Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

12.03.2010 року [PERSON] В.1. звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Новогродівці про стягнення недоплаченого щомісячного підвищення у розмірі надбавки до пенсії, як дитині війни, вказуючи на те, що він є пенсіонером, знаходиться на обліку і отримує пенсію від УПФУ м.Новогродівці та має статус дитини війни, так як народився 04.02.1938 року. Згідно-ст.6 Закону України від 18.11.2004 року Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Ст.65 Закону України Про державний бюджет України на 2006 рік встановлювався прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Законом України Про державний бюджет України на 2007 рік дія Закону України Про соціальний захист дітей війни була призупинена і відновлена рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року, яким визнано неконституційним деякі положення Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік. З 09.07.2007 року дія закону була поновлена в повному обсязі та відповідач повинен був з цього терміну провести йому перерахунок пенсії та її подальшу виплату з ЗО % мінімальною надбавкою до пенсії. Згідно ст.62 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність був встановлений з 1.04.2007 року - 406 грн., з 1.10.2007 року - 411 грн. При цьому, зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до ч.І ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з 1 квітня та 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом 5 ч.І цієї статті, збільшений на 1 %, що складає відповідно 410 грн. 06 коп. та 415 грн. 11 коп. Законом України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 27.12.2007 року 30 % надбавка мінімальної пенсії за віком дітям війни була зменшена до 10 %. Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року це визнано неконституційним. Відповідач, починаючи з січня 2008 року виплачує йому лише 10 % мінімальної пенсії за віком. Хоча прожитковий мінімум для осіб, яки втратили працездатність з 1.01.2008 року - 470 грн., з 01.04.2008 року - 481 грн., з 1.10.2008 року 498 грн. Просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, зобов'язати провести йому перерахунок і виплату доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 роки. У попередньому судовому засіданні позивач уточнив свої вимоги і просить стягнути з відповідача на його користь недоплачену суму надбавки до пенсії, як дитині війни, за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 роки в розмірі 1426,23 грн., згідно розрахунку. Справу розглянути без його участі. Представник УПФУ в м.Новогродівці позов не визнає, вказуючи на те, що ст. 110 Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік було встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни запроваджуються протягом 2006 року поетапно, за результатами, виконання бюджету в першому півріччі, у порядку, визначеному КМУ за погодженням з Комітетом ВРУ з питань бюджету. У 2006 році урядом не впроваджувався порядок надання пільг, передбачених ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. Законом України Про державний бюджет України на 2007 рік дію ст.6 Закону зупинено і відповідно ст.111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік дітям війни виплачувалось підвищення до пенсії з 01.01.2007 року у розмірі 19 грн., з 01.04.2008 року - 19, 35 грн., з 01.10.2007 року - 19,75 грн. Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року вказані положення визнані неконституційними. Статтею 7 Закону України Про соціальний захист дітей війни передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а Законом України Про Державний бюджет України на 2007 рік видатки на підвищення дітям війни не передбачено, то і після рішення Конституційного суду України вищенаведене підвищення не виплачувалось. Підпунктом 2 пункту 41 розділу 2 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України внесені зміни до Закону України Про соціальний захист дітей війни, а саме, ст.6 викладена в новій редакції, згідно якої дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Згідно ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, іншим учасникам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року визнані такими, що не відповідають Конституції України положення п.41 розділу 2 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, тобто нова редакція ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни втратила чинність. Постановою КМУ №530 Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, п.8 якої встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірах: з 22 травня - 48, 10 грн., з липня 48,20 грн. та з 1 жовтня - 49,80 грн. Крім того, ст.99 КАС України встановлено річний строк звернення до суду, а тому просить застосувати позивну давність до вимог позивача. В задоволенні позову позивачу просить відмовити. Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, позов обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню. Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, суд при вирішенні справи має керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти, чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону, в межах повноважень тау спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Закон України Про соціальний захист дітей війни №2195 від 18.11.2004 року, який набрав чинності з 1 січня 2006 року, встановлює правовий статус дітей війни та визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки. Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що дитина війни це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Згідно паспорту громадянина України, позивач народився 04.02.1938 року, тобто станом на 2 вересня 1945 року йому виповнилося 7 років. Статус позивача, як дитини війни, підтверджується посвідченням та ніким не оспорюється. Статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком. Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої визначається лише ч.І ст.28 Закону України. Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з якої випливає, що мінімальна пенсія за віком дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Пунктом 17 статті 77 Закону України Про державний бюджет України на 2006 рік на 2006 рік зупинена дія ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. Законом України Про внесення змін до Закону України Про державний бюджет України на 2006 рік від 19.01.2006 року п.17 ст.77 виключений, а ст.110 цього Закону викладено в наступній редакції Установити, що пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Пунктом 12 ст.71 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік дію ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни з урахуванням ст.111 цього Закону, якою було встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09 липня 2007 року був визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 12 ст.71, ст. 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік від 19.12.2006 року №489, яким була зупинена на 2007 рік дія ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними, не можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Статтею 152 Конституції України передбачено, що Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, з 09.07.2007 року була відновлена дія ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, а тому вимоги позивача про визнання бездіяльності відповідача неправомірною та зобов'язання перерахувати та виплатити щомісячну доплату, як дитині війни, в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року підлягають задоволенню. За приписами аб.1 ч.5, ч.З ст. 62 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу 1 ч.І ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування для осіб, які втратили працездатність затверджений прожитковий мінімум: з 1 квітня 2007 року - 410 грн. 06 коп., з 1 жовтня 2007 року - 415 грн. 11 коп. Виходячи з цього, підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни складає: з 09 липня 2007 року - 123 грн. 02 коп., з 1 жовтня 2007 року - 124 грн. 53 коп. Як встановлено судом, підвищення до пенсії у зазначених розмірах позивачу, як дитині війни за період 2007 року не нараховувалось і не сплачувалось. Підпунктом 2 пункту 41 розділу 2 Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2007 року, що набрав чинності з 1 січня 2008 року, ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни викладено в новій редакції, яка передбачає, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірах надбавки, встановленої для учасників війни, тобто на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Вказані зміни були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10- рп/2008. Таким чином, з 22.05.2008 року була відновлена дія ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, а тому вимоги позивача в частині визнання бездіяльності відповідача неправомірною та зобов'язання перерахувати та виплатити щомісячне підвищення до пенсії, як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком підлягають задоволенню за період з 22.05.2008 року по 31 грудня 2008 року. Відповідно ст.58 Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно аб.1 ч.І ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування для осіб, які втратили працездатність затверджений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: з 1 квітня 2008 року - 481 грн., з 1 липня 2008 року - 482 грн., з 1 жовтня- 498 грн. Виходячи з цього, підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни складає: з 22 травня по червень 2008 року -144 грн. 30 коп., з 1 липня 2008 року - 144 грн. 60 коп., з 1 жовтня 2008 року - 149 грн. 40 коп. За період з 22 травня по 31 грудня 2008 року позивачу виплачувалося підвищення до пенсії в розмірі: 48,10 грн. з квітня 2008 року, 48,20 грн. з липня 2008 року, 49,80 грн. з жовтня 2008 року, а тому сума підвищення до пенсії позивачу за зазначений період підлягає перерахунку і доплаті. З урахуванням зазначеного, відповідно до доданого позивачем розрахунку, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню недоплачене щомісячне підвищення у розмірі надбавки до пенсії, як дитині війни, в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за періоди з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року і з 22 травня по 31 грудня 2008 року, з урахуванням сплачених сум, в розмірі 1426,23 грн. (розрахунок судом перевірено). Згідно ч.2 ст.З Закону України Про соціальний захист дітей війни передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. На думку суду, не заслуговують на увагу заперечення відповідача про відсутність бюджетного фінансування для здійснення зазначених соціальних виплат, в зв'язку з тим, що судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства в незалежності від причин не надходження коштів з Державного бюджету України на соціальну виплату. З урахуванням положень п.34 ст.4 Декрету КМУ «Про державне мито» та бюджетного фінансування органів ПФУ, суд вважає, можливим звільнити відповідача від сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи за результатами розгляду справи.

Outcome: approved