Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ДО „Комбінат „Світанок, в якому просила суд скасувати наказ генерального директора [PERSON] № 138 К від 01.06.2009 року про її звільнення; поновити її на роботі на посаді заступника начальника дільниці зберігання № 3 ( холодильник) ДО « Комбінат « Світанок»; стягнути з відповідача на її користь 300 000,00 грн. моральної шкоди; порушити у відношенні [PERSON] кримінальну справу за ч.1 ст. 172 КК України; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог вона вказала, що згідно рішення апеляційного суду Харківської області від 03.02.2009 року вона з моменту видання на виконання вищезазначеного рішення суду наказу № 99 кк від 05.05.2009 року поновлена на посаді заступника начальника дільниці зберігання № 3 ДО « Комбінат « Світанок». 25.05.2009 року згідно Наказу Генерального директора № 76 її було зобовязано пройти медичне обстеження в психоневрологічному диспансері м. Харків для отримання необхідної медичної довідки. На виконання вищезазначеного наказу, нею було подану заяву про надання їй одного дня відпустки без збереження заробітної плати на 26.05.2009 рік, яка була задоволена заступником генерального директора ДО « Комбінат « Світанок» [PERSON]. 26.05.2009 року вона перебувала в м. Харків за адресою медичного закладу та проходила медичний огляд. 28.05.2009 року вона надала медичну довідку про проходження попереднього та періодичного психіатричних оглядів за адресою зазначеною в наказі: м. Харків вул. Польова, 87. Проте, 01.06.2009 року їй було пред`явлено Наказ № 138 к про її звільнення за прогул, який нібито стався 26.05.2009 року, тобто в той день коли вона проходила медичний огляд. Крім того, відповідач не розрахувався з нею в частині оплати її вимушеного прогулу, присудженого на підставі Рішення апеляційного суду Харківської області від 03.02.2009 року в розмірі 11538, 92 грн. середнього заробітку, 1000 грн. відшкодування моральної шкоди, 1000 грн. витрати на правову допомогу та 20 грн. судових витрат. На сьогоднішній день вона недоотримала заробітну плату, оплату вимушеного прогулу, які мала отримати в день звільнення, залишившись без засобів до існування. Умисне порушення відповідачем її прав завдає їй значних моральних страждань, порушує нормальний ритм, що тільки почав налагоджуватися в травні 2009 року, коли вона була поновлена на роботі. Вона змушена постійно переживати, звертатися за допомогою до інших осіб, відчуваючи приниження честі і гідності. Вона оцінює свою моральну шкоду в 300 000,00 грн.. Уточнивши свої позовні вимоги, просить суд скасувати наказ генерального директора [PERSON] № 138 К від 01.06.2009 року про її звільнення; поновити її на роботі на посаді заступника начальника дільниці зберігання № 3 ( холодильник) ДО « Комбінат « Світанок»; стягнути з відповідача на її користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в сумі __ грн. та 300 000,00 грн. моральної шкоди; порушити у відношенні [PERSON] кримінальну справу за ч.1 ст. 172 КК України; судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Під час проведення попередніх судових засідань представник відповідача юрисконсульт [PERSON] та представник третьої особи за дорученням [PERSON] позовні вимоги не визнавали, пояснювали, що були зроблені запити головному лікарю Харківського обласного психоневрологічного диспансеру та начальнику Комінтернівського ВДВС ХМУЮ з проханням зазначити точний час коли [PERSON] була на прийомі. На що отримали відповіді, що 26.05.2009 року прийом лікаря ХОПД здійснювався з 08.00 12.00 годину. Цей факт підтверджує медична довідка про проходження обовязкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів. Начальник Комінтернівського ВДВС ХМУЮ повідомила, що 26.05.2009 року у вівторок прийом громадян проводиться з 09.00 11.30 години. [PERSON] була на прийомі в зазначений день. Таким чином, після проходження медичного огляду 26.05.2009 року вона на робочому місці так і не з`явилася, тобто має прогул. 01.06.2009 року відбулося засідання профспілкового комітету ДО « Комбінат « Світанок», де розглядалося подання генерального директора ДО « Комбінат « Світанок» про надання згоди на звільнення заступника начальника дільниці зберігання № 3 комбінату [PERSON] за прогул 26.05.2009 року. На цьому засіданні одноголосно було прийнято рішення про надання згоди на розірвання трудового договору з [PERSON] за прогул відповідно п.4 ст. 40 КЗпП України. Були складені акт про відмову від дачі пояснень [PERSON], акт відсутності її на роботі більше 3 годин протягом робочого дня та доповідні записки від зам. генерального директора комбінату [PERSON], провідного інженера з підготовки кадрів та спец. роботи [PERSON]. Їй було запропоновано забрати трудову книжку, ознайомитися з наказом про звільнення та здати особисту печатку, але вона відмовилася. Повний розрахунок в звязку із звільненням 09.06.2009 року вона отримала, про що складено відповідний акт. 30.06.2009 року начальником відділу контролю за додержанням законодавства про працю державним інспектором Вовк С.А. був складений акт перевірки, який зазначив, що порушень вимог чинного законодавства про працю в частині дотримання процедури розірвання трудового договору з [PERSON] Т,І. за п.4 ст. 40 КЗпПУ не встановлено. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює заступником директора ДО « Комбінат « Світанок». Заперечує той факт, що [PERSON] 25.05.2009 року зверталася до нього з заявою про надання їй одного дня відпустки без збереження заробітної плати на 26.05.2009 рік і стверджує, що підпис на заяві не його, так як в нього не має на це повноважень. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] 26.05.2009 року у вівторок була на прийомі у державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ. Часи прийому громадян відбуваються у вівторок з 09.30 11.30 та четвер з 15.30 17.30 годин. Конкретний час прийому [PERSON] повідомити не може у звязку з тим, що у журналі обліку особистого прийому громадян та заяв часи прийому не зазначаються. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює заступником начальника ВВО на ДО « Комбінат « Світанок» . 26.05.2009 року він був на черговій зміні і зазначив, що в цей день [PERSON] була відсутня протягом робочого часу, про що був складений акт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що Наказом генерального директора ДО « Комбінат « Світанок» № 138 к від 01.06.2009 року [PERSON] було звільнено за згодою профкому за прогул без поважних причин ( 26.05.2009 року була відсутня на роботі більше 3-х годин протягом робочого часу) на підставі її доповідної записки, доповідної записки [PERSON] та акту від 28.05.2009 року про відмову від дачі пояснень і згоди профспілкового комітету. Згідно п.4 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу ( в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Як стверджує позивачка, та дана обставина підтверджується матеріалами справи, вона 26.05.2009 року не залишала роботу самостійно, оскільки таке право їй було надане Наказом № 76, а час залишення нею роботи узгоджений з керівництвом ДО « Комбінат « Світанок», що підтверджується заявою [PERSON] від 25.05.2009 року та самим Наказом № 76, виданим генеральним директором підприємства [PERSON] ( а.с.6,8). Той факт, що 26.05.2009 року позивач перебувала в м. Харків за адресою медичного закладу та проходила медичний огляд підтверджується отриманою нею медичною довідкою про проходження обовязкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії 2ААК № 139530 від 26.05.2009 року (а.с.10) . 28.05.2009 року нею зазначена медична довідка була надана за адресою відповідача: м. Харків, вул. Польова № 87. Відповідно до ст. 169 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний за свої кошти організувати проведення попереднього ( при прийнятті на роботу) і періодичних ( протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важних роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі , а також щорічного обовязкового медичного огляду осіб віком до 21 року. Перелік професій, працівники яких підлягають медичному оглядові, термін і порядок його проведення встановлюються Міністерством охорони здоров`я України за погодженням із Державним комітетом України по нагляду за охороною праці. Медичний огляд в повній мірі регулюється « Порядком організації та забезпечення режиму секретності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» від 02.10.2003 року № 1561 12. Таким чином, відповідач був обізнаний про причини неявки [PERSON] на підприємство і про їх поважність. За п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 (з послідуючими змінами та доповненнями) „Про практику розгляду судами трудових спорів, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП ( 322-08 ), суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Суд визнає причину відсутності [PERSON] 26.05.2009 року на робочому місці поважною. Твердження [PERSON] про те, що на момент звільнення відповідач так і не розрахувався з нею в частині оплати їй вимушеного прогулу, присуджені на підставі Рішення Апеляційного Суду Харківської області від 03.02.2009 року у справі № 22-ц-512/09 в розмірі 11538,92 грн. середнього заробітку, 1000 грн. відшкодування моральної шкоди, 1000 грн. витрат на правову допомогу та 20 грн. судових витрат є не дійсними. Суд у відповідності до ст. 60 ЦПК України, розглядає справу в межах наданих доказів. Представником відповідача надано до суду відомості, про те, що ДО « Комбінат « Світанок» перерахували на користь [PERSON] вищезазначену суму, що підтверджується платіжними дорученнями № 476 від 15.05.2009 року, № 557 від 29.05.2009 року, № 569 від 02.06.2009 року, № 568 від 02.06.2009 року, № 567 від 02.06.2009 року ( а.с. 19,20,21). Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Як видно із матеріалів справи, ні в день звільнення, ні в наступний день відповідач не виконав цього обов`язку. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Отже вимоги позивача, щодо стягнення з ДО « Комбінат « Світанок» середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з 01.06.2009 року по даний час, ґрунтуються на законі і відповідно підлягають задоволенню. При обчисленні середнього заробітку [PERSON], суд керується Постановою №8 Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 з подальшими змінами. Відповідно до розділу 2 Порядку у всіх випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, згідно з п. 5 розділу 4 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Заробітна плата позивачки за останні два календарні місяці, що передували звільненню за квітень 2009 року складає 1246.56 грн., за травень 2009 року 1104.36 грн. Середній заробіток позивача за один робочий день складає 62 грн. 33 коп., кількість робочих днів за час вимушеного прогулу з 01.06.2009 року по 22.06.2010 року складає 255 дні, тому з відповідача слід стягнути середній заробіток за вимушений прогул в сумі 15846 грн 15 коп. За таких підстав суд приходить до переконання, що позов в частині поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць та поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Згідно ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Судом встановлено, що порушення відповідачем законних прав позивачки спричинили їй моральну шкоду. З урахуванням наведених вище обставин, глибини фізичних та душевних страждань позивачки, в зв'язку з погіршенням можливості протягом тривалого часу вести повноцінне життя, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню на суму 5000 грн., що відповідає вимогам розумності і справедливості. Вимога позивачки, щодо порушення у відношенні [PERSON] кримінальної справи за ч. 1 ст. 172 КК України не підлягає задоволенню. Оскільки , відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно п.1 ч.1 ст.4 Декрету КМУ «Про державне мито» від сплати державного мита звільняються позивачі робітники та службовці за позовами про стягнення заробітної плати й за іншими вимогами, що випливають з трудових правовідносин. Таким чином, судові витрати необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial