Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-01 00:00:00

Позивач в інтересах малолітньої доньки [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, вказуючи, що відповідачка самовільно зайняла земельну ділянку № 829 площею 0,037 га , яка розташована на території с.м.т. Затока, СТ «Комунальник», м. Білгород - Дністровський Одеської області, яка належить на праві приватної власності на землю [PERSON], просить зобовязати відповідачку повернути самовільну зайняту нею ділянку .№ 829 площею 0,037 га , яка розташована на території с.м.т. Затока, СТ «Комунальник», діл. № 829 м. Білгород - Дністровський Одеської області. Представник позивача в інтересах малолітньої дочки [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не зявився, просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує . Відповідач, представник відповідача у судове засідання не зявилися про день, час та розгляд справи сповіщені належним чином, причина не явки суду не відома. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 61 ч. З ЦПК України обставини, встановленні судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У судовому засіданні встановлено, що 12.12.2005 року рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку № 829 площею 0,037 га, розташовану на території Затоківської селищної ради в СТ «Комунальник» на підставі державного акту на права приватної власності [PERSON] на землю серії IV -ОД №085202, виданий 21.11.2000 року Затоківською селищною радою народних депутатів у порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого 02.01.2004 року. 28.05.2008 року ухвалою Апеляційного суду Одеської області рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 12.12.2005 року скасовано, справу направлено на новий розгляд. 1) року справа за позовом [PERSON] у інтересах неповнолітньої [PERSON] до Затоківської селищної ради про визнання права власності обєднана із справою за позовом [PERSON] до [PERSON] , представника неповнолітньої [PERSON], Затоківської селищної ради. Рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 20.03.2009 року , позовну заяву [PERSON] у інтересах неповнолітньої [PERSON] до Затоківської селищної ради про визнання права власності - залишити без задоволення. Позовну заяву [PERSON] - задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно - земельну ділянку №829 (площею 0,0037 га), що розташована у садівничому товаристві комунальник у смт. Затока м. Білгород - Дністровський Одеської області. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23.06.2009 року рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.03.2009 року залишено без змін. [PERSON] того, 15.12.2009 року рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області, позов [PERSON] до Затоківської селищної ради, третя особа - [PERSON] - задоволена. Рішення ХХХХІ сесії IV скликання Затоківської селищної ради № 1939 від 22.03.2006 року у частині надання державного акту на імя [PERSON] на право власності на земельну ділянку №829 (площею 0,037 га), що розташована у садівничому товаристві «Комунальник» у смт. Затока, Білгород - Дністровського Одеської області - скасовано. Визнано державний акт серії ЯЕ № 650976 від 25.06.2007 року на імя [PERSON] на право власності на земельну ділянку №829 (площею 0,037 га), що розташована у садівничому товаристві «Комунальник» у смт. Затока Білгород - Дністровського району Одеської області, а також запис в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 01.07.506.00271 - недійсним. У відповідності до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 152 Земельного Кодексу України, власник земельної ділянки має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю і відшкодування заподіяних збитків. Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Статтею 57 ЦПК України закріплено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано суду будь-яких доказів щодо належності земельної ділянки [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що державний акт серії ЯЕ № 650976 від 25.06.2007 року на імя [PERSON] на право власності на земельну ділянку №829 (площею 0,037 га), що розташована у садівничому товаристві «Комунальник» у смт. Затока Білгород Дністровського району Одеської області, а також запис в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 01.07.506.00271 визнано недійсним. Отже, докази того, що [PERSON] являється власником земельної ділянки№829 (площею 0,037 га), що розташована у садівничому товаристві «Комунальник» у смт. Затока Білгород - Дністровського району Одеської області або землекористувачем спірної земельної ділянки - відсутні. Таким чином, суд вважає, що позивач звернувся з позовними вимогами про повернення самовільно зайнятої ділянки всупереч статтям 152,212 ЗК України, якими чітко визначено, що саме власник земельної ділянки має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю і відшкодування заподіяних збитків, а також, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в інтересах малолітньої дочки [PERSON] до [PERSON] про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, необґрунтовані, безпідставні та такі, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed