Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі банк) звернувся в суд із позовом до [PERSON], [PERSON] про передачу майна в заклад і звернення стягнення на майно. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що 4 жовтня 2007 року із [PERSON] було укладено кредитний договір №10/07/104МБ, за яким останній отримав кредит у розмірі 150000 Євро під 15 % річних із терміном повернення відповідно до графіка погашення кредиту, відсотків і винагороди, але не пізніше 05.10.2012 року. В зв'язку з порушенням умов кредитного договору просить передати в заклад заставне майно, що перераховано у договорі застави автотранспорту від 04.10.2007 року, зернозбиральний комбайн шляхом вилучення у [PERSON] та звернути стягнення на предмет застави шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладення заставодержателем договору купівлі - продажу предмету застави від імені заставодавця. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що відповідно до вимог діючого цивільного законодавства банк спочатку повинен був звернутись до суду з позовом про стягнення з позичальника достроково всієї суми кредиту, відсотків та штрафних санкцій. Однак, така вимогам позивачем не заявлялась. Договір застави є похідним від основного зобов'язання, тому звернення стягнення на заставлене майно є передчасним. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступних підстав. Встановлено, що 4 жовтня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено кредитюгй договір №10/07/104МБ, відповідно до умов якогс відповідачу були надані грошові кошти в сумі 150000 Євро, з кінцевим терміном повернення до 5 жовтня 2012 року, зі сплатою 15 відсотків річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості. На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 4 жовтня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено договір застави автотранспорту, згідно з яким [PERSON], на забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, надав в заставу автотранспорт, зокрема: комбайн - CASE 2188Е, 1997 року випуску, кузов 4N5F97BECS0186771, державний реєстраційний номер [NUMBER]; комбайн - ROPA R26.K45, 1997 року випуску, кузов: б/н, державний реєстраційний номер [NUMBER]; жатка - GERTNGH OFF, 1994 року випуску, кузов: 6753086-s/3. Крім цього, на забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 4 жовтня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено договір застави автотранспорту, згідно з яким останній, на забезпечення виконання зобов'язання позичальником [PERSON], надав в заставу автотранспорт, зокрема: зернозбиральний комбайн - CASE 2188, 1997 року випуску, кузов 4N5F97BLCV0187679, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідач порушив графік погашення кредиту, внаслідок чого станом на 09.06.2010 року виникла заборгованість у сумі 108468,38 Євро, яка складається із: 87650,68 Євро - основного боргу; 12946,74 Євро заборгованість по відсотках; 2680,76 Євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання; 26,29 Євро та 5163,91 Євро-штрафні санкції згідно умов кредитного договору. Відповідно до вимог ст.ст.1,3 Закону України «Про заставу» застава є способами забезпечення виконання зобов'язань і має похідний характер від забезпечених нею основних зобов'язань. Згідно ст.20 Закону України « Про заставу», у разі невиконання боржником основного зобов'язання або в разі, якщо в момент настання терміну виконання основного зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, заставодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет застави. Виходячи з наведених норм закону, вимоги позивача, як заставодержателя, щодо звернення стягнення на предмет застави шляхом його реалізації не є самостійними вимогами, а є лише способом задоволення вимог кредитора до боржника за основним зобов'язанням. У відповідності із ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що банк не заявляв вимог щодо виконання відповідачем основного зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим без належних правових підстав передчасно заявив вимоги про передачу в заклад та звернення стягнення на заставлене майно. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до [PERSON], [PERSON] про передачу майна в заклад і звернення стягнення на предмет застави до задоволення не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed