Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що 23.07.2008 року між ЗАТ «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов»язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу (поліс) № 06\\0026591\\0802\\08, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов»язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «Субару Форестер», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 08 січня 2009 року в м. Запоріжжя [PERSON] керуючи автомобілем «ДЕО» державний номер АР 8513ВВ допустив зіткнення з автомобілем «Субару Форестер», державний номер [NUMBER]. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2009 року по справі № 3-383\\09 [PERSON] було визнано винним в порушенні ст. 124 КпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності. Розмір завданих збитків, за пошкоджений транспортний засіб, становить 30729,31 гривен, відповідно до Звіту спеціаліста 600\\ 01 \\09 від 28.01.2009 року. Договором страхування передбачено безумовну франшизу, що склала 679 гривен. На підставі договору страхування калькуляції було складено Страховий акт № 13332 від 16.02.2009 року. Розмір страхового відшкодування, який Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «ПРОВІДНА виплатив, на підставі заяви страхувальника та відповідного до умов договору страхування, склав 30050,31 гривен, що підтверджується платіжною відомістю № 14-6 від 19.02.2009 року. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля [PERSON] з метою отримання відшкодування звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія ПРОВІДНА» з відповідною заявою. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідно до п. п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивачу за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позівач відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. Ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власники наземних транспортних засобів" після проведення виплати потерпілої особи у Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» виникло право зворотної вимоги до [PERSON]. Таким чином, позивач здійснив відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП. На основі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача 30050,31 гривен, а також судовий збір у розмірі 300,50 гривен, інформатіійно-технічне забезпечення - 120 гривен. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала в повному обсязі. Відповідач позов визнав, проти його задоволення не заперечує. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у зв'язку з наступним. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2009 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності, (а.с. 27) Згідно до звіту спеціаліста № 600\\01\\09 від 28.01.2009 року розмір завданих збитків, за пошкоджений транспортний засіб, становить 30729,31 гривен (а.с. 4-9) 23 липня 2008 року між ЗАТ «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» та [PERSON] уклали договір добровільного страхування ризиків, пов»язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу (поліс) № 06\\0026591\\0802\\08, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов»язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «Субару Форестер», державний реєстраційний номер [NUMBER]. (а.с. 3). 19 лютого 2009 року Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 30050,31 гривен, що підтверджено платіжною відомістю № 14-6 від 19.02.2009 року.(а.с. 28) У відповідності до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно з вимогами ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірна заволоділа транспортним засобом, механізмом, інщим об»єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов»язана відшкодувати її на загальних підставах. Відповідно до довідки ВДАІ УМВС України в Запорізькій області автомобілем [NUMBER], керував [PERSON], тому саме він має відповідати за цим позовом. Згідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, суд вважає, що позивач довів обставини, на які він посилається у позові, щодо заподіяння йому матеріальної шкоди у вищевказаному розмірі, а тому його вимоги щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає, що на підставі ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати: сплачене при подачі позовної заяви держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved