Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності, посилаючись на слідуючі обставини. Відповідно до договору про спільну діяльність, укладеного між позивачем та третьою особою по справі, [PERSON], було досягнуто домовленості щодо будівництва нерухомого майна в рекреаційній зоні «Катранка» с. Лиман Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. Згідно умов вищевказаного договору [PERSON] мав поставляти будівельні матеріали, а позивач займатись будівництвом вищезазначеної нерухомості. Згідно п.3.1 договору, у випадку неналежного виконання однією із сторін взятого на себе зобовязання, іншій стороні переходить право власності на зазначене приміщення. Після укладення договору, [PERSON] та [PERSON] належно виконували умови договору про спільну діяльність, однак пізніше [PERSON] почав порушувати умови договору, не поставляючи будівельні матеріали, чим змусив позивача взяти на себе його зобовязання за договором. [PERSON] вказує, що на теперішній час він фактично за свій рахунок закінчив будівництво обумовленого договором обєкту нерухомості, тому друга сторона за договором не заперечує передати йому у власність даний обєкт. Згідно попереднього договору резервування земельної ділянки від 15.12.2009 року, [PERSON] надано 12 місяців з моменту підписання договору для укладення договору оренди земельної ділянки. Разом з тим позивач зазначає, що фактично будівництво приміщення вже завершено, вказаний обєкт знаходиться у задовільному стані, відповідає всім встановленим законодавством вимогам та придатний для подальшої експлуатації за призначенням, що підтверджується висновком спеціаліста. Крім того позивач зазначає, що [PERSON] не може оформити перехід права власності у формі договору купівлі-продажу , оскільки вказана нерухомість не здана в експлуатацію та не зареєстрована в БТІ. Разом з тим, [PERSON] не заперечує проти визнання за позивачем права власності. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила визнати за позивачем право власності на обєкт нерухомості. Представник відповідача - Лиманська сільська рада направив до суду заяву, в якій просить заслухати справу за відсутності його представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа [PERSON] направив до суду заяву, в якій просить заслухати справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З довідки Лиманської сільської ради від 07.06.2010 року №482 (а.с.12) вбачається, що дійсно обєкт нерухомості розміщений за адресою: пров.Базарний, №12 в рекреаційній зоні «Катранка» Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. Згідно довідки БТІ від 08.06.2010 року, вартість нежитлової будівлі по провулку Базарному(Катранка)№ 12 с.Лиман Татарбунарського району Одеської області, складає 36369 грн.(а.с.16). З технічного висновку (а.с.17-29), видно, що обєкт нерухомості, що розташований за адресою: провулок Базарний №12 в рекреаційній зоні «Катранка» Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області знаходиться в задовільному технічному стані та придатний до подальшої експлуатації за своїм функціональним призначенням в відповідності до будівельних, санітарних, протипожежних та природоохоронних норм. Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ст. 539 ЦК України альтернативним є зобов'язання, в якому боржник зобов'язаний вчинити одну з двох або кількох дій. Боржник має право вибору предмета зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Згідно ч.ч.2,4 ст.604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що між сторонами було укладено договір про спільну діяльність, згідно якого сторони домовилися про організацію спільної діяльності в сфері будівництва, однак [PERSON] порушив взяті на себе зобовязання, тому, суд вважає можливим визнати за [PERSON], право власності на обєкт нерухомості, що розташований в рекреаційній зоні «Катранка» с. Лиман Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. Разом з тим, суд роз'яснює позивачу, що відповідно до ст. 331 ч2 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 року №1243 затверджено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, яким визначено основні вимоги та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів незалежно від джерел фінансування їх будівництва. Тому право на використання вищезазначеного нерухомого майна у позивача виникає з моменту прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта державною приймальною комісією, створеною органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування.

Outcome: approved