Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обгрунтовував тим, що 27 жовтня 2008 року з вини водія [PERSON], відповідача у справі, який керуючи автомобілем [NUMBER], що належить [PERSON], рухаючись зі швидкістю 60 км/год по автодорозі Суми-Путивль- Глухів в с.Зінове Путивльського району, в порушення вимог п.п. 1.3, 1.5, 12.3 Правил дорожнього руху України побачивши заздалегідь його, коли він рухався на велосипеді, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди скоїв наїзд на нього в результаті чого йому було заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, від яких він знаходився на стаціонарному лікуванні. Посилаючись на ці обставини просив стягнути з відповідача 1897 грн. матеріальної шкоди яка полягає у витратах повязаними з лікуванням, а також моральну шкоду завдану ушкодженням здоровю в сумі, яку він оцінює у 6 тис., а також судові витрати. Представник відповідача позов визнав частково, показавши, що заподіяна майнова та моральна шкода стала наслідком також і протиправних дій самого позивача. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]» за договором страчування з 27.08. 2008 р. по 26.11.2008 р. і ДТП сталося в період дії договору страхування, юму відповідач не заперечує проти стягнення з страхової компанії, як співвідповідача матеріальної шкоди а саме витрат понесених позивачем на лікування, а що стосується стягнення з [PERSON] компенсації за спричинення моральної шкоди, то вона визнається частково, оскільки сам позивач грубо порушив правила дорожнього руху, рухаючись на велосипеді в стані алкогольного спяніння різко змінив напрямок руху, що і привело до наїзду на нього, тому вважає, що розмір компенсації за моральну шкоду повинен бути визначений виходячи з процентного відношення його вини та вини позивача. Судом до участі у справі залучена як співвідповідач - Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна [PERSON]», яка позов не визнала надавши суду письмові пояснення, в яких зазначила, що [PERSON] та [PERSON] з дня події, що мав ознаки страхового випадку', в трьохденний строк не повідомили ПАТ «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]», а також вина [PERSON] у вчиненні ним дорожньо-транспортної пригоди не встановлена, а тому підстав для виплати страхового відшкодування позивачу немає і вона не зобовязана відповідати перед третіми особами за спричинену страхувальником шкоду. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цієї справи, матеріали кримінальної справи № 1-85/09, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовуються особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду7, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було задано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 цієї статті). Судом встановлено, що дійсно відповідач, 27 серпня 2008 року, біля 21 години, керуючи автомобілем [NUMBER], власником якого є гр. [PERSON], а в свідоцтві про реєстрацію цього транспортного засобу був вписаний [PERSON] як такий, що має право керування, рухаючись по автодорозі Суми-Путивль-Глухів в с. Зінове Путивльського району, в порушення вимог п.п. 1.3, 1.5, 12.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), побачивши заздалегідь велосипедиста - [PERSON], не вибрав безпечної швидкості руху та не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля або безпечного для інших учасників руху обїзду7 перешкоди, намагався обїхати велосипедиста, але допустив зіткнення з ним, і останній отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Ці обставини підтверджуються матеріалами кримінальної справи №1-85/09, з якої вбачається, що [PERSON]М, рухаючись на велосипеді по автодорозі в стані алкогольного сп'яніння в темну пору року, без світлоповертачів, змінюючи напрямок руху зі сторони в сторону визжаючи на полосу зустрічного руху, і коли водій автомобіля [PERSON] заздалегідь побачивши таку обстановку намагався обїхати його, де в цей час велосипедист знову змінив напрямок, допустив зіткнення з ним (а.с. 159-163) Відповідач [PERSON] був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення злочин\. передбаченого ч.І ст.286 КК України і постановою Путивльського районного суду Сумської області від 30 вересня 2009 року кримінальну справу стосовно нього закрито у звязку' з актом амністії на підставі п 1 в ст. 1, ст.6 Закону України Про амністію" ( а.с. 5 ), при цьому [PERSON] вину свою повністю визнав, тобто кримінальна справа відносно нього була закрита з нереабілітуючих підстав. Як встановлено судом цивільна правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ . «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]» за договором страхування (полісом № ВВ 7638784 (к.с. а с. 20 строком дії з 27.08.2008 р. по 26.11.2008 р. з лімітом відповідальності в 51 тис. грн. за шкоду, заподіяну здоровю і 25 тис. грн. за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, з франшизою у розмірі 510 грн.. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої разі шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховок виплатою (страховим відшкодуванням). Частинами 2, З ст. 1193 ЦК передбачено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених ч.І. ст. 1195 цього Кодексі, у разі відшкодування шкоди, заподіяної смертю годувальника та у разі відшкодуванні витрат на поховання. Згідно ч.І ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрата, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду. На підставі ст. 22 Закону' України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальносте власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон 1961 -IV ), при настанні страхового випадках страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди житло, здоровю, майну третьої особи. Судом встановлено, що у звязку з отриманими тілесними ушкодженнями в результаті ДТП, позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з 27.08.08. по 23.09.08 р. в Путивльській Центральній районній клінічній лікарні, а з 23.09.08р. по 14.10.08 р. переведений до Сумської обласної клінічної лікарні (а.с.6) Гг ним були понесені витрати на придбання ліків, він вважає, на сум\' 1897 грн. Судом перевірено докази по придбанню ліків на лікування і з заявленої суми суд вважає достовірні підтверджується на суму 1765 грн. 44 коп., суд не враховує витрати на автобусні квитки, так як вони я дають підстав для висновку про наявність причинно-наслідкового звязку між такими витратами ушкодженням здоровя в результаті ДТП, придбання електропереноски, офтальмологічні витрати, а всьоп на суму 131 грн.56 коп., а тому вважає, що в стягненні цієї суми слід відмовити. Таким чином суд вважає, що позивачем дійсно понесені витрати повязані з ушкодженням здоров'я , саме на придбання медикаментів в сумі 1765 грн. 44 коп. (1897 грн. - 131 грн. 56 коп.) Оскільки [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність, тому виходячи з приписів ст .і 23,28,30 Закону 1961-IV та положень ст.ст.1193, 1195 ЦК України піддягає стягненню на його користь ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна [PERSON]» матеріальна шкода в розмірі і" грн.44 коп., так як з огляду на вищезазначені положення ЦК України розмір відшкодування витрат потерпілого на лікування не може бути зменшений у звязку з наявністю в його діях грубої необережності на підставі ч.2 ст. 1193 статті ЦК України. Що стосується стягнення компенсації за спричинену моральну шкоду, то гри цьому суд виходить слідуючого. Як встановлено судом, дійсно внаслідок обоюдної вини позивачу було спричинено тілесні ушкодження від яких вія знаходився на лікуванні, переносив біль та певні моральні страждання, на час лікування втрати привичний спосіб життя, тому суд вважає. що йому дійсно заподіяна і моральна шкода, але виходячи з ступеня таких моральних страждань, тривалості лікування, та враховуючи принципи розумності та справедливості, таку компенсацію за спричинену моральну Шкоду суд оцінює в 2000 гри. Відповідно до п.22.3 ст.22 Закону 1961-IV потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами І, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України ( 435-15 ). Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України ( 435-15 ). При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону, що в даному випадку буде становити 2550 грн., виходячи того, що ліміт страхування становить 51 тис. грн. Різницю між сумою відшкодування, визначеною су дом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Як встановлено судом, ушкодження здоровю позивачу було спричинено внаслідок грубої необережності і самого потерпілого, який керував в темну пору року в стані алкогольного спяніння по проїзжой частині автомобільній дороги, без освітлювальних пристроїв, порушуючи Правила дорожнього руху, тому, суд покладає стягнення 40% компенсації за спричинену моральну шкоду з страхової компанії, а 60 % такої компенсації вважає покласти на самого позивача. Таким чином, підлягає стягненню з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна [PERSON]» на користь позивача 800 грн. як компенсація за спричинену моральну шкоду. Посилання ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна [PERSON]», що [PERSON] не повідомив страхувальника у трьохденний строк про подію, що має ознаки страхового випадку є безпідставним, оскільки як вбачається із матеріалів кримінальної справи (ах.21), [PERSON] на імя директора Сумського філіалу УСК «Княжа» 29.08.2008 р. звернувся з заявою про дане ДТП, просив зареєструвати та провести по ньому перевірку. Підлягають стягненню з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна [PERSON]» і судові витрати: 51 грн. - судового збору на користь держави та 15 грн. - витрат з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу на користь позивача.

Outcome: partial