overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на своє утримаю» до досягненні дитиною трьох років в розмірі 1\\4 частини доходу відповідача. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав в повному обсязі, та суду пояснив, що позивачка проживає з дитиною окремо від відповідача, дитина перебуває на її утриманні, а відповідач, не надає на її утримання належної матеріальної допомоги. Просить суд задовольнити її позовні вимоги. Відповідач позовні вимоги позивачки не визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, позов підлягає задоволенню частково. Подружні стосунки між сторонами припинено, з листопада 2009 року сторони проживають окремо. Дитина проживає з матір'ю, яка матеріально її забезпечує, а батько надає допомогу на утримання дитята у незначному розмірі. Позивачка на д аний час не працює і доглядає за дівчинкою - Лілією, [INFO], а тому потребує матеріальної допомоги, але відповідач добровільно утриманні 11 не надає. Тому участь відповідача в утриманні дружини потребує вирішення у відповідності до вимог закону. Суд вважає, що є передбачені ст. 84 СК України підстави для стягнення з відповідача утримання на дружину. Розмір аліментів з урахуванням матеріального становища сторін, а також зважаючи на обов'язок відповідача утримувати дитину, може бути визначено у розмірі 1\\6 частини його доходу, оскільки позивач на час розгляду справи судом є працездатним, працює та має постійний доход. Позивачка також працездатна, отримує державну допомогу на дитину. Згідно ст. 79 СК України аліменти присуджуються від дня подання позовної заяви. В іншій частині позовних вимог відмовити позивачці за їх необґрунтованістю. Згідно ст. 217 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню в межах стягнення аліментів за один місяць, а у відповідності зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються з дня предявлення позову. Окрім цього, відповідно до ст. 80 ЦПК України та ст. З Декрету Кабінету Міністрів України з відповідача слід стягнути судовий збір та судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з цим позовом, яким просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вона вступила з відповідачем у зареєстрований шлюб 17.12.1994р., від шлюбу мають сина [PERSON] 16.Х1.1995р., на утримання якої відповідач не надає їй матеріальної допомоги, і тому просила стягнути на її користь аліменти на утримання дитини. Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності на позові наполягає. Відповідач позовні вимоги визнав повністю, про що подав письмову заяву. Суд, вислухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, оскільки сторони були одружені (а.с.34, відповідач є батьком дитини (а.с.3), яка проживає з позивачкою (а.с.11) і зобов'язаний її утримувати. Цю допомогу він може надавати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

що [PERSON] звернулась до суду з позовом , яким просить встановити факт належності правовстановлюючого документу та визнати за нею право власності на спадкове майно. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 27 лютого 2002 року помер її чоловік [PERSON]. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина , яка складається з земельної ділянки площею 5,0545 гектару , що призначалось під будівництво та обслуговування житлового будинку. Вказана земельна ділянка належала [PERSON] Порфирівичу , якому і був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії КР № 1243 виданий 18 грудня 1995 року . При зверненні до нотаріуса за оформленням спадщини у видачі свідоцтва про спадщину було відмовлено на тій підставі , що документи на право приватної власності на землю виданий на імя [PERSON] , а в свідоцтві про його смерть він значиться [PERSON] , тобто документ дві помилки при написанні прізвища і по батькові. Те , що земельна ділянка є власністю померлого підтверджується зібраними документами , а тому просить встановити факт , що державний акт на право приватної власності належить її чоловіку визнати за нею в порядку спадкування право власності на земельну ділянку. Представник відповідача позов визнає. Суд, оцінюючи зібрані по справі докази вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані , мотивовані , а тому підлягають задоволенню. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] одружився 09 серпня 1952 року з [PERSON], яка перейшла на його прізвище [PERSON]. З свідоцтва про смерть вбачається , що [PERSON] помер 27 лютого 2002 року в м. Олександрія , Кіровоградської області . Згідно Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] належить 0,0545 гектарів землі. Розташованої на території Олександрійської міської Ради , Кіровоградської області. Аналіз зібраних доказів свідчить про те, що земельна ділянка дійсно належить померлому , оскільки при видачі державного акту на право приватної власності на землю прізвище та по батькові власника замість [PERSON] записане Зіньківський , замість Порфирійович записано Парфирович, але на думку суду, допущені помилки не з вини власника , а є помилками відповідних посадових осіб. Таким чином у суду не виникає сумнівів , що земля належить померлому , Державний акт на право приватної власності на землю видався йому , а тому є всі підстави визнати факт належності правовстановлюючого документу померлому. Так, як земельна ділянка належить померлому то позивачка, як спадкоємиця і має право на цю землю , а тому і в цій частині позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.10.1999 року, від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрату поваги один до одного, подальше спільне життя вважає неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, була повідомлена про день та час розгляду справи належним чином, клопотань про розгляд справи у її відсутність, а також про поважність причини неявки в судове засідання не надала. Суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, а також відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, яка належним чином була повідомлена. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.10.1999 року, від шлюбу дітей не мають. Через несумісність характерів втратили один до одного почуття поваги та любові. На даний час проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, та подальше спільне життя з відповідачем суперечить його інтересам, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно і зберегти її неможливо. При цьому суд приходить до висновку, що витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу необхідно покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про поділ будинку в м. Генічеську по пров. Пушкіна. 15. В судовому засіданні позивач підтвердив свої позовні вимоги, просить розділити житловий будинок, відповідно до висновків експерту від 12.02.2010р., надавши йому частину будинку, яка означена на схемі у червоний колір. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала, не заперечує проти розділу відповідно до вказаної експертизи, при якому відповідачу буде надано частину будинку визначену доказами позивача і означену на схемі у синій колір. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи обставини, позивач та відповідач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом мають житловий будинок, розташований в м. Генічеську по пров. Пушкіна, 15. Позивач [PERSON] являється власником 3/4 частини зазначеного будинку, а відповідач [PERSON] власником 1/4 будинку. Позивач на підтвердження позову та варіантів поділу майна надав суду висновки експерта від 12.02.2010 року щодо варіанту розділу будинку. Висновки експерта лігитимизовані рішенням органів місцевого самоврядування. Відповідач будь-яких доказів на спростування зазначених висновків суду не надавав. З позовом та експертизою погодився. Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що докази, надані позивачем, не спростовані та висновки експерту ґрунтуються на рівності визначення права на будинок, то суд погоджується з позовними вимогами позивача. Будь-яких інших доказів суду не надано. Заяв та клопотань сторонами суду не надавалося. Судом створені всі умови сторонам для всебічного та повного дослідження обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб з відповідачем, який було зареєстровано 10.08.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Новоград-Волинського міського управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 193, дитину [PERSON], [INFO], залишити на її виховання. В обґрунтування позову вказує, що з червня 2005 року проживають окремо, жодних стосунків не підтримують, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, участі у вихованні сина не приймає. Фактично сімя розпалася, за таких обставин наполягає на розлученні. В судовому засіданні позивачка змінила позовні вимоги в частині стягнення судових витрат і просила покласти витрати, повязані з розірванням шлюбу порівну з відповідачем, а витрати, понесені нею по сплаті судового збору та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи не стягувати з відповідача, підтримала змінену позовну заяву та просила її задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла письмова заява, в якій не заперечує проти розірвання шлюбу, сина [PERSON], [INFO], просить залишити на вихованні з позивачкою, витрати по розірванню шлюбу покласти порівну. Враховуючи думку позивачки, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача із винесенням рішення на попередньому судовому засіданні. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивачки, враховуючи заяву відповідача, дослідивши матеріали справи, та давши їм належну оцінку, враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає його та задовольняє позов. Витрати по отриманню свідоцтва про розірванню шлюбу суд покладає на сторін порівну.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулась з цим позовом та просить постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття доньки. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] відповідач по справі, є батьком неповнолітньої доньки [PERSON] , в добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає, а тому просить стягувати аліменти в примусовому порядку. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З врахуванням думки сторін, суд вважає за можливе розглянути справу із винесенням рішення на попередньому судовому засіданні. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] відповідач по справі, є батьком неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , однак всупереч вимогам ст.180 СК України, в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає (а.с.3). Як видно із довідки № 256 від 19.05.2010 року, виданої ОСББ «Морське», донька [PERSON] знаходиться на утриманні позивачки ( а.с.4), і сам відповідач не заперечив проти цього, підтвердив, що він та [PERSON] з 2007 року не підтримують подружніх відносин і вони проживають окремо один від одного. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів і інші обставини, які мають істотне значення. За\~ таких\~ обставин\~ суд\~ дійшов\~ висновку,\~ що оскільки відповідач має регулярний дохід, працює військовослужбовцем у військовій частині [NUMBER] в м.Новоград-Волинський, то відповідно ст. 183 СК України визначення розміру аліментів має проводитись у частці від заробітку батька дитини, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 грн. та судовий збір\~ в сумі 51 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

ВАТ «[PERSON] Аваль» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.09.2008 р. між ВАТ „[PERSON] Аваль, в особі Центрального Новоград-Волинського відділення Житомирської обласної дирекції та відповідачкою був укладений кредитний договір № 014/1842/82/0007199 про надання споживчого кредиту в сумі 13336,07 грн строком на 72 місяця до 30.09.2014 р., зі сплатою 27,00% річних за користування кредитними коштами. Відповідачка порушила ст.6 умов кредитного договору, своєчасно не погашає кредит, не сплачує відсотки за користування кредитними коштами, тому це стало підставою для звернення до суду з метою розірвання договору, стягнення кредитних коштів і штрафних санкцій згідно договору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачка позов визнала, не заперечила проти його задоволення. Пояснила, що дійсно не погашає кредит , їй відомо, що сума заборгованості станом на 27.04.2010 року становить 21162,94 грн, враховуючи пеню за прострочення по кредиту та відсотків по кредиту, не заперечила проти того, що отримувала лист від банку з проханням погасити кредит, однак такої можливості не було. Враховуючи думку сторін, суд вважає за можливе розглянути справу із винесенням рішення на попередньому судовому засіданні. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, та давши їм належну оцінку, враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає його та задовольняє позов. Також суд згідно ст. 88 ЦПК України стягує з відповідачки судові витрати у сумі 331,62 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила розірвати шлюб. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В силу ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, при цьому позивачка не заперечувала. Вислухавши у судовому засіданні позивача та дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими як засновані на законі, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що сторони знаходяться у зареєстрованому 23.07.1999р. Жовтневим відділом РАЦСУ шлюбі, про що зроблено актовий запис № 374. Шлюб у обох сторін перший. Від шлюбу подружжя мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили в червні 2006 року, причиною чого стало те, що сторони мають різні характери та погляди на життя, в результаті все це призвело до втрати почуттів, взаєморозуміння та почуттів любові. За таких обставин позивачка вважає, що їх родина розпалась остаточно та поновити її не можливо, тому вона змушена була звернутись до суду з даною позовною заявою. Майнового спору та спору про місце мешкання дитини між сторонами немає. Суд. враховуючи викладене, вважає, що збереження сім'ї недоцільно, їх шлюб слід розірвати, так як розлад в сім'ї має стійкий характер. Сторони сімейно-шлюбні відносини не поновлювали, не проживають по теперішній час. Сім'я фактично розпалась і поновленню не підлягає, а отже позов [PERSON] про розірвання шлюбу повинний бути судом задоволений.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із заявою про встановлення факту належності на праві приватної власності будиноку з господарськими будівлями №3 по вул. Радянській в с. Кіянка Новоград-Волинського району Житомирської області покійному батьку [PERSON] з тих підстав, що як стверджують, вони є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON], який помер 12 січня 2009 року. Спадковим майном є житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Киянка Новоград-Волинського району по вул. Радянській, З на який померлий при житті не встиг оформити правовстановлюючи документи але фактично набув право власності. Заявники на даний час не можуть здійснити права на спадкування за законом у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності та правовстановлюючих документів, що засвідчують право власності померлого на спадщину. Заявники в судовому засіданні підтримали свою заяву. Представник заінтересованої особи Киянської сільської ради та КП «Новоград-Волинське МБТІ» не заперечують проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] помер 12 січня 2009 року (а.с. 14), після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок та господарськи будівлі, розташовані в с. Киянка Новоград-Волинського району по вул. Радянській, 3. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його діти [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвами про народження (а.с. 10,11). Належність спадкодавцю спадкового майна підтверджується довідкою сільської ради №349 від 18.03.2010 року (а.с.8), яка видана на підставі запису в погосподарській книги Киянської сільської ради за 2001-2010 роки, технічним паспортом на будівлі (а.с.4,5), цього факту не заперечують і самі учасники розгляду цивільної справи. Судом встановлено, що спір про право по справі відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що необхідно встановити факт належності на праві власності будинку з господарськими будівлями №3 по вул. Радянській в с. Кікова Новоград- Волинського району Житомирської області покійному [PERSON] На підставі ст.ст.Ю, 60, 212-215, 256 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 26.11.1994 року вони перебувають в шлюбі, який був зареєстрований Кишинською сільською радою Олевського району Житомирської області за актовим записом № 18. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що з 06 червня 2006 року вона із відповідачем не підтримують шлюбні відносини та проживають окремо, що не відповідає моральним засадам сімї та не характерно для подружніх відносин. Вони втратили почуття й повагу одне до одного і між ними виникла неприязнь та психологічна несумісність у відносинах. Крім цього позивачка просить розглянути справу з попереднього судового розгляду справи, оскільки вони з відповідачем не проживають на день розгляду справи чотири роки і відповідач відмовляється зявитися до суду та просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей за місцем її проживання для подальшого виховання. Відповідач у судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про, що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки до суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 26.11.1994 року перебувають в шлюбі, який був зареєстрований Кишинською сільською радою Чі Олевського району Житомирської області за актовим записом № 18, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання у шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Під час проживання у шлюбі між сторонами виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сімї є неможливим і у звязку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини з 06 червня 2006 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст. 109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Позивачка у судовому засіданні підтвердила те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітніх дітей слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дітей.

Outcome: approved