Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

[PERSON] у березні 2010 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на будинок №33 по вул.Електричній в м.Запоріжжі після смерті батька [PERSON] в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він як спадкоємець першої черги, який фактично прийняв спадщину, не може отримати свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки за своє життя батько не оформив в законному порядку право власності на будинок. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали на підставах, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявилася, в своїй нотаріально завіреній заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник відповідача та представник третьої особи до суду не зявилися, але були своєчасно повідомлені про місце і час розгляду справи, заяв та клопотань від них не надходило. Суд, вислухавши представника позивача, позивача, допитавши свідків, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи всі надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі рішення виконкому Орджонікідзевської районної ради депутатів трудящих від 23.12.1949р. №50 [PERSON] було відведено земельну ділянку (територія кварталу №50 «Запоріжжя Ліве» ділянка №11) площею 600кв.м. для будівництва житлового будинку, що підтверджується відповідним рішенням та планом індивідуальної забудови від 07.12.1949р. (а.с.9, 10). Право забудови підтверджено нотаріально посвідченим Договором про право спорудження будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 13.02.1950р., укладеним [PERSON] та Запорізьким виконавчим комітетом міської ради трудящих та зареєстрованим у реєстрі за №3272 (а.с.11-12). В подальшому [PERSON] на відведеній земельній ділянці було споруджено житловий будинок, будівництво якого фактично було завершено у 1950 року, що підтверджується поясненнями позивача та актом групи індивідуального житлового будівництва від 16.11.1950р. (а.с.15-16). На підставі рішення виконкому Запорізької міськради №402 від 24.06.1954р. раніше виділена земельна ділянка була зареєстрована за [PERSON] за реєстровим №18635/125, а будинку присвоєно ідентифікаційні дані - №33 по вул.Електричній у м.Запоріжжі. Також у 1954р. ЗМБТІ було проведено інвентаризацію будинку із господарськими спорудами літ.«А-1», літ.«а-1», літ.«Б-1», літ.«6-1», що підтверджується технічною документацією від 13.06.1954р. (а.с.33). Те, що [PERSON] зі своєю родиною проживав у [INFO],Ю безперервно володів і користувався вказаними вище спорудами, сплачував комунальні послуги, періодично укладав договори страхування нерухомості, тобто виконував всі обов'язки та користувався правами власника об'єкту нерухомості, підтверджується поясненнями позивача та поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] Крім того, за вказаною адресою були зареєстровані [PERSON], його дружина [PERSON], позивач, його дружина [PERSON], рідний брат позивача [PERSON] до 1972р., а з жовтня 1979р. був зареєстрованим у іншому будинку по вул.Електричній, 74, у м.Запоріжжя, що підтверджується доданими будинкової книги (а.с.45-60). 16.04.1990р. [PERSON] помер, з цього часу відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 33 по вул.Електричній у м.Запоріжжя із всіма господарськими спорудами (а.с.7). Серед спадкоємців першої черги, які мали право на спадщину, були позивач та його брат [PERSON], який помер 05.04.2009р. (а.с.79). [PERSON] мав доньку [PERSON]? яка і є відповідачем по справі. Однак, своєчасно, у встановлений законом термін для прийняття спадщини до нотаріальної контори, ні позивач, ні його брат не зверталися, що підтверджується копією спадкової нотаріальної справи. Вже після спливу шести місяців після смерті [PERSON], позивач звернувся до Першої Запорізької державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, відповідну заяву від 14.02.1991р. прийнято та заведено спадкову справу №79. Його брат [PERSON] також 14.02.1991р. звернувся до нотаріальної контори та підтвердив факт своєї відмови від спадщини, про що є його відовідна заява. Але судом встановлено, що позивач прийняв спадщину після померлого батька фактично, тобто вступив в управління та володіння спадковим майном - будинком №33 по вул.Електричній у м.Запоріжжя із всіма господарськими спорудами, оскільки він по цей час знаходиться у його користуванні та володінні. Фактичне прийняття спадщини після померлого [PERSON] підтверджуються тим, що позивач сплачує комунальні платежі за користування електроенергією, побутовим газом, водопроводом, укладає договори страхування нерухомості, здійснює поточний ремонт будинку, доглядає за присадибною ділянкою, та здійснюю всі інші дії, які свідчать про прийняття спадщини. Все це підтверджується фактом реєстрації за цією адресою, будинковою книгою, підтверджується полісами страхування нерухомого майна та абонентськими книжками на користування комунальними послугами, а також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.548 та п.2 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно з роз'ясненнями, наданими у п.п.7, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (ч.1 ст.376 ЦК 2003р.), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Таким чином, позивач прийняв спадщину згідно зі ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, законний, позивач постійно проживав в спірному будинку, як до смерті, так і після смерті батька, таким чином прийняв спадщину, тому його позов про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню.

Outcome: approved