд вважає, що позовна вимога підлягає частковому задоволенню в сумі - 20000 гривень, розмір якої судом було визначено з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань позивача, погіршення його здібностей та позбавлення його певних можливостей їх реалізації. Крім того, судом був врахований принцип розумності та справедливості.

Outcome: partial