Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Баранівської сільської ради Іванівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно , так як 05 серпня 2009 року помер [PERSON], який проживав в [INFO] , що підтверджується довідкою Баранівської сільської ради Іванівського району Одеської області №336 від 28.04.2010 року . Після його смерті залишилось спадкове майно , яке складається з -житлового будинку з надвірними будівлями та споруд ами (А-1 жиле, Б-сарай, В- сарай, Г-сарай, Д - літня кухня, Е - погріб, №1-2 огорожа), розташованого вс.Баранове по вул.. Іванова, під№42 Іванівського район/Одеської області; -земельної ділянки за тією ж адресою загальною площею 0,51 га із них 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; та 0,26 га для ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка була безкоштовно передана [PERSON] у приватну власність згідно рішення 18-ої сесії Баранівської сільської ради Іванівського району Одеської області ХХІ-го скликання від 11 березня 1994 року. -земельної ділянки площею 8,696 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Баранівської сільської ради Іванівського району Одеської області належної померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ - ОД № 023040 . Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, що підтверджується заповітом, доданим до матеріалів справи. Спадщину позивач прийняв , доказом цього є те що , він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та впродовж строку встановленого ст.1270 ЦК України відмови від спадщини не заявляв. Згідно зі ст.1297 ЦК України якщо спадкоємець , який прийняв спадщину , у складі якої є нерухоме майно , зобовязаний звернутися до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину не нерухоме майно. Однак отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно позивач не може, в звязку з тим, що в правовстановлюючому документі, який підтверджує право власності померлого на житловий будинок не зазначена вулиця та номер будинку, та відсутня його державна реєстрація. Крім того за життя [PERSON] не встиг оформити державні акти на присадибну земельну ділянку. Правовстановлюючі документи не можуть бути видані після смерті , що суперечить ст. 25 ЦК України , згідно якої цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Що стосується отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку воно не можливе оскільки відсутній кадастровий номер даної земельної ділянки, без якого нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину. На підставі цього позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно , яке залишилось після смерті [PERSON]. Представник відповідача проти позову не заперечував. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р. у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом досліджено документи , які свідчать про те , що померлий володів вказаним житловим будинком, але за життя не встиг оформити право власності на будинок, це довідка характеристика на житловий будинок з господарськими будівлями, довідка Баранівської сільської ради Іванівського району Одеської області , в якій зазначено , що померлий проживав у вказаному будинку та був зареєстрований в ньому, договір купівлі-продажу. Судом досліджено архівну копію рішення 18-ої сесії Баранівської сільської ради Іванівського району Одеської області ХХІ-го скликання від 11 березня 1994року видану Баранівською сільською радою Іванівського району Одеської області , згідно якої вбачається, що [PERSON] була безкоштовно передана у власність земельна ділянка загальною площею 0,51 га з них 025 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 026 га для ведення особистого селянського господарства, гро те за житія він не встиг оформиш державний акт на вказану земельну діляніс/. Виходячи з наведеного , суд вважає , що рішення по справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку , встановленому ст.174 ЦПК України .Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню , оскільки відповідно до норм Цивільного законодавства України спадкоємством є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.1221 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного терміну він не заявив про відмову від неї (ст. 1268) та обставини, на які посилалася позивачка, обгрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] до Баранівської сільської ради Іванівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно .

Outcome: approved