overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

В квітні 2010 року ВАТ "Укртелеком" в особі Київської міської філії звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення з останньої заборгованості в розмірі 675 гривень 17 копійок, посилаючись на те, що 15 липня 2004 року між ВАТ "Укртелеком" в особі Київської міської філії та [PERSON], що мешкає за адресою: м. Київ, вул Соломянська, 14, кв. 53, було укладено договір про надання послуг телефонного звязку №7701459872 та надано телефон № 270-40-42. Відповідно до зазначеного договору позивач зобов'язався забезпечувати відповідачу безперебійне і якісне надання послуг телефонного зв'язку, а відповідач зобов'язався оплачувати їх вартість. Станом на 01 березня 2010 року відповідач має заборгованість за телекомунікаційні послуги у розмірі 675 гривень 17 копійок. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач не з'явився у судове засідання, про час та місце розгляду справи судом сповіщалась. Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 15 липня 2004 року між ВАТ "Укртелеком" в особі Київської міської філії було укладено договір №7701459872 про надання послуг телефонного звязку тел. № 270-40-42, встановленого за адресою: м. Київ, вул Соломянська, 14, кв. 53. Станом на 01 березня 2010 року відповідач має заборгованість за телекомунікаційні послуги у розмірі 675 гривень 17 копійок. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, Цивільного кодексу та інших актів законодавства. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про телекомунікації» абонент зобовязаний своєчасне вносити плату за користування телефоном, міжміські та міжнародні розмови та інші послуги надані в кредит по телефону. На підтвердження своїх доводів щодо заборгованості відповідача, позивач надав суду довідку № 32-18-4470 від 11 березня 2010 року (а.с. 6) про наявність заборгованості та роздруківки телефонних розмов абонента, з яких вбачається, що вартість наданих послуг, які не оплачені відповідачем, складає 675 гривень 17 копійок. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 51 гривні судового збору та 120 гривень на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. З огляду на викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

Позивач 27.04.2010 року звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В своєму позові посилаючись на різні характери з відповідачем, не знаходження спільної мови з питань ведення сімейного життя, постійні сварки та скандали, внаслідок чого їх сімя розпалася, просить суд їх шлюб, що зареєстрований 04.07.1992 року відділом ЗАЦС Новоодеського районну Миколаївської області, актовий запис № 42 - розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала свій позов, просить суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, про що надав суду письмову заява. Відповідач просить суд шлюб розірвати, на примирення не погоджується. Заява відповідача про визнання позову є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому приймається судом. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 04.07.1992 року. Їх шлюб зареєстровано відділом ЗАЦСу Новоодеського районну Миколаївської області, актовий запис № 42. Від спільного подружнього життя у сторін 22.09.1992 року народився син [PERSON], батьком якого є відповідач. Дитина проживає з позивачкою. Подружжя припинили шлюбні відносини, через різні характери, через не знаходження спільної мови з питань ведення сімейного життя, внаслідок чого між подружжям часто виникали сварки і скандали, що створило неможливі умови для проживання в шлюбі. Їх сім`я остаточно розпалась і її не поновити. На запропоновані судом заходи щодо примирення сторін і надання їм строку для примирення, сторони категорично не погодилися. За таких вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам обох із подружжя, а тому шлюб на підставі ст.ст.104-105,110-112 СК України між подружжям слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб в 2001 році в Очаківському відділі РАЦС Миколаївської області. Від даного шлюбу в сторін народився син [PERSON] [INFO], який на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, на сьогоднішній момент матеріальне становище позивача значно погіршилось, з квітня 2010 року вона ніде не працює, так як знаходиться в декретній відпустці по догляду за другою дитиною, відповідач сплачує дуже малі аліменти і позивачу дуже важко виживати разом з дітьми, що стало приводом для звернення до суду. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просить стягнути з відповідача 400 гривень щомісячно, суду пояснила, що відповідач інших утриманців не має і в змозі сплачувати аліменти на сина у вказаному розмірі. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У відповідності з ч.4 ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження 1-ФП № 098177 [PERSON] являється батьком [PERSON], (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-АМ №037893 від 20 березня 2008 року сторони розірвали шлюб 20 березня 2008 року.(а.с. 3). З довідки від 09.06.2010 р Бандишівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області вбачається, що [PERSON] [INFO] знаходяться на утриманні позивача (а.с.2). При вирішенні позову суд враховує, що позивач знаходиться у важкому матеріальному становищі, а також те, що відповідач не має інших утриманців і в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини. Суд задовольняючи частково позов виходить з тих обставин, що позивач не надала суду доказів працевлаштування відповідача та його середньомісячного заробітку(доходу). Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути державне мито. На підставі ст.ст.180, 182, 184 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON], посилаючись на те, що 17 жовтня 1999 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Дмитрівській сільській раді Татарбунарського району Одеської області. 22 травня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області шлюб між сторонами був розірваний. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Батько не надає дитині матеріальної допомоги, не приймає участі в її вихованні, дочка повністю знаходиться на утриманні позивачки. Тому вона змушена була звернутись до суду з позовом про примусове стягнення аліментів у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно. Позивачка в судове засідання не зявилася, але направила заяву у якій просила справу розглянути у її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання двічі не зявився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, заяви до суду про причину неявки не надіслав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.4) вбачається, що у 2007 році сторони розірвали шлюб. Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.5) у сторін по справі народилася дочка [PERSON], [INFO]. З довідки №415 від 18.05.2010 р., виданої Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.2), вбачається, що на утриманні [PERSON] знаходиться дочка: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову, тобто у даному випадку з 25 травня 2010 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить (з урахуванням уточнень) стягнути з відповідача 2262,48 євро боргу, а саме: 1815 євро неповернутого вкладу, 257,74 євро відсотків за час затримки з поверненням вкладу з 06.07.2009 по 27.07.2010, 189,74 євро штрафу (3% річних та індекс інфляції) за час затримки з поверненням вкладу з 06.07.2009 по 27.07.2010; стягнути 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди; стягнути за кожну добу після вступу ухвали суду в законну силу і до дня повернення вкладу штраф у розмірі 0,49 євро та проценти із розрахунку 13,4 % річних. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в порушення умов договору відповідач не виплатив йому суму вкладу по закінченню строку дії договору. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача позов не визнав. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 06.01.2009 між сторонами укладено договір строкового банківського вкладу № 741056, за умовами якого відповідач прийняв від позивача грошові кошти в сумі 1815 євро під 13,4 % річних на строк 6 місяців. Внесення коштів підтверджується копією квитанції від 06.01.2009. Листом від 06.07.2009 позивачеві було відмовлено у виплаті коштів. Відповідно до ст.1060 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу банк зобовязаний видати вклад зі спливом встановленого договором строку, а також на першу вимогу вкладника, окрім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлено договором. Як вбачається з виписки по рахунку, вклад позивача у сумі 1815 євро перерахований з депозитного на поточний рахунок, однак позивачеві так само не видається. Таким чином, зобовязання, взяті відповідачем, є порушеними. Дана сума підлягає стягненню на користь позивача. За визнанням сторін, відсотки за вкладом виплачені. На підставі ст.625 ЦК України відповідач зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3% річних з простроченої суми. Однак, при розрахунку суми позивачем не враховано, що постановою правління НБУ № 59 від 10.02.2009 у ВАТ „КБ „Надра введено мораторій на задоволення вимог кредиторів стром з 10.02.2009 по 10.08.2009. За період після 10.08.2009 розмір штрафних санкцій складає 172,97 євро. Ні договором ні законом не передбачено нарахування відсотків на вклад після закінчення строку внесення вкладу, тому у позовній вимозі про стягнення 257,74 євро відсотків за час затримки з поверненням вкладу з 06.07.2009 по 27.07.2010 та відсотків у розмірі 13,4% за кожну добу після вступу рішення у законну силу слід відмовити. Крім того, вимога про нарахування штрафних санкцій після вступу рішення в законну силу не може бути задоволена, скільки заявлена наперед та є неконкретизованою. Також законом не передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах банківського вкладу. Дана вимога задоволенню не підлягає.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

Позивачка предявила до відповідача позов про розірвання шлюбу. Зазначила, що 05 листопада 1977 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб у міському відділі РАГС м. Прилуки Чернігівської області. Відносини в шлюбі не склались через постійне вживання алкоголю, що являється причиною розпаду сімї. З відповідачем спільні шлюбні відносини припинено з липня 2010 року, господарство не ведуть, мають окремий бюджет. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд шлюб розірвати, витрати по отриманню свідоцтва про розірвання шлюбу покласти на відповідача, так як винного в розпаді сім»ї. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечив проти розірвання шлюбу, витрати по отриманню свідоцтва просить покласти на нього. Суд зважаючи на визнання відповідачем позову та з урахуванням думки сторін, відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, вважає за можливе постановити рішення у попередньому судовому засіданні. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 листопада 1977 року у міському відділі РАГС м. Прилуки Чернігівської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 465 від 05 листопада 1977 року, свідоцтво про шлюб серія 1-ЕЛ № 357701 (а.с 6) Сторони не підтримують шлюбних стосунків з липня 2010 року, не ведуть спільного господарства. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на неможливість збереження сімї. Витрати по отриманню свідоцтва про розірвання шлюбу просить покласти на відповідача. За таких обставин суд зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги те що сторони не підтримують шлюбних стосунків та подальше спільне життя подружжя ізбереження шлюбу суперечить їх інтересам, вважає за доцільне не надаватисторонам строк для примирення, а тому шлюб підлягає розірванню. Витрати при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу покласти на відповідача. На підставі наведеного, ст.ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем народився син [PERSON] [INFO]. На данний час спільно не проживають, коштів на утримання дитини чоловік не надає. В даний час позивач не працює, син знаходяться на її повному утриманні, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімумум для дитини відповідного віку, до її повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просить суд вирішити справу згідно закону. Відповідач в судове засідання зявився, проти задоволення позову не заперечує. Перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем укладено 18 вересня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-БВ № 007598, виданим 18 вересня 2005 року відділом реєстрації актів громадянського стану Новоушицького районного управління юстиції Хмельницької області. Під час шлюбу у позивача та відповідача народився син [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БВ № 025252, виданим 13 березня 2006 Браїлівською сільською радою. Заключенням ЛКК Новоушицької ЦРЛ підтверджується стан здоровя сина [PERSON] хворіє. Довідкою № 626 від 09 липня 2010 року, виданою виконкомом Браїлівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, підтверджується факт, що син [PERSON], [INFO] перебуває на утриманні [PERSON]. З довідки №659 від 21.07.2010 року, виданої виконкомом Браїлівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області [PERSON], суд вбачає, що останній після закінчення Барського професійно-технічного училища в 2000 році на території підвідомчої сільської ради не працює і не навчається, трудової книжки не має. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 921 грн. на місяць. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач добровільно не надає утримання дітям. [PERSON] працює на різних тимчасових роботах по індивідуальних договорах, має змінний нерегулярний заробіток, тому має змогу надавати утримання дітям. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала. Просила стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, так як відповідач має нерегулярний заробіток. Підтримувала обґрунтування позову. Зазначала, що відповідач добровільно не надає утримання дітям близько року. Сторони проживають разом. Інших утриманців відповідач не має. Заробіток [PERSON] становить приблизно 3000грн. на місяць. Позивач має непостійний заробіток близько 300-500грн. Відповідач [PERSON], який належним чином був повідомлений про час, місце та дату проведення розгляду справи в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомляв, тому судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Суд, вислухавши та проаналізувавши пояснення позивача, дослідивши інші докази, які наявні в матеріалах справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Копіями свідоцтв про народження серії 1-ГЮ №069551 та 1-ГЮ №145534 підтверджується, що батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON] і [PERSON] Довідками з місця проживання сторін підтверджено, що вони обоє є непрацевлаштованими. З пояснень позивача вбачається, що відповідач періодично працює на будівництві в м.Києві. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.183, 191 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом починаючи з дня пред'явлення позову. За ст.184 СК якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може призначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому, суд вбачає підстави для стягнення аліментів із відповідача. Аліменти слід присудити в користь позивача у твердій грошовій сумі, так як немає доказів про наявність у відповідача стабільного заробітку. При визначенні розміру стягнення аліментів суд враховує, що відповідач інших утриманців не має. Обовязок утримувати дітей покладено на обох батьків. Суд при визначенні розміру стягнення аліментів керується також величиною прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. На підставі наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом та просить стягувати з відповідача [PERSON], що народився 14.06.1975 року, в с. Броники, Новоград-Волинського району, Житомирської області на її користь аліменти на неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумів розмірі 100 грн., щомісячно. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] відповідач по справі, є батьком неповнолітньої доньки [PERSON], з 2007 року, коли було розірвано шлюб між ними, в добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає, а тому просить стягувати аліменти в примусовому порядку. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З врахуванням думки сторін, суд вважає за можливе розглянути справу із винесенням рішення на попередньому судовому засіданні. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, та давши їм належну оцінку, беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає його та задовольняє позов. На підставі ст. 88 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 грн. та судовий збір в сумі 51 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

[PERSON] перебуває у шлюбних відносинах з відповідачем. Від даного шлюбу у них є малолітні діти син [PERSON], [INFO] та син [PERSON] 11.04.2005 р. Діти проживають з матір"ю. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не дає. Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів в розмірі 1/3 щомісячно з усіх доходів відповідача на її користь на утримання дітей, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає. В попередньому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просить стягувати на користь [PERSON] на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача щомісячно . Відповідач в попередньому судовому засіданні проти позову не заперечує, визнає вимоги позивачки в повному обсязі. Враховуючи вимоги ст.ст. 130, 174 ЦПК України, суд в разі визнання в попередньому судовому засіданні позову відповідачем вправі ухвалити судове рішення. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач матеріально не підтримує своїх дітей, що проживають з матір"ю, а відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч.2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Ч.2 ст. 183 СК України передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обгрунтованими, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того,

Outcome: approved