Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В позовній заяві [PERSON] вказала, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 14 лютого 2005 року до 10 вересня 2009 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], яка постійно проживає з позивачкою. Стверджуючи про потребу оздоровлення малолітньої доньки, позивачка просить зобовязати відповідача надати дозвіл на виїзд за кордон дитини, оскільки у добровільному порядку відповідач ухиляється від надання такого дозволу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала повністю та пояснила, що доньку [PERSON] утримує та доглядає сама. Дитина часто хворіє фурункульозом та хронічним аденоїдитом. Утримуючи дитину позивачка позбавлена можливості працевлаштуватися і фактично з дитиною проживає на кошти, якими їй допомагає мати, що працює та проживає в Італії. Знаючи про проблеми із здоровям внучки, мати позивачки запропонувала матеріальну допомогу для поїздки на оздоровлення на адріатичне узбережжя. За твердженнями позивачки відповідач одружився у четвертий раз, має на утриманні інших дітей. На протязі останніх місяців ніякої допомоги на утримання доньки не надає. Після повідомлення про бажання відвезти доньку на оздоровлення, відповідач відразу звернувся до органу опіки та піклування із заявою, з метою перешкодити тимчасовому виїзду до Італії доньки. Вказуючи на спроможність її матері забезпечити проїзд у два боки відповідні умови проживання та оздоровлення на час перебування у Італії, просить дозволити тимчасовий виїзд за межі України. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що на його думку, належним чином надає допомогу на утримання доньки та займається її вихованням. Офіційно відповідач є підприємцем, через певні проблеми останнім часом дійсно не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки, визнає, що дитину потрібно оздоровляти і пропонує відвезти малолітню дитину до своїх родичів у Феодосію. Вислухавши пояснення відповідачів, представника органу опіки і піклування, свідків, дослідивши матеріали справи, суд, враховуючи в першу чергу інтереси дитини, прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав: відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, чиняться вони державними чи приватними установами, … судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Вирішуючи спір, суд виходить з обовязку забезпечити дитині такий захист і піклування, які є необхідними для їх благополуччя, нормального фізичного, психічного, культурного, освітнього розвитку, беручи до уваги права та обовязки батьків. Фактично, за матеріалами справи, відповідач не забезпечує належного рівня утримання та виховання доньки, не має постійного заробітку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Як слідує з матеріалів справи, пояснень відповідача, він не має можливості забезпечити утримання доньки в цілому. З початку червня відповідач, знаючи про потребу оздоровлення доньки, не спромігся забезпечити таке. Придбана путівка на базу відпочинку «Колос» для пятирічної дитини, яка постійно проживає з позивачкою, виписана на імя самого відповідача. Відповідно до ст. 1 Сімейного кодексу України кожна дитина має право на необхідне утримання, сімейне виховання, духовний та фізичний розвиток. Статтею 7 Сімейного кодексу України врегульовані загальні засади регулювання батьківських відносин щодо дитини, де у п. 6 передбачено рівність прав та обовязків батьків щодо утримання виховання та навчання дитини, забезпечення її необхідного фізичного, морального та культурного розвитку, зокрема, у п. 7 передбачено врегулювання забезпечення дитини можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, та у п. 8 забезпечено регулювання сімейних відносин із максимально можливим урахуванням інтересів дитини. З врахуванням законних прав дівчинка [PERSON] має право на достатній життєвий рівень, нормальний фізичний та культурний розвиток, на виховання та освіту в тому числі і на оздоровлення. Фактично позивачка від шлюбу з [PERSON] має доньку [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1-БВ № 067470. Через проблеми із здоровям доньки, позивачка має намір оздоровити дитину на півдні. Кошти на проїзд до місця відпочинку та проживання надасть мати позивачки, яка проживає в Італії, що підтверджено відмітками в закордонному паспорті серії АТ №195382. У відповідності до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Згідно ст. 4 цього ж Закону оформлення проїзного документа дитини провадитися на підставі нотаріального засвідченого клопотання батька або законних представників батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Враховуючи те, що дитина перебуває на утриманні позивачки, потребує оздоровлення, у звязку із чим суд вважає за необхідне надати тимчасовий дозвіл на виїзд дитини [PERSON], [INFO], до Італії для оздоровлення та відвідування родичів із матірю [PERSON]

Outcome: approved