Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-13 00:00:00

Позивач, [PERSON]. звернувся до Красноградського районного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Красноградському районі Харківської області, в якому просив суд зобов'язати відповідача зробити перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії по інвалідності, як особі, яка постраждала в наслідок Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії з 31.10.2006 року по 31.12.2007 р. та з 01.01.2009 року із розрахунку 8 прожиткових мінімумів та 75% мінімальної пенсій за віком з послідуючим перерахунком та виплатою її відповідно до змін діючого законодавства і встановлення нових розмірів прожиткових мінімумів для непрацездатних громадян. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що він належить до осіб, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом II групи, щодо якого встановлено зв"язок з Чорнобильською катастрофою. Відповідно ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсія по інвалідності 2-ї групи не повинна бути нижче восьми мінімальних пенсій за віком. Як особа, віднесена до категорії 1, йому повинна бути призначена щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі як інваліду 11 групи - 75 % мінімальної пенсії за віком. Призначає, нараховує та виплачує йому державну та додаткову пенсії відповідач по справі: управління Пенсійного фонду України в Красноградському районі Харківської області. Відповідач надав заперечення на позов, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити. В обгрунтування своїх доводів зазначив, що [PERSON] отримує пенсію по інвалідності, яка призначена у відповідності до ст. 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон № 796-ХІІ). Порядок обчислення пенсії визначається Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ від 03.01.2002року № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» встановлено, що розрахунок пенсій призначених відповідно до вищезгаданого Закону проводиться виходячи з мінімального розміру пенсії за віком 19,91 гри. Це відповідає вимогам Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв»язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи , затвердженому Постановою КМУ від 30.05.1997 року №523. Положення статті 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-1V) застосовується лише для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Тому вимога про те. що базова мінімальна пенсія за віком при нарахуванні пенсії на підставі ст.54 Закону № 796-ХІІ повинна визначатися згідно з Законом №1058 -IV не підлягає застосуванню в спірних правовідносинах , відсутні підстави для перерахування пенсії і задоволення позовних вимог. В судове засідання позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій змінив позовні вимоги і просив зобов'язати відповідача зробити перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії по інвалідності, як особі, яка постраждала в наслідок Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії з 23.04.2007 року по 31.12.2007 р. та з 01.01.2009 року із розрахунку 8 прожиткових мінімумів та 75% мінімальної пенсій за віком з послідуючим перерахунком та виплатою її відповідно до змін діючого законодавства і встановлення нових розмірів прожиткових мінімумів для непрацездатних громадян. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи були повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. З матеріалів справи та наявних в ній доказів, судом встановлено наступне. Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді : державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Позивач належить до осіб, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом П групи, що підтверджується довідкою МСЕ серії ХАР-06 №014208 з 23.04.2007 року; віднесений до І категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, це підтверджується посвідченням серії А № 040396 від 30 травня 1996 року. Віп одержує пенсію по інвалідності на підставі статті 54 Закону № 796-Х1І та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю , на підставі статті 50 цього Закону. Виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Редакції статей 50 та 54 Закону України № 796-ХІІ, передбачають, що у всіх випадках розмір основної пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою особам, віднесеним до категорії І, не можуть бути нижчими по 2-ї групи інвалідності у розмірах 8 мінімальних пенсій за віком, а щомісячна додаткова пенсія, інвалідам 2-ї групи -75% мінімальної пенсії за віком. Таким чином па час встановлення інвалідності [PERSON], з 23.04.2007 р., і до прийняття Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», тобто до 01.01.08 р., діяли вищезазначені норми закону. Статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Слід відмітити, що положення Постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.02р. «Про підвищення розмірів пенсій га інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» суперечать положенням Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зі змісту ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вбачається, що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Таким чином, законодавчо визначено лише розмір мінімальної пенсії, які призначені особам, згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, збільшений на 1%. Отже, питання щодо встановлення розміру мінімальної пенсії за віком, який застосовується при обчисленні розміру пенсії, призначеної за іншими законами, законодавчо не визначено. Таким чином, приймаючи до уваги, що єдиними законами, які регулюють правовідносини щодо визначення розміру мінімальної пенсії за віком є Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виходячи із загальних засад пріоритетну закону над підзаконними нормативними актами щодо встановлення розміру мінімальної пенсії за віком, суд вважає, що до наявних правовідносин необхідно застосовувати закони України, якими врегульовані нодібні правовідносини, а не постанови Кабінету Міністрів України. За таких же підстав призначення та розрахунок додаткової пенсії повинно здійснювати з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Таким чииом, для врегулювання правовідносин з приводу призначення пенсії позивачу мають застосовуватись норми ст.ст.50 та ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Статтею 71 Закону України "Про Державний бюджет на 2009 рік" Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених відповідними бюджетними програмами. За таких обставин суд вважає, що відповідають Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, вимоги позивача, що він має право на призначення з 01.01.2009 року в розмірі не нижчому восьми мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровью в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Таким чином, доводи відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку перерахування пенсій не може бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову. Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону № 1058-1V , суд зазначає наступне. Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до ст. 49 Закону № 796-ХІІ має право на отримання державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими сг.28 Закону №1058-1V, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом І частини І цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми га відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 * Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 49 Закону № 796-ХІІ . Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за №121/2001 і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, обов'язок по нарахуванню, перерахуванню пенсії позивача, передбаченої ст. 49 Закону № 796-ХІІ, покладено на УПФУ в Красноградському районі Харківської області, за місцем проживання позивача. Крім того, суд вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії. Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних нрав. За змістом ч.І ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Згідно абз.І п. І Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за №121/2001 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади. Відповідно до зазначеного Положення на Пенсійний фонд України покладено обов'язок щодо: призначення пенсії; підготовки документів для її виплати; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій. Пунктом 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління І Іенеійного фонду України від 30.04.2002 року за №8-2 управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Пенсійного фонду України, підвідомчими відповідно головним управлінням цього фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Пенсійного фонду України та мають завданням - забезпечення призначення та виплати пенсії. Отже, обов'язок по нарахуванню, перерахуванню та виплаті пенсій, які передбачені ст. 49 Закону № 796-ХІІ , покладено саме на органи Пенсійного фонду України. Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу пенсії по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком у порівнянні з розміром прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та додаткової пенсії у розмірі 75 % від розміру мінімальної пенсії за віком за шкоду, заподіяну здоров»ю та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, суд вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини. Виходячи із системного аналізу приписів Конституції України та наведених нормативно- правових актів, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів, як на обгрунтування правомірності невиконання своїх зобов'язань перед позивачем. Отже, відсутність коштів у відповідача, який не вчинив жодної дії щодо їх отримання для забезпечення виконання своїх зобов язань а про\~ невиконання іншим органом виконавчої влади свого обовязку щодо виділення коштів на здійснення позивачу виплат, гарантованих йому Конституцією України, не є підставою для відмови в задоволенні позову та визнання правомірними дій або бездіяльності відповідача.

Outcome: approved