Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просив суд: - визнати наказ по ДНУ № 168 від 14 лютого 2005 року незаконним; - визнати нещасний випадок, який трапився з ним 03 листопада 2004 року в результаті нападу на нього співробітників ДНУ при виконанні ним трудових обов'язків у період перебування його на території ДНУ, таким, що пов'язаний з виробництвом; - визнати незаконними «[PERSON] № 1 про нещасний випадок на підприємстві, не пов'язаний з виробництвом», датований 25 лютим 2005 року, і «[PERSON] розслідування нещасного випадку що стався 03.11.2004р. о 12 год. 20 хв. (Форма Н-5)», датований 25 лютим 2005 року були складеними комісією ДНУ, призначеною наказом по ДНУ № 168 від 14 лютого 2005 року; - стягнути з відповідача на його користь 700 грн. як відшкодування моральної шкоди, завданої йому виданням наказу по ДНУ №168 від 14 лютого 2005 року, що підписаний третьою особою, 300 грн. як відшкодування моральної шкоди, завданої йому виданням комісією «[PERSON] № 1 про нещасний випадок на підприємстві, не пов'язаний з виробництвом», датованого 25 лютим 2005 року, 300 грн. як відшкодування моральної шкоди завданої йому виданням комісією «[PERSON] розслідування нещасного випадку, що стався 03.11.2004р. о 12 год. 20 хв. (Форма Н-5)», датованого 25 лютим 2005 року, і 399 грн., як відшкодування моральної шкоди, завданої його неправомірними діями учасників комісії ДНУ при розслідуванні нещасного випадку, який трапився з ним 03 листопада 2004 року, а всього 1699 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, на задоволенні позову наполягав. Представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсязі посилаючись на те, що позов [PERSON] до ДНУ ім.Олеся Гончара, третя особа - [PERSON] не підлягає задоволенню, як необґрунтований доказами вини як університету, так і його працівників. Третя особа в судове засідання не зявилася, про день та час його проведення повідомлялася належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти: Позивач [PERSON] був прийнятий з 23.12.1999р. на посаду наукового працівника науково-дослідної лабораторії прикладної математики і механіки (НДЛ ПММ) кафедри обчислювальної механіки і міцності конструкцій (ОММК) механіко-математичного факультету наказом по ДНУ № 698 від 28.12.1999р. і був звільнений 03.01.2006р. по п.1 ст.40 КЗпП України (за скороченням штатів). 03 листопада 2004р. близько 12-20 год. у обідню перерву (неробочий час), на території університету біля навчального корпусу № 5-а (пр-т К.Маркса, 35) між науковими працівниками науково-дослідних лабораторій кафедри ОММК [PERSON] і [PERSON] на підґрунті міжособистих взаємовідносин, виник конфлікт, який переріс у бійку. [PERSON] з травмами автомобілем швидкої допомоги, викликаної працівниками, з місця події був доставлений до 16 МКЛ, а [PERSON] без видимих ушкоджень тілесних і одягу також нарядом міліції був доставлений до РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровський області, а звідти у кінці робочого дня, також був доставлений до 16 МКЛ. [PERSON] 16 МКЛ було видано листок тимчасової непрацездатності АН №924839 на період з 03.11.2004р. по 16.11.2004р. і поліклінічним відділенням № 2 16 МКЛ - листок непрацездатності ГЗ № 676346 на період з 17 по 30 листопада 2004р.; [PERSON] травмпунктом 16 МКЛ видано листок непрацездатності АР №649456 на період з 03.11.2004р. по 12.11.2004р., а потім лікарнею № 18 листок непрацездатності серії 57324 № 970027 на період з 12.11.2004р. по 10.12.2004р. У обох листках непрацездатності [PERSON], а також у листку непрацездатності [PERSON] АР № 649456 неправомірно зазначено, що захворювання, пов'язане з «нещасним випадком на виробництві», тоді як захворювання не пов'язане з виробничими факторами. Конфлікт, який переріс у бійку, стався у обідню перерву (у неробочий час), не на їх робочих місцях, не при виконанні ними своїх трудових обов'язків, або іншої роботи в інтересах університету чи суспільства. Згідно частини 1 ст.66 КЗпП України працівникам надається перерва для відпочинку і харчування не більше двох годин. Перерва не включається у робочий час. Згідно ч.2 ст.66 КЗпП України час початку і закінчення перерви встановлюється Правилами внутрішнього розпорядку, а частиною 3 цієї статті встановлено, що працівники використовують перерву на свій розсуд і на цей час можуть відлучатися з місця роботи. Правилами внутрішнього розпорядку університету (абзац 3 п.20 розділ IV «Робочий час і його використання») початок роботи наукових і адміністративно-господарських підрозділів встановлено з 8-00 год., обідня перерва з 12-00 год. до 12-30 год. (30 хвилин), закінчення робочого дня о 16-30 год. [PERSON] і [PERSON] обідню перерву з 12-00 до 12-30 год. 03.11.2004р. використовували на свій розсуд, як це передбачене ст.66 КЗпП України і п.20 ПВР ДНУ, і знаходились не на робочих місцях, а на подвір'ї корпусу № 5-а. Твердження [PERSON], що він, начебто, о 12-10 год. 03.11.2004р. у обідню перерву виконував службові обов'язки і йшов на кафедру, щоб зробити відмітку у журналі про своє відбуття до патентного відділу університету, суд вважає недостовірне. Зав.кафедрою ОММК [PERSON] такого ні доручення, ні дозволу не давав, оскільки це було б порушенням як трудового законодавства, так і Правил внутрішнього розпорядку ДНУ. Зав.кафедрою ОММК [PERSON], отримавши інформацію щодо конфлікту, який стався 03.11.2004р. між [PERSON] і [PERSON], вжив заходи до вияснення причин виникнення конфлікту і отримання пояснень від очевидців конфлікту ([PERSON] і [PERSON] у цей час на кафедрі вже не було). У письмових поясненнях від 03.11.2004р. доцент кафедри [PERSON] вказав, що близько 12-20 год. він бачив, як біля вхідних дверей корпусу [PERSON] наніс декілька ударів [PERSON] руками, а потім головою. [PERSON] - прибиральниця корпусу № 5-а вказала, що вона бачила як [PERSON] наносив удари [PERSON] у обличчя. [PERSON], с.н.с. НДЛ ПММ, у поясненнях від 04.11.2004р. вказав, що він бачив як 03.11.2004р. [PERSON] наносив удари [PERSON] Завідуючий НДЛ кафедри [PERSON] у поясненнях від 05.11.2004р. вказав, [PERSON] у обідню перерву 03.11.2004р. на подвір'ї корпусу № 5-а ображав його ([PERSON]І.), висловлював щодо нього ([PERSON]І.) погрози, а потім на вході у приміщення корпусу № 5-а намагався ударити [PERSON], а потім головою бив [PERSON] по обличчю. [PERSON] у своїх поясненнях на ім'я ректора від 28.01.2005р. вказав, що тілесні ушкодження 03.11.2004р. йому причинив [PERSON] Науковий співробітник НДЛ ПММ [PERSON] у своїх поясненнях на ім'я ректора від 24.02.2005р. підтвердила, що 03.11.2004р. [PERSON] наносив удари [PERSON] руками і головою. Жоден працівник кафедри ні у поясненнях на ім'я зав. кафедри, чи ректора не вказували, щоб [PERSON], чи будь-яка інша особа наносила побої [PERSON] Лише 01.02.2005р. [PERSON] звернувся із заявою на ім'я ректора університету від 31.01.2005р. з проханням дати вказівку відділу охорони праці ДНУ провести розслідування, як він пише «травматизму» 03.11.2004р. у корпусі № 5-а, який стався в результаті «хуліганського нападу» на нього у робочий час, у робочому приміщенні групи працівників кафедри ОММК: [PERSON] і [PERSON], якими він був побитий, а потім доставлений швидкою допомогою у лікарню, викликаною міліцією. [PERSON] також лише 03.02.2005р. звернувся до ректора із заявою від 28.01.2005р. з проханням призначити комісію для розслідування «надзвичайної події», вказавши, що [PERSON] без причин напав на нього і побив, що розслідування необхідне для оплати листів тимчасової непрацездатності. Розслідування нещасних випадків, які сталися з працівниками під час роботи або на території підприємства, проводиться згідно «[PERSON] розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою KM України № 1112 від 25.08.2004р., яке набрало чинності з 01.10.2004р. (ОВУ, 2004р., 35 ст.2337). ([PERSON]). Пунктом 7 [PERSON], передбачено, що розслідування проводиться у разі раптового погіршення стану здоров'я працівника, одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше. Ці і інші випадки погіршення здоров'я віднесені до категорії нещасних випадків. При отриманні повідомлення про нещасний випадок (крім випадків, передбачених п.41 цього [PERSON]) роботодавець згідно п.2, п.10 [PERSON], зобов'язаний утворити наказом комісію з розслідування нещасного випадку (далі Комісія) у складі не менше ніж три особи та організувати розслідування. Головою комісії з розслідування цього нещасного випадку наказом № 168 від 14.02.2005р. був призначений проректор з наукової роботи університету [PERSON] До складу комісії входив нач. служби охорони праці університету [PERSON], який приймав безпосередню участь у роботі комісії (підготовці матеріалів, опиті свідків і потерпілих і т.і.), підписав усі документи, у тому числі і акти Н-5 і НПВ, складені комісією. Комісія, згідно наказу по ДНУ № 168 від 14.02.2005р. і, у відповідності з вимогами п.13 [PERSON]: обстежила місце події, ознайомилась з умовами праці працівників, поясненнями працівників на ім'я зав. кафедрою і ректора, склала протоколи опиту потерпілих і свідків події і прийшла до висновку, що нещасний випадок, який стався 03.11.2004р. з [PERSON] і [PERSON], не пов'язаний з виробництвом і по результатам розслідування склала акти Н-5 і НПВ про нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом. ([PERSON] форми НПВ № 1 щодо [PERSON] і акт форми НПВ № 2 щодо [PERSON]М.). У акті форми Н-5 (розділ 2) комісія зазначила, що 03.11.2004р. о 12-20 год. під час обідньої перерви коло вхідних дверей на першому поверсі корпусу № 5-а між [PERSON] і [PERSON] сталася бійка з особистих мотивів, а у розділі 6 цього акту, що шкідливі або небезпечні фактори, які привели до нещасного випадку відсутні. У пункті 10 акту форми НПВ комісія зазначила, що [PERSON] і [PERSON] порушили вимоги ст.14 Закону України «Про працю» згідно якій, працівник зобов'язаний дбати про особисту безпеку і здоров'я, а також про безпеку і здоров'я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства. Акти форми Н-5 і НПВ підписані усіма членами комісії без будь-яких застережень і затверджені 25.02.2005р., як це передбачене п. 13 [PERSON]. Визнавати їх незаконними або недійсними підстав немає. Твердження [PERSON], що у наказі по ДНУ № 168 від 14.02.2005р. (п. 1.7. наказу) слід було б вказати час нещасного випадку 11-55 год. - 12-10 год., свідчать про наміри [PERSON] переіначити фактичні обставини і час виникнення цієї бійки. Подія відбулась у обідню перерву, а не до її початку, що підтверджується поясненнями свідків і зафіксоване у актах, складених комісією. [PERSON] у своєму поясненні на ім'я ректора від 24.02.2005р. заявив, що він не може давати детальні пояснення про цю подію, а буде давати їх при розгляді кримінальної справи, а щодо часу цієї події (конфлікту), то вказав, що вона сталася о 12-10 год. на виході із корпусу. Твердження [PERSON], що зав.кафедрою ОММК [PERSON] не повинен був бути включений до складу комісії, а [PERSON], навпаки повинна була бути включеною - незаконні. Згідно п.11 [PERSON] до складу комісії включається керівник структурного підрозділу де працює потерпілий (потерпілі). Кафедра, згідно ст.30 Закону України «Про вищу освіту», пункту 25 «Положення про вищий державний заклад освіти», затвердженого Поставою KM України № 1074 від 05.09.1996р., пункту 1.8. Статуту ДНУ являється основним базовим навчально-науковим структурним підрозділом університету. Зав.кафедрою, як керівник цього структурного підрозділу, обов'язково повинен включатися до складу комісії з розслідування нещасних випадків, які сталися з працівниками кафедри. НДЛ ПММ ніколи не являлась самостійним структурним підрозділом ДНУ, тому [PERSON] не підлягала включенню до складу комісії по розслідуванню цього нещасного випадку. Крім цього, співучасник конфлікту [PERSON] - являвся працівником не НДЛ ПММ, а зовсім іншої науково-дослідної лабораторії, до якої [PERSON] не мала ніякого відношення. Згідно пункту 10 [PERSON] потерпілий або його представник не включаються до складу комісії із розслідування нещасного випадку, але мають право приймати участь у засіданнях комісії, висловлювати свої пропозиції, давати відповідні пояснення. [PERSON], яка не мала офіційних повноважень представляти інтереси [PERSON], але отримала у службі охорони праці університету акти форми Н-5 і форми НПВ. (Згідно рапорту колишньої працівниці СОП ДНУ [PERSON] на ім'я нач. СОП від 02.03.2005р.: [PERSON] отримав у СОП акти форми Н-5 і НПВ, але розписатись про їх отримання - відмовився). Спроби [PERSON] представити конфлікт, який відбувся 03.11.2004р., як, начебто помсту з боку наукових працівників кафедри [PERSON] і [PERSON] за його ([PERSON]) участь у судовому засіданні у якості свідка по справі за позовом його сестри - [PERSON] до зав.кафедрою [PERSON] - надумані, бездоказові. Коли [PERSON] і [PERSON] здали свої листки непрацездатності для оплати, то комісія із соцстраху ДНУ відмовила їм у призначенні допомоги по цим листкам (прот. № 157 від 12.05.2005р.). Відділення ВД Фонду соцстраху від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Дніпропетровську своїм листом № 1004/д від 14.04.2005р. повідомило комісію із соцстраху ДНУ, що у [PERSON] і [PERSON] листки тимчасової непрацездатності заповнені невірно, що у них повинно було бути позначено: невиробнича травма, код «5». Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська, розглянувши позов [PERSON] до ДНУ щодо оплати листків тимчасової непрацездатності за період з 03 по 30.11.2004р., рішенням від 28 лютого 2006р. по цивільній справі № 2-460/06 стягнув з ДНУ на користь [PERSON] 374,74грн. - суму допомоги по листкам непрацездатності АН № 924839 і ГЗ №676346. У своєму рішенні від 28.02.2006р. суд зазначив, що відповідачем - ДНУ не оплачено період тимчасової непрацездатності позивача ([PERSON]) не пов'язаної з виробництвом за період з 03 по 30.11.2004. Рішення набрало законної сили 10.03.2006р. і було виконане ДНУ своєчасно. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа щодо якої встановлені ці обставини. Тобто, судовим рішенням від 28.02.2006р. було встановлено, що нещасний випадок, який стався з [PERSON] 03.11.2004р., не пов'язаний з виробництвом. 26.05.2008р. [PERSON] звертався до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до університету і виконавчої дирекції Дніпропетровського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо відшкодування моральної шкоди у зв'язку з відмовою комісії із соцстраху ДНУ у призначенні допомоги по листкам тимчасової непрацездатності за період з 03 по 30.11.2004р. Жовтневий районний суд рішенням від 26.11.2008р. у задоволенні позову [PERSON] відмовив у повному обсязі заявлених вимог. Апеляційний суд Дніпропетровської області своєю ухвалою від 04.02.2009р. апеляційну скаргу [PERSON] відхилив, залишивши рішення Жовтневого районного суду від 26.11.2008р. - без змін, (справа № 2-3079/08). Відповідач, згідно з вимогами п.10 [PERSON], про нещасний випадок, який стався 03.11.2004р. з [PERSON] і [PERSON], інформував Дніпропетровську держінспекцію з нагляду за охороною праці в АПК і СКС Теруправління держнаглядохоронпраці у Дніпропетровській області та відділення ВД ФССНВУ у м.Дніпропетровську. Нач.відділення Держнаглядохоронпраці листом № 04-10/11-74 від 09.03.2005р. повідомив експерта відділення Фонду соцстраху [PERSON] і відповідача, що Дніпропетровською держінспекцією з нагляду за охороною праці в АПК і СКС повідомлення університету розглянуте і прийняте рішення не проводити спеціальне розслідування. Відповідачу було рекомендовано провести розслідування згідно пунктам 3-36 [PERSON]. Комісія, яка була створена наказом ректора № 168 від 14.02.2005р., розслідування нещасного випадку, який стався з [PERSON] і [PERSON] 03.11.2004р., провела і, по результатам розслідування, склала акти форми Н-5 і НПВ. Згідно п.26 [PERSON], нещасний випадок, про який своєчасно не було повідомлено роботодавця (у даному випадку - ректора університету), розслідується і береться на облік згідно [PERSON] протягом місяця після надходження заяви потерпілого або особи, яка представляє його інтереси. Заява від [PERSON] на ім'я ректора, з проханням провести розслідування нещасного випадку, надійшла 01.02.2005р. Наказ про створення комісії з розслідування нещасного випадку № 168 видано 14.02.2005р. Акти форми Н-5 і форми НПВ затверджені 25.02.2005р. Нещасний випадок, який стався з [PERSON] і [PERSON] зареєстрований під № 1 за 2005р. у журналі реєстрації потерпілих від нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві в ДНУ. Тобто, вимоги пункту 26 [PERSON], університетом виконанні. Контроль, згідно пункту 37 [PERSON], за своєчасністю і об'єктивністю розслідування нещасних випадків, їх документальним оформленням та обліком, виконанням заходів щодо усунення причин нещасних випадків здійснюють органи держнагляду за охороною праці, виконавча дирекція Фонду соцстраху та її робочі органи, відповідно до їх компетенції, а громадський контроль здійснюють профспілки через свої виборні органи і представників, а також уповноважені найманими працівниками особи з питань охорони праці (у ДНУ - профбюро і профком). Названі органи і особи мають право вимагати від роботодавців проведення повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта форми Н-5, акта форми Н-1 (або форми НПВ), визнання нещасного випадку пов'язаним з виробництвом і складання акта форми Н-1, якщо ними виявлено порушення вимог [PERSON], чи інших нормативних актів з охорони праці. Жоден із органів, названих у пункті 37 [PERSON], не ставив перед університетом вимог щодо повторного (додаткового) розслідування цього нещасного випадку чи перезатвердження актів форми Н-5 і форми НПВ, складених комісією університету по результатам розслідування нещасного випадку, який стався 03.11.2004р. з [PERSON] і [PERSON] Згідно пункту 38 [PERSON], посадова особа органу Держнаглядохоронпраці має право, у випадку незгоди потерпілого або особи, яка представляє його інтереси із змістом акта форми Н-5, акта форми Н-1 (або форми НПВ), надходження скарги або незгоди з висновком розслідування про обставини та причини нещасного випадку, видавати обов'язкові для виконання роботодавцем приписи за формою Н-9 щодо необхідності проведення повторного розслідування нещасного випадку, перегляду затвердженого акта форми Н-5, акта форми Н-1 (або форми НПВ), визнання чи невизнання нещасного випадку пов'язаного з виробництвом і складання акта форми Н-1 (або форми НПВ). Посадовими особами органів Держнаглядохоронпраці приписів університету щодо проведення повторного розслідування нещасного випадку, який стався 03.11.2004р. з [PERSON] і [PERSON], або перегляду складених комісією актів форми Н-5 і форми НПВ - не направлялось. Складені комісією із розслідування нещасного випадку, який стався з [PERSON] і [PERSON] 03.11.2004р. акти форми Н-5 і форми НПВ на погляд суду є законними, визнавати їх недійсними підстав немає. У всіх документах, складених комісією, у тому числі і у актах Н-5 і НПВ, об'єктивно викладені як обставини, так і причини виникнення цього нещасного випадку. [PERSON] ставить вимоги про відшкодування університетом моральної шкоди у тому числі, начебто, завданої йому виданням по ДНУ наказу № 168 від 14.02.2005р. про створення комісії з розслідування нещасного випадку, складенням комісією актів форми Н-5 і форми НПВ, діями учасників комісії з розслідування. Суд вважає, що ці вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку з відсутністю будь-якої вини відповідача, як юридичної особи, і його працівників. Підстав для задоволення вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди немає. У відповідності до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оцінюючи надані сторонами докази суд вважає, що предявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а тому суд вважає можливим у задоволенні позову [PERSON] до ДНУ ім.Олеся Гончара, третя особа ректор ДНУ ім.Олеся Гончара [PERSON] про визнання наказу незаконним, визнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, визнання актів незаконними та відшкодування моральної шкоди відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed