Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом та просить постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення сином [PERSON] повноліття, а також стягнути з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу. В обґрунтування позову позивачка вказує, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2004 року, від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого в свідоцтві про народження вказаний відповідач. Протягом останній декількох років ми з відповідачем проживаємо окремо один від одного. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обовязків, не цікавиться вихованням дитини, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідач на її погляд є фізично здоровим, однак отримує пенсію як інвалід 2-ї групи, яку витрачає на спиртні напої та веде розгульний спосіб життя. Оскільки вона ніде не працює, їй тяжко матеріально одній утримувати дитину, тому що син перебуває повністю на її утриманні, вона вимушена була звернутися до суду про стягнення аліментів з відповідача в примусовому порядку. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві та просила задовольнити їх. Відповідач в судове засідання не зявився. Враховуючи те, що він про дату і місце судового засідання повідомлений належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, суд у відповідності зі ст. 169 ч. 4 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, суд задовольняє позов з таких підстав. Згідно ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на її утримання визначаються з врахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України, у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України), у розмірі, який на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). З копії свідоцтва про шлюб та копії свідоцтва про народження дитини видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.4), який відповідно до довідки Орепівської сільської ради Новоград-Волинського району №227 від 31.03.2010 року проживає на утриманні позивачки (а.с.10). За змістом ст.ст.10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Оскільки відповідач має регулярний дохід, отримуючи соціальну пенсію як інвалід 2-ї групи (а.с.22), не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання сина, який проживають на її утриманні, сам до суду не зявився без поважних причин, і не надав доказів, які спростовують доводи позивачки, суд приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти на неповнолітнього сина в розмірі, зазначеному в позові. Отже позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 51 грн., 120 витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ, та на користь позивачки 120 грн. витрат на правову допомогу. На підставі викладеного і

Outcome: approved