Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

Позивачка звернулася до відповідача з позовами про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни за період з 01.01.2006 року. Позивачка посилається на те, що вона є відповідно до ст. 1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни дитиною війни, у звязку з чим їй повинна виплачуватися , починаючи з 01.01.2006 року, щомісячна грошова допомога у вигляді надбавки до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Про існування такої надбавки, а також про те, що надбавка їй не виплачується, вона дізналась з публікацій у пресі в 2007 році, і звернулась до відповідача з письмовою заявою з проханням нарахувати та виплатити відповідні кошти з 01.01.2006 року, проте , отримала листи з відмовами у цьому. Доплата до пенсії їй нараховується у розмірі меншому ніж визначено законом. Позивачка просить поновити строк звернення до суду, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити недоплачені надбавки провести перерахунок її пенсії, а також у подальшому виплачувати підвищення до пенсії, як дитині війни, до змін законодавства. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Просить позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не заявився, про день і час слухання справи відповідач повідомлений вчасно і надіслав до суду письмове заперечення, в якому не визнаючи позов, посилаються на те, що позивачами пропущено строк звернення до суду, оскільки закон набув чинності з 01.01.2006 року, а опублікований був ще раніше. Повалених причин для поновлення цього строку, немає. Фінансування оспорюваних виплат проводиться з бюджету України, а не з бюджету Пенсійного фонду України У 2007 році жодним документом не було врегульовано питання підвищення пенсій дітям війни. Це питання врегульовано постановою КМ України № 530 від 28.05.2008 року, де п.8 було передбачено таке підвищення у визначених у них розмірах. Ст. 28 Закону України „ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування' визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення пенсій, призначених згідно із цим законом, а тому щодо пенсіонерів, яким призначена пенсія за іншими законами, він не застосовується. Відповідач просить справу слухати у відсутності його представника та у задоволенні позову відмовити. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягає задоволенню частково. Позивачка народилася 17.09.1937 року, і відповідно до ст. 1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни мають право на отримання передбачених цим Законом пільг та державної соціальної допомоги; Ст. 6 зазначеного Закону передбачено правЬ1 таких громадян на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком. Позов предявлено 28.04.2010 року. Позовні вимоги до УПФУ в Іванківському районі Київської області за період з 01.01.2006 року до 28 04.2007 року предявлені за межами встановленого ст.257 ЦК України трирічного строку позовної, давності. Закон, на який посилаються позивачі прийнятий та опублікований ще у 2005 році, і вони могли дізнатися про порушення свого права з моменту першого отримання ( чи не отримання) надбавки до пенсії відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни. Відповідно до ст. 267 ЦПК України пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у позові за умови, що на цьому наполягає одна із сторін. Як у позовній заяві, так і у судовому засіданні позивачка не надала аргументів щодо поважності пропуску звернення до суду: З 01.01.2008 року позивачці виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, враховуючи механізм реалізації положень ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни врегульований шляхом внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України. Відповідно до ч.2 ст. З Закону України „Про соціальний захист дітей війни державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені чи скасовані іншими нормативно-правовими актами. Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати підвищення до пенсії дітям війни в розмірі 30%, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.І ст. 28 Закону України „ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком на наявному у чоловіків 25, а у жінок -- 20 років страхового стажу, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому ч.З ст. 28 цього Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ч.І цієї статті, застосовується виключно до розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, Однак, враховуючи той факт, що Закон України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком та зважаючи на позицію Європейського суду з прав любити, відповідно до якої держава не може посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії, суд вважає за можливе застосувати саме ч.І ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування для розрахунку зазначеного підвищення дітям війни. Крім того, в даному випадку мінімальний розмір пенсій за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як розрахункова величина для розміру щомісячної доплати до пенсі, передбаченої Законом України „Про соціальний захист дітей війни, оскільки цей Закон передбачає у якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком, що на думку суду не суперечить вимогам ч.З ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. 1 Пенсія та доплата до пенсії, як дитині війни, позивачці нараховувалася та виплачувалася саме відповідачем, а тому посилання на те, що такі виплати фінансуються не з бюджету Пенсійного фонду, а з державного бюджету ( яким зазначених видатків у таких розмірах не передбачено), є некоректним, як і посилання на те, що коштів на такі виплати Пенсійний фонд немає. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплат)/ певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовити у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами та вимоги ст. 92 Конституції України, згідно якої виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина ( п.1) та основи соціального захисту (п.6). Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Виплата коштів у розмірі, який значно менший ніж той, що встановлений ст. 6 Закону, t ке правомірною. Окрім того, встановлений ч,2 ст. 95 Конституції України , ч.2 ст. 38 Бюджетного Кодексу України перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків , пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема, Законом України «Про соціальний захист дітей війни», та не може будА-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин. З огляду на викладене вище, суд вважає, що позов слід задовольнити частково ( з урахуванням 3-річного строку позовної давності): визнати дії відповідача незаконними та зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату позивачці недоплачених сум надбавки до пенсії ( 30% мінімальної пенсії за віком), як дітям війни, у розмірах мінімальної пенсії за віком, виходячи із встановленого ч.І ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, за період з 09.07.2007 року, з дня визнання не конституційними п.12 ст.71 та ст.111 Закону України „Про державний бюджет на 2007р., якими призупинялась дія закону „Про статус дітей війни. Щодо вимоги позивачки про зобовязання відповідача в подальшому виплачувати підвищення до пенсії, до зміни законодавства, суд вважає, що ця вимога не може бути задоволена, оскільки у даній справі вирішуються спір про незаконність вже вчинених дій, і на майбутні дії не розповсюджуються, тим більше, що вони можуть в подальшому відповідати нормам законодавства. На підставі викладеного,

Outcome: partial