Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на своє утримання до досягнення дитиною 3-х років, в якому зазначає, що вони з відповідачем з 2007 року перебувають в шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час вони з відповідачем проживають окремо, син проживає разом з нею. Її матеріальне становище не дозволяє їй в достатній мірі забезпечувати сина. Вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, ніяких доходів не має, крім державної допомоги в розмірі 130 грн. Відповідач працює в ТОВ «Вільногірське скло», має постійний, стабільний заробіток в середньому розмірі 2000грн. Ніякими хронічними захворюваннями, які б перешкоджали йому сплачувати аліменти, він не хворіє, стягнень по іншим виконавчим документам з нього не провадиться. Після припинення спільного проживання вона повністю залежить він бажання відповідача надавати чи не надавати їй матеріальну допомогу по догляду за дитиною, тому вона бажає отримувати аліменти за судовим рішенням. Крім того, вона має право на отримання від відповідача аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1'А частини його заробітку, також на її утримання аліменти в такому ж розмірі. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала в повному обсязі, пояснила, що зараз, вже більше 4-х місяців, вони проживають окремо, відповідач не надає їй ніякої матеріальної допомоги, раніше було таке, що він по 2 місяці зовсім не виділяв грошей сім'ї, а зараз він купив подарунок на день народження сина, а так більше нічим не допомагає, тому вона просить задовольнити її позов. Відповідач позов визнав, не заперечує проти його задоволення, пояснивши, що раніше був такий випадок, що він не давав грошей позивачці, але це було пов'язано з тим, що йому було необхідно заплатити за 2 місяці за квартиру, яку вони «знімали», коли проживали разом. Визнання ним позову не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права та інтереси, тому суд приходить до обгрунтованого висновку про наявність законних підстав для прийняття визнання позову відповідачем і для ухвалення рішення про задоволення позову. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї та інші обставини, що мають значення для розгляду справи. В ст. 84 Сімейного кодексу зазначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як встановлено в судовому засіданні, а також підтверджено матеріалами справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про шлюб та про народження дитини (а.с.4,9), довідкою про склад сім'ї позивачки, з якої вбачається, що дитина проживає разом з нею. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини та дружини в зазначеному позивачкою розмірі. У відповідності до вимог ст.84 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення витрати, понесені позивачем в зв'язку з оплатою правової допомоги адвоката. Позивачка надала документальні підтвердження наявності цих витрат, їх розмір складає 120.00грн. (а.с.6). Згідно з цивільно-процесуальним законодавством (ст.88 ЦПК України) з відповідача підлягає стягненню державне мито (судовий збір) в розмірі 51.00 грн., також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120.00 грн.

Outcome: approved