Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-18 00:00:00

11.08.2010 року позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просить визнати право, в порядку спадкування після смерті його батька [PERSON], померлого 20.03.2008 року на 1/2 частини земельної ділянки розміром 3,0731 га та 'А частини земельної ділянки розміром га, виділених відповідно до розпорядження Бориспільської райдержадміністрації від 21.11.2007 року №262 і : :-:і розташовані: Бориспільський район, [PERSON] сільська рада. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступиш. Єдиними спадкоємцями після смерті його батька [PERSON], є його діти - [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) [PERSON]. Спадкове майно, яке залишилось пі:ля смерті його батька, складається, в тому числі з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами №43 по вул. Фрунзе в с. Рогозів Бориспільського району Київської області та дві земельні ділянки: земельна ділянка площею 4,6394 га та земельна ділянка площею 3,0731 га, які знаходяться у межах згідно з планом Бориспільського району, [PERSON] сільська рада, цільове призначення земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У встановлений законом шестимісячний строк спадкоємці звернулися до Бориспільської державної районної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, оскільки на ім'я батька [PERSON] не було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок спадкоємці в судовому порядку визнали право власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по А частини. На даний час позивачу стало відомо, що на імя батька [PERSON] були виготовлені державні акти на вищезазначені земельні ділянки. В звязку з тим, що його сестра [PERSON] не бажає порівну поділити спадкове майно, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав на спадкове майно. У судове засідання позивач не зявився, подав заяву, згідно з якою просив справу слухати без його участі, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Бориспільського району Київської області надала лист з проханням слухати справу без участі її представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання позивач не зявилася, подала заяву, згідно з якою просила справу слухати у її відсутність, проти позову не заперечує. Згідно ст. 130 ч. 4 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення, у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди, проводиться в порядку встановленому ст. ст. 174 і 175 цього кодексу. Згідно ст. 174 ч. 4 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачемпозову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з матеріалів справи відповідачі позовні вимоги визнали повністю. Дослідивши подані заяви, матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. У судовому засіданні встановлено, що 20 березня 2008 року помер [PERSON] - батько позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача Серії ГД № 752672 /а.с. 12/ та свідоцтвом про смерть виданим 21 березня 2008 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Бориспільського району Київської області, актовий запис № 26 /а.с. 6/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається в тому числі із двох земельних ділянок: земельна ділянка розміром 3,0731 га, кадастровий номер 3220886400.03.007.0304 та земельної ділянки розміром 4,6394 га, кадастровий номер 3220886400.04.005.0056, які розташовані: Бориспільський район, [PERSON] сільська рада, цільове призначення яких для ведення товарного сільського господарського виробництва /а.с. 11/. Державні акти на право власності на вищезазначені земельні ділянки на імя [PERSON], були виготовлені, але останній отримати їх не встиг, в звязку зі смертю /а.с.8,9/. Спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті залишив заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті і на все що він за законом матиме право, заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних долях /а.с. 18/. Відповідно довідки [PERSON] сільської ради № 1006 від 29.07.2010 року спадкоємцями земельної частки (паю) померлого [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] /а.с. 10,/. Позивач та його сестра [PERSON] як спадкоємці, прийняли спадщину після смерті свого батька оскільки 06.08.2008 року вони звернулися до Бориспільської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини /а.с. 15,16/. Стаття 1216 Цивільного кодексу України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до вимог статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення Отже, є всі підстави стверджувати, що вищезазначені земельні ділянки входить до складу спадкового майна, а позивач як один із спадкоємців, після смерті батька має всі законні права на дане спадкове майно. Частиною 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового та немайнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права /п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України/. Крім того, ст. 1267 Цивільного кодексу України, частки у спадщині кожного з спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, в тому числі шляхом прийняття спадщини. Крім того, ст. 87 Земельного кодексу України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами, в тому числі за рішенням суду. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає, що докази, надані позивачем в обґрунтування його позовних вимог є достовірними, належними та допустимими. Аналізуючи та оцінюючи у сукупності усі досліджені в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що оскільки [PERSON] мав право за життя отримати Державні акти на право власності на земельні ділянки, а позивач в свою чергу набув право власності на земельні ділянки з часу відкриття спадщини, позов слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved