Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

Позивач 25 лютого 2009 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 18 лютого 2004 року померла його бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини домоволодіння № 27 по вул. Фланговій у м. Дніпропетровську, земельної ділянки, площею 0,0707 га, розташованої по вул. Фланговій, 27 у м. Дніпропетровську та грошових вкладів у Філії Правобережне відділення № 6719 Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», зроблених на її імя на компенсаційних рахунках: № К-4875, № К-5365, № К-5699, № К-5657. На вклади спадкодавцем було зроблено заповідальне розпорядження на імя позивача. Згідно заповіту від 06 квітня 1993 року, [PERSON] заповіла належну їй ? частину домоволодіння № 27 по вул. Фланговій у м. Дніпропетровську позивачу, який прийняв спадщину після її смерті фактично, оскільки проживав у спірному домоволодінні разом зі спадкодавцем по день її смерті. Позивач згідно уточнених позовних вимог просив встановити факт прийняття ним спадщини після смерті [PERSON], померлої 18 лютого 2004 року, визнати за ним право власності на ? частину домоволодіння № 27 по вул. Фланговій у м. Дніпропетровську у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 18 лютого 2004 року, визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 0,0707 га, розташовану по вул. Фланговій, 27 у м. Дніпропетровську у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 18 лютого 2004 року, визнати за ним право власності на грошові вклади у Філії Правобережне відділення № 6719 Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», зроблені на імя [PERSON] на компенсаційних рахунках: № К-4875, № К-5365, № К-5699, № К-5657. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилався на обставини, викладені у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме, визнав в частині визнання за позивачем права власності на ? частину домоволодіння № 27 по вул. Фланговій у м. Дніпропетровську, позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на земельну ділянку не визнав та просив відмовити у задоволенні позову в цій частині. Співвідповідач - Дніпропетровська міська рада у судове засідання не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомила, ніяких письмових заяв до суду не надходило. Третя особа в судове засідання не зявилась, письмово просила розглядати справу у відсутність їх представника. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах. Судом встановлено, що 18 лютого 2004 року померла [PERSON] (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини домоволодіння № 27 по вул. Фланговій у м. Дніпропетровську, належної їй на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 21 жовтня 1980 року Відділом комунального господарства Виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська на підставі рішення Виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська № 1849 від 03 жовтня 1980 року (а.с.8, 9). Інша ? частина вказаного домоволодіння належить [PERSON], померлому 15 грудня 2008 року (а.с.9, 13). Згідно відповіді Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 18 червня 2009 року, після смерті [PERSON], померлого 15 грудня 2008 року з заявою про прийняття спадщини звертався [PERSON], свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.27). Крім того, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, розміром 0,0707 га, розташованої по вул. Фланговій, 27 у м. Дніпропетровську, належної їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого 04 листопада 1997 року на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 1615 від 16 жовтня 1997 року (а.с.10) та грошові вклади у Філії Правобережне відділення № 6719 Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», зроблені на імя [PERSON] у ТВБВ № 6719/0120 на компенсаційних рахунках: № К-4875, № К-5365, № К-5699, № К-5657 (а.с.12). Під час життя, згідно заповіту від 06 квітня 1993 року, посвідченого Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого у реєстрі за № 1-1801, [PERSON] заповіла належну їй частину житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Флангова, 27 [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, якій постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановлено ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено та підтверджено показаннями у судовому засіданні свідка [PERSON] та актом, складеним сусідами позивача та затвердженим Головою квартального комітету № 2 Ленінського району м. Дніпропетровська, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті бабусі [PERSON], оскільки на момент її смерті проживав у спірному домоволодінні разом з нею (а.с.15) і таким чином успадкував 1/2 частину домоволодіння № 27 по вул. Фланговій у м. Дніпропетровську. Згідно ст. 1228 ЦК України, вкладник має право розпорядитись правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Встановлено, що на вклади на компенсаційних рахунках: № К-4875, № К-5365, № К-5699, № К-5657, [PERSON] склала заповідальні розпорядження на імя [PERSON], у звязку з чим суд вважає, що за позивачем має бути визнано право власності на вказані вклади. Згідно відповіді Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 18 червня 2009 року, після смерті [PERSON], померлої 18 лютого 2004 року з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.27). Разом з тим, відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні, встановлено, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті своєї матері [PERSON], померлої 18 лютого 2004 року, оскільки фактично проживав та зареєстрований в спірному домоволодінні (а.с.35, 36-40, 71). Встановлено, що земельна ділянка, площею 0,0707 га, розташована по вул. Фланговій, 27 у м. Дніпропетровську, до спадкового майна зазначеного в заповіті від 06 квітня 1993 року, посвідченого Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого у реєстрі за № 1-1801 не входить. Відповідно до ст.1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується за законом на загальних підставах. У в звязку з чим, не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині визнання за ним права власності на земельну ділянку. Разом з тим, відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельної ділянкою, на якій вони розміщенні та яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Так, згідно ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Outcome: partial