Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із згаданою позовною заявою, в якій просить визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку. Заявлені вимоги мотивує тим, що 16 квітня 1999 р. придбав у відповідача [PERSON] будинок №9 по вулиці Луговій в м.Комсомольську Полтавської області. Договір купівлі-продажу був зареєстрований Комсомольською Універсальною Товарною Біржею за №136 від 16.04.1999 року. Купівля-продаж житлового будинку з господарськими будівлями була проведена за договірною ціною 10000 грн., які отримано продавцем в повному обсязі. Після укладення договору відповідач [PERSON] право власності позивача на домоволодіння не оспорювала, будь-який претензій з цього приводу не предявляла. Таким чином, обидві сторони виконали всі умови угоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених у заяві, та пояснив, що дізнавшись про необхідність нотаріального посвідчення згаданого договору, він звернувся до [PERSON], але остання ухиляється від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу домоволодіння, зявлятися до нотаріуса відмовляється. Замість цього звернулася до суду із позовом про усунення перешкод в користуванні згаданим будинком. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача [PERSON], наполягав на задоволенні позову та пояснив, що на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 21 листопада 2001 року [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв в дар згаданий житловий будинок. Ухиляючись від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу та заявляючи в судовому порядку вимогу про вселення до спірного будинку [PERSON] фактично намагається позбавити [PERSON] права власності на цей будинок. Відповідач [PERSON], будучи належно повідомленою про час та місце розгляду справи, до залу суду не зявилася, причин неявки не повідомила. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував, наполягаючи на його безпідставності. Представник Товарної Біржі до залу суду не зявивався. Про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Товарна біржа звернулася із заявою про розгляд справи у відсутність її представника. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16 квітня 1999 року члени Комсомольської універсальної товарної біржі [PERSON] та [PERSON] уклади договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив за 10000 грн. житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Луговiй, 9 в м. Комсомольську Полтавської області. 26.04.1999 року біржова угода зареєстрована в Кременчуцькому мiжмiському бюро технічної інвентаризації (а.с. ). 21 листопада 2001 року [PERSON] подарував вказане домоволодіння [PERSON], що підтверджується нотаріально посвідченим договором (а.с.5). Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками с члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 47 ЦК України в редакції кодексу 1963 року нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється вiд нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ч.1 ст.227 цього ж Кодексу договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Як вставнолено судом i не заперечусться сторонами договiр купівлi-продажу спiрного домоволодіння вiд 16 квiтня 1999 року укладений членами біржі. Бiржова операцiя, договiр купiвлi-продажу вiд 16 квiтня 1999 року сторонами не оскаржувалася в судi, їi змiст жодним доказом не спростований. Вчинений договiр купiвлi-продажу виконаний сторонами. Вiдповiдно до ст. 128 ЦК України в редакцiї закону станом на 16 квiтня 1999 року право власностi (право оперативного управлiння) у набувача майна за договором виникає з моменту передачi речi, якщо iнше не передбачено законом або договором. Передачею визнасться вручення речей набувачевi, а так само здача танспортнiй організацii для вiдправки набувачевi і здача на пошту для пересилки набувачевi речей, вiдчужених без зобовязайня доставки. До передачi речей прирiвнюсться передача коносаменту або iншого розпорядчого документа на речi. Таким чином, 16 квiтня 1999 року [PERSON] продала, а [PERSON] придбав житловий будинок з годарськими будiвлями по вул.Луговiй, 9 в м Комсомольську Полтавської областi. Встановленi обставини свiдчать про те, що з моменту виконання договору купівлi-продажу право власностi [PERSON] на надане нею майно припинено. Суд вважає слушними твердження [PERSON] та [PERSON] про те, що [PERSON] не будучи законним власником в судовому порядку намагалася вселитися в проданий нею будинок, що є ще одним підтвердження її ухилення від нотаріального посвідчення договору. З огляду на викладене, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим і підлягаючим до задоволення. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] наполягав на тому, що [PERSON] не є належним позивачем за цим позовом, обґрунтовуючи це тим, що він вже не являється власником згаданого нерухомого майна. Але суд вважає ці твердження неспроможними, так як [PERSON] є стороною договору купівлі-продажу від 16 квітня 1999 року та договору дарування від 21 листопада 2001 року і невизнання договору купівлі-продажу дійсним може мати наслідком повернення сторін за цими договорами у попередній стан із поверненням всього отриманого за договорами, що без сумніву дає його підстави для звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі викладеного,

Outcome: approved