Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-15 00:00:00

У квітні 2010 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом, в якому зазначала про те, що з 2001 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Разом з тим, сімейне життя у неї із [PERSON] не склалося. У них виявилися різні погляди на життя. Вони перестали розуміти один одного. Подружні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO]. Просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, а відповідач позов визнав. З копії свідоцтва про одруження від 01 червня 2001 року (а.с.7) вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], одружилися 01 червня 2001 року, про що відділом реєстрації громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 179. Прізвище після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Заслухавши позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.104, ст.110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що продовжувати подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] не бажають, від застосування заходів щодо примирення відмовляються, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З огляду на викладене, суд, розяснивши учасникам процесу наслідки визнання позову, дійшов висновку про те, що оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, позивач переконаний, що подальше спільне життя є неможливим, то позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачі?;,! - розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим. За змістом ч.2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану за заявою колишньої дружини або чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчується Свідоцтвом про розірвання шлюбу. Згідно із іі.4 ст.2, п.п.«б» п.5 ст.З Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21 січня 1993 року № 7-92 (з наступними змінами та доповненнями) державне мито справляється за реєстрації© актів громадянського стану, а також видачу громадянам повторних свідоцтв про реєстрацію актів громадянського стану і свідоцтв у звязку із зміною, доповненням, виправленням і поновленням записів актів громадянського стану. За реєстрацію розірвання шлюбу на підставі рішення суду, якщо обоє з подружжя перебувають у першому шлюбі сплачується державне мито від 0,5 до 01 неоподатковуваного мінімуму доходів з громадян - з одного або обох із подружжя. Відповідно до Закону України № 889 - IV від 22 травня 2003 року розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян в Україні з 01 січня 2004 року становить - 1 7 грн. У судовому засіданні [PERSON] просила покласти на неї сплату державного мита за реєстрацію розірвання шлюбу. Статтями 79, 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові втрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких зокрема відносяться й витрати на інформаційно-технічне забезпечення. В судовому засіданні [PERSON] просила не стягувати з відповідача понесені нею судові витрати.

Outcome: approved