Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 липня 2001 року у виконкомі Новоборівської селищної ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 14. За час спільного проживання в них народились діти: дочка [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO]. Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу вказуючи, що спільне життя у них не склалось, вони не знаходять спільну мову не розуміють один одного, відповідач не виконує сімейних обовязків, не піклується про нормальні сімейні відносини, відсутні почуття любові, дружби, поваги та взаємодопомоги. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, дітей для подальшого проживання залишити з ним. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що відповідач не піклується про дітей, вживає спиртні напої, порушує подружню вірність. Відповідач в судовому засіданні позов визнала в частині розірвання шлюбу, щодо залишення дітей для проживання з позивачем позов не визнала та пояснила, що позивач їй неодноразово заподіював тілесні ушкодження, виганяє з квартири, забороняє користуватись речами домашнього обігу та спілкуватись з дітьми, налаштовує дітей проти неї. Заслухавши сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 161 ч. 1 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина спір між ними може вирішуватись судом. Свідок [PERSON] суду показала, що позивач виганяє відповідача з квартири, наносить їй тілесні ушкодження, налаштовує дітей проти матері і відповідач часто ночує в інших громадян та в сараї. Із свідоцтва про укладання шлюбу І-ТП №069573 та свідоцтв про народження І-ТП № 1 18323, І-ТП № 001138 слідує, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 липня 2001 року у виконкомі Новоборівської селищної ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 14 та є батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні позивач не має бажання зберегти сімю, спільне проживання суперечить їх інтересам, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Вирішуючи спір про залишення дітей для проживання позивачу суд виходить із вимог ст. 161 СК України якою передбачено, що спір може вирішуватись судом у разі проживання батька і матері окремо. Із позовної заяви та акту обстеження матеріально-побутових умов сімї [PERSON] від 02.06.2010 року слідує, що сімя складається із 4-х чоловік, які проживають в [INFO], а тому вимоги позивача щодо місця проживання малолітніх дітей є безпідставними, так як батьки проживають спільно і посилання позивача про те що відповідач часто відсутня в квартирі є наслідком негативного впливу позивача щодо користування житлом відповідачем, що підтвердили в судовому засідання відповідач, свідок [PERSON] і позивач ці обставини в судовому засіданні не спростував. Крім того, суд при вирішенні даного спору керується принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, за яким дитина може бути розлучена з матірю лише у винятковій ситуації. Хоча орган опіки і піклування виконкому Новоборівської селищної ради у своєму висновку від 07.06.2010 року вважає за доцільним залишити малолітніх дітей для подальшого проживання з батьком посилаючись на аморальний спосіб життя відповідача, зловживання алкогольними напоями та схильності до бродяжництва. Однак, ні позивач ні орган опіки і піклування не звертався до суду про позбавлення батьківських прав відповідача. За таких обставин позовні вимоги щодо залишення дітей для подальшого проживання з позивачем є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed