Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-08 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про зобовязання нарахувати та виплатити в повному обсязі надбавку до пенсії за період з 2006 року по 09.08.2010 року. Свої вимоги мотивує тим, що така допомога визначена законом в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Однак така допомога не виплачувалася. Просить визнати такі дії неправомірними, зобовязати відповідача провести нарахування та виплатити надбавку до пенсії за 2006 рік - 09.08.2010 року. В судове засідання позивачка не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав письмове заперечення проти позову в якому пояснив, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Дія п.6 Закону на 2006-2007 роки зупинялася відповідно до Закону «Про Державний бюджет України» на ці роки. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 27.12.2007 року внесено зміни до ст.6 Закону. Відповідно до цих змін з 01.01.2008 року позивачці виплачувалася надбавка до пенсії в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. Після визнання незаконними Положень Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» була прийнята Постанова КМ України № 530, якою встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного утримання чи державної соціальної допомоги, виплачується надбавка до пенсії в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. Така допомога також виплачувалася позивачці в 2009- 2010 роках і виплачується в даний час. Просить в позові відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що позивачка має право на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ст.6 Закону дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком. Згідно з п.1 прикінцевих положень Закону, він набирає чинності з 01.01.2006 року. Однак, відповідно до редакції ст. 110 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються з 01.01.2006 року, а ст.6 - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної ради України з питань бюджету. Вказана законодавча норма не змінювалась і не скасовувалась. В подальшому, дію ст.6 Закону було зупинено на підставі ст.71 п.12 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік». Рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-29/2007 від 09.07.2007 року визнано неконституційним положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», зокрема положення п.12 ст.71 та ст. 111, якими було зупинено і обмежено право на отримання таких виплат. Визнані неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення. Тому дії відповідача, яким з 09.07 по 31.12.2007 р. надалі не виплачувалось позивачці встановленої Законом надбавки до пенсії, є неправомірними. Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року визнано неконституційними зміни до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», які внесені відповідно до підпункту 2 пункту 41 розділу 11 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Тому, з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року неправомірними є дії управління ГІФУ в Богородчанському районі, яке продовжувало проводити виплати у меншому, ніж передбачено законом, розмірі. Суд вважає, що посилання відповідача у запереченні на постанову КМ України № 530 від 28.05.2008 року «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», якою розмір щомісячної надбавки дітям війни встановлено 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, безпідставне. Цей акт КМУ є підзаконним і не відповідає ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тобто виданий в порушення ст.8 Конституції України, в якій зазначено принцип верховенства права. Відповідно до п.4 ст.8 ЦПК України, у разі невідповідності правового акта Закону України суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу. Суд вважає, що позивачка має право на перерахунок надбавки до пенсії з 09.07 по 31.12.2007 року; з 22.05.2008 року по 09.08.2010 року. Вихідним критерієм обрахунку надбавки до пенсії виступає мінімальна пенсія за віком. Її мінімальний розмір, згідно зі ст.78 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року встановлений у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Тому при обчисленні розміру надбавки до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі «Про Державний бюджет України» на відповідний рік і з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком». На підставі ст.8 Конституції України, ст.6 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 р. від 09.07.2007 р.; № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р., Законів України «Про Державний бюджет України на 2006-2008 р. р.,

Outcome: partial