Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

07.04.2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу 24/100 частин домоволодіння № 21 по вул. Чапаєва в м. Вознесенську Миколаївської області. Вказаний договір зареєстрований 16.12.1999 року Вознесенською філією Універсальної біржі «Південь», відповідно до якого позивач є покупцем зазначеного будинку. Умови договору сторонами повністю виконані, договір зареєстрований в Бюро технічної інвентаризації, і лише в жовтні 2009 року позивач дізнався, що договір потребує нотаріальної форми посвідчення. Але, відповідачка не бажає звертатися до державної нотаріальної контори. Посилаючись на вимоги ст. ст. 657, 220 ч.2 ЦК України, позивач у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду, просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] Треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися. Надіслали на адресу суду заяви, в яких просили слухати справу за їх відсутності. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечували. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Універсальної біржі «Південь» в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При причини своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] (рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.03.2010 року встановлено факт належності обумовленого договору купівлі продажу позивачу), як покупцем, та відповідачкою [PERSON], як продавцем, 16.12.1999 був укладений письмовий договір купівлі - продажу 24/100 частин вище зазначеного домоволодіння, який зареєстрований Вознесенською філією Універсальної біржі "Південь". Проте, в порушення вимог ст.227 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, що діяв на час укладення угоди, оформлення вищевказаного договору купівлі - продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до правовідносин, які продовжують існувати застосовуються норми нового ЦК України. Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі - продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч.1 ст. 220 ЦК України). Але, ч.2 ст.220 ЦК України, передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Рішення про визнання договору дійсним може бути прийняте судом на вимогу добросовісної сторони, яка виконала повністю або частково договір. Враховуючи, що сторони за угодою повністю виконали істотні умови договору, за яким відповідачка передала позивачу у власність обумовлені угодою 24/100 частин домоволодіння, а позивач передав останній визначену грошову суму (протилежного в судовому засідання не встановлено), але в наступному нотаріальне посвідчення угоди не відбулося, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 220, 657 ЦК України позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: approved