Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-02 00:00:00

27 квітня 2010 року [PERSON]Г звернувся до суду з позовом до ВАТ «Хімтекстильмаш» про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку в сумі 4535,04 грн. та моральну шкоду в сумі 4000 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.02.2010 року по справі № 2-660/10 було стягнуто з відповідача на користь позивача 6930 грн. 92 коп. у відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду в сумі 1000 грн. ВАТ «Хімтекстильмаш» з позивачем на даний час не розрахувалось. Середній заробіток з часу прийняття Деснянським районним судом м. Чернігова рішення (17.02.2010 року) і по час складання позовної заяви (27.04.2010 року) становить 4535 грн. 04 коп. (94 грн. 48 коп. х 48 днів). Крім матеріальної шкоди позивачу спричинено і моральну шкоду, яку він оцінює в 4000 грн. оскільки внаслідок невиплати йому заробітної плати у позивача погіршилося життя, він змушений займатися невластивими та незапланованими для нього проблемами. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, послався на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію надав заяву про перенесення судового засідання у звязку з відрядженням. Суд вважає причину неявки представника неповажною, доказів поважності причин неявки представника відповідача суду не надано крім того керівник юридичної особи не позбавлений можливості призначити іншого представника, тому, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача та на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.02.2010 року по справі № 2-660/10 було стягнуто з відповідача на користь позивача 6930 грн. 92 коп. у відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду в сумі 1000 грн., допущене негайне виконання рішення в сатині стягнення заробітної плати. (а.с. 5-6). Згідно статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або вповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. ВАТ «Хімтекстильмаш» на час розгляду справи заробітну плату позивачу не виплачено. Заробіток за час затримки розрахунку з часу прийняття Деснянським районним судом м. Чернігова рішення (17.02.2010 року) і по час звернення до суду (27.04.2010 року), виходячи з меж заявлених позовних вимог, становить 4535 грн. 04 коп. (94 грн. 48 коп. х 48 днів). Таким чином, відповідач порушив права позивача на своєчасне отримання заробітної плати та отримання розрахунку при звільненні, передбачене ст.ст. 115, 116 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці», обставини, на які посилається позивач суд визнає достовірними, оскільки відповідач їх належними доказами не спростував, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Щодо вимог про стягнення відшкодування завданої моральної шкоди, то визначаючи розмір грошового відшкодування суд виходить з того, що порушення прав позивача завдало шкоди його інтересам, змушувало докладати додаткових зусиль для організації свого життя, то такі вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 1000 гривень. На думку суду такий розмір відшкодування буде адекватним нанесеній моральній шкоді. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати - 59 грн. 50 коп. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Згідно приписів ст. ст.10, 11 ЦПК України справу розглянуто судом в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Outcome: partial