overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 1995 року. Від шлюбу мають дитину доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України, - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. У свідоцтві про народження дитини відповідач записаний її батьком. Розмір стягнення аліментів суд визначає виходячи з вимог ст. ст. 182-183 Сімейного кодексу України, а також з того, що у відповідності зі ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" забороняється утримання з зарплати і доходів громадян при стягненні аліментів більш 50%. При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що у відповідності зі ст. 51 Конституції України кожний з подружжя має рівні права й обов'язки, а також батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Суд у відповідності зі ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача держмито в доход держави. Відповідач не додав суду відомостей, котрі дають право суду звільнити його від сплати держмита. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за 1 місяць підлягає негайному виконанню на підставі п. 1 ст. 367 ЦПК України. Отже, позов підлягає повному задоволенню в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст. ст. 180, 182-183 Сімейного кодексу України, ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 серпня 1985 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 705, посилаючись на те, що подружні стосунки з відповідачкою були припинені з 2000 року через відсутність взаєморозуміння, сім'я фактично розпалася, відновлення подружніх стосунків він не бажає, від спільного подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, наданий судом двомісячний строк для примирення позитивних результатів не дав, на примирення не згоден, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, в наданий для примирення судом строк приймала заходити для зберігання сімї, але відповідач миритися не бажає. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 серпня 1985 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 705. Подружні стосунки між сторонами були припинені з 2000 року через відсутність взаєморозуміння. Сім'я фактично розпалася, наданий судом сторонам двомісячний строк для примирення позитивних результатів не дав, позивач не бажає відновлення подружніх стосунків, від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 500 грн. щомісяця на утримання дочки [PERSON] [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. При цьому посилається на те, що відповідач будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає. В судовому засіданні позивачка зменшила суму позовних вимог до 300 грн. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні, було встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії 1-ЖД №397782 [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO].(а.с.6) Дочка проживає разом з матірю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Граденицької сільської ради №753 від 18.05.2010 року. (а.с.8) Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду (ч. 3 ст. 181 СК України) аліменти присуджуються у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 2 ст. 182 вказаного Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання дитини у сумі 300 грн. щомісяця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

[PERSON] просить стягувати з відповідача на його користь аліменти у зв'язку із продовженням навчання у розмірі % частини усіх видів доходу, але не менше ЗО % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивує тим, що він продовжує навчання у вищій школі ім.Богдана Янського, факультет управління в Варшаві в період з 01.10.2009 р. до 30.06.2012 р. Відповідач ухиляється від надання допомоги на його навчання, хоча отримує регулярний дохід а мати сама не в змозі оплачувати його навчання. У судове засідання позивач заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Суд ухвалив справу розглядати без участі відповідача, який, будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду не прибув і про причини неявки суд не повідомив, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. С.'уд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог СТ.199 СК України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей, якщо такі продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до припинення навчання. Згідно ч. 1 ст.200 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] Згідно з довідкою будинкоуправління №5 Львівської КЕЧ району [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] Згідно з довідками, виданими Вищою школою ім..[PERSON] факультет управління в Варшаві 05.10.09 р. [PERSON] прийнятий па стаціонарне навчання І ступеня на 1 семестр курсу зі спеціальності: розміщення виробництва в Вищій школі ім..[PERSON] в Варшаві на факультет управління в період з 1.10.2009 р. до 30.06.2012 р. Розпочав навчання на платній основі від 01.10.2009 р. Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Виходячи з вищенаведеного та враховуючи при визначенні розміру аліментів стан здоров'я та матеріальне становище повнолітньої дитини й те, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати повнолітню дитину до припинення ним навчання, суд переконаний, що позов обгрунтований і такий, що підлягає задоволенню у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до припинення навчання. Із відповідача слід також стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі 51 (п'ятдесят одну) грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про втрату права на житлове приміщення та зняття з реєстрації покликаючись на наступні обставини: Згідно свідоцтва на право власності на квартиру від 04.07. 1994року за № 118 виданим приватизаційним органом Червоноградського управляння ЖКГ в/о» Укрзахідвугілля» Позивач та його бабуся Пех Є Г.являється власником квартири № 40 буд. 39 за адресою м. Соснівка вул. Львівська В червні 2007року його бабуся померла і він оформив спадщину за законом зареєстрував спадщину в КП МБТІ № 266 від 27.03.2008року У вересні 2009року він прописав в свою квартиру свою бувшу дружину відповідачку по справі. В них не склались нормальні стосунки і дружина пішла проживати до своїх батьків в [ADDRESS] , де вона має свою частку в квартирі батьків , але знятись з реєстрації в його квартирі відповідачка не бажає В травні 2010 року вони розірвали шлюб офіційно, відповідачка жодного разу не з»явилась в квартиру до нього про що складено акт, що вона в його квартирі не живее В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги Відповідачка в судове засідання не з»явилася , хоча була повідомлена про розгляд справи Вислухавши пояснення позивача, оцінивши зібрані документи суд приходить до висновку ,що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач має на праві власності квартиру [ADDRESS] і в квартиру прописав свою бувшу дружину ,з якою розійшлись, відповідачка пішла проживати до своїх батьків, де в неї є її частка в квартирі батьків , до позивача взагалі не приходить , про що складено акт сусідами , що відповідачка не проживає в цій квартирі Суд вважає, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися. Спільне життя з відповідачем не склалося. З вини відповідача в сім'ї постійно виникають сварки. Сім'я розпалась остаточно і не може бути збережена. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, а тому вона просить стягти з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1А частини всіх видів заробітку (прибутків) відповідача на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку й стягувати щомісячно до повноліття дитини. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком дитини, здоровий, працездатний, має постійне місце роботи, отримує заробітну плату, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, але добровільно її не надає. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги повністю, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1А частини від заробітку щомісячно до повноліття дитини. Витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органі РАЦСу, просить покласти на відповідача. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, згодний на розірвання шлюбу та згодний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ХА частини від заробітку (прибутків) на місяць. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Даючи оцінку обставинам по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони фактично не підтримують шлюбні відносини, сім'я розпалась і існує лише формально. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи відповідач є батьком дитини, дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач, як батько дитини, зобов'язаний утримувати її матеріально до повноліття. Державне мито за розірвання шлюбу необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON], посилаючись на те, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.05.2005 р., дітей від даного шлюбу не мають, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують більше двох місяців, шлюб з відповідачем існує формально і збереження його не можливе. Позивач свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, своїх пояснень чи заперечень до суду також не надав. Про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.05.2005 р. від даного шлюбу дітей не мають, сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально, збереження його не можливе і суперечить інтересам подружжя, наміру зберегти сімю в сторін не має, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

В червні 2010 року ВАТ «Рівнеазот» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням кімнатою №124 в будинку №37 по вул. Відінська в м.Рівне. В судовому засіданні представника позивача [PERSON] позов підтримала. Пояснила,що [PERSON] адміністрацією ВАТ «Рівнеазот» була надана кімната №124 в гуртожитку №1 по вул.Відінська,37 в м.Рівне. Даний гуртожиток знаходиться на балансі ВАТ «Рівнеазот» і використовується для тимчасового проживання працівників підприємства. [PERSON] в даній кімнаті з 2006 року не проживає,але з реєстраційного обліку не знятий. Покликаючись на те,що [PERSON] за цією адресою відсутній понад шість місяців, просить визнати його втратившим права користування даною кімнатою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому порядку, заперечень проти позову не подав. Зі згоди представника позивача,суд відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено судом, адміністрацією ВАТ «Рівнеазот» для [PERSON] була надана кімната №124 в гуртожитку №1 по вул. Відінська,37 в м.Рівне. Згідно картки прописки відповідач прописаний за вищевказаною адресою з 31.12.1996 року. Як вбачається з акту від 15.04.2010 року,складеного паспортистом [PERSON], зав.гуртожитку [PERSON], швейцаром [PERSON], на момент перевірки [PERSON] в кімнаті №124 в гуртожитку №1 по вул. Відінська,37 в м.Рівне відсутній. Місце його проживання не відоме. Факт відсутності наймача за вищевказаною адресою підтверджено й письмовими поясненнями мешканців даного гуртожитку [PERSON] та [PERSON], відповідач [PERSON] з 2006-2007 років в кімнаті №124 вищезазначеного гуртожитку не проживає. Відповідно до ч.1 ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Ретельно перевіривши доводи представника позивача, дослідивши докази у справі, суд визнає доведеним, що відповідач, будучи зареєстрованим в кімнаті № 124 в будинку № 37 по вул. Відінська в м.Рівне, не проживає в зазначеному приміщенні без поважних причин понад шість місяців, тому підстави для задоволення позову в повному обсязі наявні. На підставі викладеного, ст.ст. 107 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

У червні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 06 грудня 2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] [INFO], який проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги добровільно не надає, домовленості щодо утримання дитини між ними не досягнуто. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримування дитини. В судове засідання позивачка не зявилась, надала до суду заяву просила розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягала, просила задовольнити їх в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Повідомлення, щодо відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки відповідача в судове засідання, який належним чином повідомлений і від якого не надходило повідомлення про причини не явки суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив, що сторони з 06 грудня 2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.З), від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO], в свідоцтві про народження якого відповідач вказаний батьком (а.с.4). Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає. Дитина проживає разом з позивачкою (а.с.6). Суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки від\-повідач не виконує передбаченого ст.180 СК України обовязку батьків по утриманню своєї неповнолітньої дитини, за станом здоровя і матеріальному становищу останній взмозі сплачувати аліменти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

Позивач в листопаді 2009 звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] 08.10.2008 року близько 10 год 30 хв. керуючи трактором Т-150 К держномер HO 19305, який належить ФГ»Довіра», на перехресті вул. Миру та Панянки в м. Полтаві допустив дорожньо-транспортну пригоду в результаті чого було пошкоджено задню частину належного йому автомобіля [NUMBER], чим причинив йому матеріальної шкоди на суму 5866,43 грн, яка складається з придбання запасних частин в сумі 3996,43 грн та проведення ремонтних робіт на суму 1350 грн. Крім того йому спричинено матеріальну шкоду, яка виразилася в тому, що з моменту скоєння ДТП до нього ніхто не звертався з питання відшкодування шкоди, що викликало в нього значне погіршення здоровя, часті головні болі, які супроводжувалися підвищенням тиску та болями в серці, яку він оцінює в розмірі 5000 грн., тому просив стягнути з відповідачів зазначену шкоду та судові витрати. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідачі позов визнали частково, не згодні з розміром відшкодування. Вислухавши позивача, відповідачів, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так в засіданні встановлено, що дійсно 08. 10.2008 року відбулася ДТП з вини відповідача [PERSON] В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль позивача, в звязку з чим він замінив на автомобілі пошкоджені деталі, а саме кришку багажника, фонар задній лівий, крило заднє ліве, буфер задній, замок багажника, фонар номерного знаку, задню панель номерного знаку, задню нижню панель, чим йому причинено матеріальну шкоду. Вирішуючи питання про розмір причиненої шкоди, суд виходить з того, що від проведення експертизи для зясування розміру завданої шкоди позивач відмовився, але надав суду акт виконаних робіт, то суд вважає, що в частині відшкодування шкоди за виконану роботу позов в цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі, вирішуючи питання про відшкодування вартості придбаних запчастин, то суд виходить з того, що позивачем надано товарний чек на придбання нових запчастин на суму 3996,43 грн, але приймаючи до уваги, що автомобіль 1982 року випуску, його вік 28 років, то суд вважає за необхідне зменшити зазначену суму враховуючи знос автомобіля та вважає за необхідне стягнути 1998,22 грн. Також суд вважає, що позивачу завдано і моральну шкоду, яка виразилася в переживаннях за неможливість користування автомобілем тривалий час, яку суд оцінює в розмірі 1000 грн. Вирішуючи питання про відповідальність відповідачів, суд вважає, що шкода повинна бути відшкодована власником автомобіля- ФГ «Довіра», оскільки шкода завдана працівником під час виконання трудових обовязків.. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

В червні 2010 року ВАТ «Рівнеазот» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням - кімнатою № 2 в будинку № 10 по вул. Кн. Острозького в м.Рівне. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала. Пояснила, що дружині відповідача [PERSON] адміністрацією ВАТ «Рівнеазот» була надана кімната №2 в гуртожитку №2 по вул. Кн.Острозького, 10 в м.Рівне. Даний гуртожиток знаходиться на балансі ВАТ «Рівнеазот» і використовується для тимчасового проживання працівників підприємства. Члени сім»і [PERSON] знялися з реєстрації добровільно. Відповідач [PERSON] в даній кімнаті з 2005 року не проживає,але з реєстраційного обліку не знятий. Покликаючись на те,що [PERSON] за цією адресою відсутній понад шість місяців, просить визнати його втратившим права користування даною кімнатою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому порядку, заперечень проти позову не подав. Зі згоди представника позивача,суд відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено судом, адміністрацією ВАТ «Рівнеазот» для [PERSON] була надана кімната №2 в гуртожитку №2 по вул. Кн.Острозького,10 в м.Рівне,що підтверджено протокол №139 від 26.01.2000 року спільного рішення адміністрації та профкому. Згідно картки прописки відповідач прописаний за вищевказаною адресою з 31.12.1996 року. Як вбачається з актів від 19.11.2006 року, 15.01.2007 року, 14.03.2007 року, 03.12.2008 року, 25.05.2010 року,складеного паспортистом [PERSON] за участю зав.гуртожитку та швейцара, на момент перевірки [PERSON] в кімнаті №2 в гуртожитку №2 по вул. Кн. Острозького, 10 в м.Рівне відсутній. Місце його проживання не відоме. Факт відсутності наймача за вищевказаною адресою підтверджено й письмовими поясненнями мешканців даного гуртожитку [PERSON],[PERSON], [PERSON], про те,що відповідач [PERSON] з 23.11.2005 року років в кімнаті №2 вищезазначеного гуртожитку не проживає. Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'і за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Ретельно перевіривши доводи представника позивача, дослідивши докази у справі, суд визнає доведеним, що відповідач, будучи зареєстрованим в кімнаті № 2 в будинку № 10 по вул. Кн.Острозького в м.Рівне, не проживає в зазначеному приміщенні без поважних причин понад шість місяців, тому підстави для задоволення позову в повному обсязі наявні. На підставі викладеного, ст.ст. 107 ЖК України,

Outcome: approved