Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом і просить стягнути в його користь з управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі різницю недоплаченої суми державної і додаткової пенсії відповідно до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 37 495 гривень 10 коп. за період з 01.04.2009 року по 31.03.2010 року. Позивач посилається на ті обставини, що він є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і його віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно рішення Івано-Франківської медико - соціальної експертної комісії йому встановили 3 групу інвалідності за захворювання, що пов'язано з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсії особам, що віднесені до 1 - 4 категорій встановлюються компенсації у вигляді додаткової пенсії за шкоду, спричинену здоровю. Відповідно до ст. 50 вказаного Закону України особам, що віднесені до першої категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія для інвалідів третьої групи - у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, а згідно ст. 54 цього ж Закону України пенсія особам, що постраждали і стали інвалідами внаслідок ліквідації Чорнобильської катастрофи, не повинна бути нижчою для інвалідів третьої групи ніж шість мінімальних пенсій за віком. Крім того, мінімальний розмір пенсії за віком передбачений ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення і встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність і щорічно визначається бюджетним законодавством. В результаті порушень вказаних норм закону відповідачем йому недораховано пенсію. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, про що подав письмові заперечення. Заперечення до позову обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком за наявності відповідного страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому, за змістом ч.З зазначеної норми, мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Це означає, що конкретний розмір додаткової пенсії, встановленої ст. 51 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка виплачується за рахунок коштів державного бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, оскільки за правилами Закону України «Про пенсійне забезпечення», саме до відання уряду належать питання, повязані з реалізацією і додержанням гарантій, передбачених пенсійним законодавством. Враховуючи вищенаведене, положення ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо мінімального розміру пенсії за віком не застосовується при призначенні пенсії за Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Такі повноваження узгоджуються з правилами ст. 62 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, де вказано, що застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого згідно ст. ст. 116, 117 Конституції України є обовязковими до виконання. При проведенні нарахування позивачу пенсії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі керувалося постановою Кабінету Міністрів України за № 1 від 03 листопада 2002 року „Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету згідно якої, нарахування додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, віднесених до 1 категорії учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, проводиться виходячи із розміру 19 гривень 91 коп., а не з фактичної величини мінімальної пенсії за віком. Просить в позові відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що позивач, [PERSON], має статус учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і його віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Також позивачу встановлено третю групу інвалідності в звязку із захворюванням, повязаним з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням, особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та довідкою МСЕК. Як вбачається з довідки управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі за № 265 від 18.03.2010 відповідач нарахував та виплатив позивачу пенсію з квітня 2009 року по березень 2010 року в сумі - 10 106.40 грн. Відповідач відмовив позивачу у виплаті підвищеної пенсії, що вбачається з листа управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі № 53/Т-15 від 17.03.2010 року. З врахуванням положень ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відповідачем не проведено виплати в повному розмірі. Так, ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції Закону України від 06 червня 1996 р.) встановлено, що призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до першої категорії - інвалідам третьої групи призначається щомісячна додаткова пенсія у розмірі - 50 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції Закону України від 09 вересня 2007р.), розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: для третьої групи - 6 мінімальних пенсій за віком. Статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлюється у розмірі 2 прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, щорічно визначається бюджетним законодавством і встановлений: Законами України Про державний бюджет України на 2009р. та 2010р. встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2009 р. - 568грн, з 1 квітня - 574грн., з 1 липня - 576грн., з 1 жовтня - 596 грн., з 1 січня 2010р.- 695грн. Позивач згідно статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" повинен був отримати за період з квітня 2009 року по березень 2010 року пенсію в розмірі з розрахунку прожиткового мінімуму. Із змісту ст. 67 ч. З Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи вбачається, що в разі збільшення визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, віднесеним до 1 - 4 категорії. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, який відповідно до ст. 2 Закону України „Про прожитковий мінімум застосовується для встановлення мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком. При цьому, мінімальна заробітна плата та мінімальна пенсія за віком відповідно до ст. 19 Закону України „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії визначаються виключно законами України і є обовязковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а ст. 22 Конституції передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до діючих законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. На неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень вказав і Конституційний Суд України, який в своєму рішенні від 11 жовтня 2005 року сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та Закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, до яких належать також громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. Позивач в своєму позові просить стягнути з відповідача визначену суму недоплаченого підвищення до пенсії, однак суд вважає, що вирішуючи таку позовну вимогу судом фактично буде проведено нарахування недоплаченого підвищення до пенсії, що стане підміною функцій управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі. За наведених вище в рішенні доказів і обставин справи, суд приходить до висновку, що при проведенні нарахування позивачу пенсії, посилання управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі на постанову Кабінету Міністрів України за № 1 від 03 січня 2002 року „Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету згідно якої, нарахування додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, віднесених до першої категорії учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, проводиться виходячи із розміру 19 гривень 91 коп., а не з фактичної величини мінімальної пенсії за віком є неправомірним, оскільки даною постановою порушуються Конституційні права позивача, через що позов слід задовольнити частково. Оскільки обидві сторони від сплати державного мита звільнені, відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати слід віднести за рахунок держави. На підставі ст.ст. 22, 24, 46 Конституції України, ст.ст. 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, Закону України „Про державний бюджет... на 2009, 2010рр.,

Outcome: partial