Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-22 00:00:00

Позивач, ЗАТ КБ «Приватбанк» (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі відповідач), вказавши, що останній 15.08.2008 року отримав від банку, в результаті укладення кредитного договору № HEH2GK0000000116, кредит у розмірі 44847, 76 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.08.2023 року. В забезпечення виконання забовязань за кредитним договором № HEH2GK0000000116, Банк та [PERSON] уклали договір іпотеки № HEH2GK0000000116, згідно з яким [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 211 кв. м., який розташований за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Станіслав, вул. 200 років Станіславу, 12. [PERSON] не належним чином виконував умови вказаного договору, в результаті чого станом на 21.05.2009 року утворилась заборгованість у розмірі 40 050, 07 доларів США. Позивач просив суд звернути стягнення на будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Станіслав, вул. 200 Років Станіславу, 12 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № HEH2GK000000016 від 15.08.2008 року) Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094 м. Дніпрпетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягнути з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» сплачені ними судові витрати. 14.10.2009 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до банку про розірвання кредитного договору та договору іпотеки, в якому вказав, що він не погоджується з тим, що банк хоче звернути стягнення по боргам (відповідно до договору іпотеки № HEH2GK0000000116) на будинок і земельну ділянку, яка належить йому на праві приватної власності, які розташовані за адресою: с. Станіслав вул. 200 років Станіславу, 12, Білозерського району, Херсонської області, так як вказаний договір не відповідає чинному законодавству. [PERSON] зазначив, що тексти вказаного договору, які були складені банком передбачають лише його відповідальність і захищають лише інтереси банку. [PERSON] також зазначив, що не дивлячись на те, що він попереджав банк, що кредит йому потрібен для споживчих потреб і сплачувати він його буде в національній валюті України гривні, представники банку запевнили його, що у разі укладення договору у доларах США, процентна ставка за користування буде менша, а якщо в гривні то більша, тому вважаючи ці положення кредитного договору вигідними для нього, [PERSON] уклав договір у доларах США. [PERSON] не може здійснювати платежі за кредитним договором у доларах США, так як дохід він має в національній валюті України гривні. Відповідач також зазначив, що договір містить ряд інших положень, що погіршують його становище, а саме: підпунктом 2.3.1 відповідач передбачив собі право «в односторонньою порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні конюктури ринку грошових ресурсів в Україні», в той час коли пунктом 1 ст. 651 ЦК передбачено, що «Зміні або розірвання договору допускається лише за згодою сторін…»; у пункті 5.2. ст. 5 кредитного договору позивач для себе передбачив, що у випадку невиконання банком забовязань по видачі кредиту згідно п.2.1.1. договору, за умови виконання Позичальником забовязань договору, банк сплачує позичальнику пеню у розмірі 0,1 % від несвоєчасно виданої суми кредиту за кожний день прострочення, хоча пунктом 5 ст. 30 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачена пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи(послуг), також при порушенні позичальником строків платежів більше ніж на 30 днів позивач зобовязав відповідача сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову, але чинним законодавством України передбачений інший порядок відповідальності ( п.2 ст 625 ЦК України, ст. ст. 1.3. ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових забовязань»); в підпункті 3.2 статті 3 договору банк забовязує позивача погашати в першу чергу свої витрати/збитки, далі пені, далі прострочені комісії по кредиту, далі прострочені винагороди, далі прострочені відсотки і лише потім заборгованість за кредитом, тому [PERSON] вважає, що така черговість погашення платежів використовується відповідачем для втягнення його в боргову кабалу; незважаючи на те, що кредитним договором (п.2.4.5) позичальнику передбачено право «При виникненні фінансових чи інших труднощів, вносити Банку клопотання про перенос строку платежу» на його письмові звернення щодо переносу строку платежів від 24.12.08 р., від 10.08.09 р. банк не дав відповіді. [PERSON] звертався до керівництва позивача з проханням про надання йому довідки про залишок боргу, а також додатку № 1 - детальний опис загальної вартості кредиту, зазначений в п. 8.9 кредитного договору, але до цього часу їх не одержав, хоча додаток № 1 відповідач повинен був йому надати разом з договором. На неодноразові звернення [PERSON] до позивача за роз'ясненнями щодо можливості використання резервних ресурсів, як це передбачено п.4.1 кредитного договору, відповіді він не одержав. Відповідач також зазначив, що підпунктом 2.2.3 кредитного договору позивач зобов'язаний сплатити відповідачу винагороду згідно пункту 8.1. цього договору, яким передбачена винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів. Банк зарезервував йому 8247,90 доларів США на строки з 15.08.2008 року по 15.08.2023 року, тобто на 15 років, для щорічної сплати 366,57 доларів США страхового платежу для страхування майна і 183,29 доларів США для сплати особистого страхування. Зазначені в кредитному договорі відсотки - 4,08 від зарезервованої суми 8247,90 доларів США складають - 28,04 долари США щомісячного платежу, але графіком погашення кредиту (додаток № 2) передбачено платити щомісячно винагороду за резервування наступні суми-170,07, 124,44, 128,47 доларів США. Окрім того, пунктом 4.1. цього договору передбачено, що банк резервує ресурси у розмірах, зазначених у графіку погашення кредиту (додаток № 2) до даного договору і надає позичальнику право на їх використання. Але, із якої суми виходить відповідач визначаючи для мене щомісячні платежі винагороди за резервування договором не передбачено. Зроблені [PERSON] розрахунки підтверджують, що 4,08% річних для погашення винагороди за резервування банк нарахував йому із залишку кредиту і не з суми 8247,90 доларів США, що є завуальованою формою збільшення банком процентної ставки за користування кредитом. На основі цього відповідач стверджує, що суму 8247,90 доларів США банк для нього не зарезервував і щомісячні платежі винагороди за резервування він не повинен платити. В підпункті 3.4. Правил від 10.05.2007 року № 168 Національний банк України зобов'язує комерційні банки в кредитному договорі зазначати:- вид і предмет сукупності послуги, яка надається споживачу; - обґрунтування вартості сукупності послуги (нормативно-правові акти-щодо-визначення розмірів та обов'язків платежів...).А підпунктом 3.6 цих Правил передбачено, що банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь. Поряд з цим, в підпункті 2.2.9, 3.2, 7.2 кредитного договору внесенні зобов'язання позичальника відшкодувати витрати/збитки банку, сплачувати винагороду за надання інформації за заборгованість. Відсутні в кредитному договорі п/п 81 правове обґрунтування сплати позичальником винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту. Таким чином позивач, виходячи із суті заявлених позовних вимог, валютні ризики по кредитному договору поклав на відповідача, хоча це не передбачено договором і позивач не виконав вимог підпункту 3.8 Правил щодо попередження споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач. Відповідач зазначив, що у разі своєчасного надання йому інформації про зобов'язання нести валютні ризики, він би не погодився на цих умовах брати валютний кредит.[PERSON] вважає, описані дії позивача по видачі кредиту у доларах США, порушення права позивача на отримання споживчого кредиту в національній валюті України - гривні, а також включення пунктів до кредитного договору положень, які значно погіршують становище відповідача порівняно з позивачем, надавачем фінансових послуг, не надання позивачу інформації перед укладанням кредитного договору про умови кредиту, а також не надання всіх додатків до договору є зловживання правом, що категорично заборонено законом (ч.З стаття 13 ЦК України).Крім того, позивач вважає, що кредитний договір по формі і по змісту не доступний для сприйняття. Його текст надруковано дрібним шифром, що ускладнює можливість його прочитання, у 28 пунктах договору положення не розкриваються, а містяться посилання на ті чинні пункти договору, які містять ці положення.Відповідно до Преамбули Закону України «Про захист прав споживачів», в якій визначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт, послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи державної політики у сфері захисту прав споживачів. Аналогічної точки зору дотримується і Верховний суд України, про що прямо вказує в пункті 2 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 року з послідуючими змінами.У відповідності до п.2 ч. 6 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» внесення до договору пунктів, що обмежують права (становище) відповідача, споживач має право за своїм вибором вимагати внесення змін до договору або визнання його в цілому не дійсним.Окрім того, [PERSON] вважає, що договір іпотеки від 15.08.2008 року, укладений між ним і ЗАТ комерційний банк «Приватбанк» є недійсним, так як в підпункті 35.1 розділу 7 Предмет договору зазначено, що предметом цього договору є надання Іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п.35.3 договору (далі - Предмет іпотеки), в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] (далі - Іпотекодавець), в той час в вступній частині договору Іпотекодавцем визначено його, а не [PERSON] В п/п 35.3 договору зазначено предмет іпотеки - нерухоме майно - житловий будинок та приватизована земельна ділянка.До цього Договору додається заборона відчуження зазначеного в договорі житлового будинку та приватизованої земельної ділянки, які належать гр.. [PERSON] до припинення чи розірвання нотаріусом [PERSON]Приведені неточності не дають можливості виконати положення Договору у повному обсязі.Враховуючи вищезазначені обставини позивач просив суд, визнати недійсним і розірвати кредитний договір № НЕН2СК0000000116, укладеним ним 15 серпня 2008 року з ЗАТ комерційний банк «Приватбанк». 21.01. 2010 року та 16.02.2010 року [PERSON] звернувся до суду з доповненнями до зустрічної позовної заяви про розірвання кредитного договору і договору іпотеки, зазначивши, що 15 серпня 2008 року він уклав з ЗАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір № НЕН2СК0000000116, на суму 44847,76 дол. СІЛА. На забезпечення виконання договірних зобов'язань сторонами було укладено договір іпотеки від 15 серпня 2008 року, предметом якого є житловий будинок, розташований по вул. 200 років Станіславу, 12 в с. Станіслав Білозерського району Херсонської області та приватизована присадибна земельна ділянка загальною площею 0.14 га, кадастровий № [NUMBER] : 01: 047: 0007. Відповідач зазначив, що перед укладанням спірного кредитного договору від 15 серпня 2008 року позивач не попередив його про те, що згідно з пунктом "В" частини 4 статті 5 Декрету кабінетів Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" сторонам договору необхідно одержати у Національному банку України індивідуальні ліцензії на здійснення разової операції щодо надання і одержання кредиту в іноземній валюті. У зв'язку з необізнаністю з цих питань відповідач не звертався до НБУ за одержанням разової індивідуальної ліцензії для оформлення спірного кредитного договору. В договорі немає посилання на те, що разову індивідуальну ліцензію на надання мені кредиту мав відповідач. Позивач вказав, що оскільки іноземна валюта між резидентами на території України не може бути засобом платежу то при укладенні кредитного договору від 15 серпня 2008 року сторони грубо порушили вимоги закону в частині порядку надання споживчих кредитів фізичним особам комерційними банками України.Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цього Кодексу. Частина перша статті 203 ЦК України передбачає: "зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства."Приписами частини 1 статті 216 ЦК України зазначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих що пов'язані з його недійсністю.Відповідно до положень частини 2 статті 548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не передбачено законом. Законом інше не передбачено.У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.Якщо, у зв'язку із вчиненням Недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.При укладенні спірного кредитного договору відповідач сплатив банку 1050 доларів США винагороду за надання фінансового інструменту; 366,57 доларів США за страхування предмета іпотеки; 183,29 доларів США за особисте страхування; здійснив оплату нотаріусу у сумі 1300 грн. за нотаріальне оформлення кредитного договору, договору іпотеки, а всього 3843, 10 грн.Відповідач зазначив, що при укладенні спірного кредитного договору він сплатив банку :винагороду за надання фінансового інструменту:1050,0 дол.США х 8,0025=8402,63 гр.; за страхування предмету іпотеки за перший рік:366,57 дол.США х 8,0025 =2933,48 гр.;те ж за другий рік :366,57 дол.США х 8,0025 =2933,48 гр.;за особисте страхування за перший рік :183,29 дол.США х 8,0025 =1466,78 гр.; те ж за другий рік :183,29 дол.США х 8,0025=1466,78 гр.[PERSON] платежі за другий рік підтверджуються листом «ЗАО СК «Ингосстрах» №1961302058 від 15.07.09 р.виплачені банку відсотки по кредиту :серпень-грудень 2008 року:2390,05дол.СШАх8,0025 =19126,38 гр.; січень-квітень 2009 року: 1426,13дол.СШАх8,0025 = 11412,60 гр.;нарахована та сплачена пеня за квітень-вересень 2009 р.:343,71 дол.США х 8,025 =2750,54 гр.;фактично сплачені банку гроші 01.10.2009р. на покупкувалюти, сплаченої банку як відсотки по кредиту:=1435,00 гр.;оплата нотаріусу за нотаріальне оформлення кредитного договору та договору іпотеки ( квитанція нотаріуса) =1300,00 гр.Всього=50477,11грн. Відповідач просив суд визнати недійсним кредитний договір НЕН2СК0000000116,--укладений==ним15 серпня 2008 року з ЗАТ комерційний банк «Приватбанк»; визнати недійсним договір іпотеки, укладений ним 15 серпня 2008 року з ЗАТ комерційний банк «Приватбанк»; стягнути з ЗАТ комерційний банк «Приватбанк» на його користь-завдані-йому-збиткиу сумі 50477,11 грн.; зобов'язати ЗАТ комерційний банк Приватбанк перерахувати залишок його заборгованості у національній валюті по кредитному договору від 15 серпня 2008 по курсу долара США на день укладання цього договору; судові витрати покласти на відповідача. Відповідно до ухвали Білозерського районного суду Херсонської області від 15.10.2009 року про обєднання, позов [PERSON] до ЗАТ КБ «ПриватБанк», третя особа приватний нотаріус Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області [PERSON] про розірвання кредитного договору і договору іпотеки було обєднано з первісним позовом ЗАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про звернення стягнення. Представник позивача [PERSON] в судове засідання зявилась, з первісним позовом погодилася, просила його задовольнити. В судове засідання зявився представник відповідача, [PERSON], який заперечував проти задоволення первісного позову і просив суд задовольнити зустрічний позов відповідача. Представник третьої особи приватний нотаріус Білозерського районного нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні висловився на розсуд суду. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що: Між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 15.08.2008 року було укладено кредитний договір № HEH2GK0000000116, відповідно до якого [PERSON] отримав від банку кредит у розмірі 44\~847, 76 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.08.2023 року. В забезпечення виконання забовязань за кредитним договором № HEH2GK0000000116, ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали договір іпотеки № HEH2GK0000000116, згідно з яким [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 211 кв. м., який розташований за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Станіслав, вул. 200 років Станіславу, 12 та земельну ділянку загальною площею 0,14 Га, яка розташована в с. Станіслав по вул. 200 Років Станіславу. Згідно довідки приватного нотаріуса [PERSON] під час складання договору іпотеки № 2709 від 15.08.2008 року було допущено помилку, і в п. 35.1 замість [PERSON] було помилково вказано [PERSON] Відповідно до договору особистого страхування № HEH2GK0000000116 від 15.08.2008 року, ЗАТ «[PERSON] компанія «ІНГОССТРАХ» (страховик), [PERSON]А.(страхувальник), ЗАТ КБ «ПриватБанк» (вигодонабувач), укладеного з метою виконання забовязань за кредитним договором № HEH2GK0000000116, обєктом страхування за вказаним договором є майнові інтереси, що повязані з життям, здоровям та працездатністю Страхувальника. [PERSON] забовязується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачеві, а страхувальник забовязується своєчасно сплачувати платежі та виконувати інші умови правил страхування (страховий платіж у розмірі 847,70 грн., строк дії договору з 15.08.2008 року по 14.08.2009 року). Відповідно до договору страхування майна № HEH2GK0000000116 від 15.08.2008 року, ЗАТ «[PERSON] компанія «ІНГОССТРАХ» (страховик), [PERSON]А.(страхувальник), ЗАТ КБ «ПриватБанк» (вигодонабувач), укладеного на виконання Договору застави, укладеного між ПриватБанк та Страхувальником від 15.08.2008 № HEH2GK0000000116 з метою виконання забовязань за кредитним договором № HEH2GK0000000116, обєктом страхування є майно, що знаходиться за адресою Херсонська область Білозерський район с. Станіслав, вул. 200 років Станіславу, 12. [PERSON] забовязується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачеві, а страхувальник забовязується своєчасно сплачувати платежі та виконувати інші умови правил страхування (страховий платіж у розмірі 1695,40 грн., строк дії договору з 15.08.2008 року по 14.08.2009 року). Відповідно до довідки, виданої АБ «Діамантбанк», згідно офіційних даних Національного банку України курс долара США до гривні станом на 15.08.2008 року становив 484, 40 грн. за 100 доларів США; станом на 15.02.2009 року 800, 25 грн. за 100 доларів США. Відповідно до наданого суду додатку 1 до кредитного договору № HEH2GK0000000116 загальна вартість кредиту [PERSON] становить 36599, 86 доларів США, термін кредиту 15 років, щомісячний платіж 625, 16 доларів США, сума % винагород 75928, 94 доларів США, реальна процентна ставка 19,30 доларів США. Відповідно до наданої позивачем суми заборгованості за кредитним договором № HEH2GK0000000116, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], заборгованість станом на 29.03.2010 року становить36906, 26 доларів США, в тому числі простроченого тіла 799,72 доларів США; заборгованість за відсотками 6077,55 доларів США, в тому числі простроченість по відсоткам 2296, 96 доларів США; заборгованість з комісії 1457,06 доларів США, в тому числі прострочена комісія - 1173, 40 доларів США; пеня - 1658, 87 доларів США, загальна сума заборгованості 46100, 28 доларів США. Відповідно до довідки про стан заборгованості № 01/02-1932 від 26.04.2010 року, виданої ПАТ КБ «ПриватБанк» Херсонською філією, станом на 26.04.2010 року заборгованість [PERSON] становить 46\~988, 82 доларів США. Відповідно до листа-вимоги ЗАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], останній попереджався про виникнення заборгованості і про намір банку звертатися до суду у разі не сплати заборгованості. Відповідно до листа НБУ від 07.12.2009 року №13-210/7871/22612 про правомірність укладення кредитних договорів в іноземній валюті та висновку науково-правової експертизи національної академії наук України від 08.11.2006 року, уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до дозволу №22-3 НБУ від 29.07.2009 року, банківської ліцензії №22, виданих публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк», ПАТ КБ «ПриватБанк» має право здійснювати банківські операції визначені частиною першою та пунктами 5/11 частини другої статті 47 Закону України «про банки та банківську діяльність» Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» дане підприємство є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк». Позивачем надані платіжні доручення, які підтверджують сплату позивачем судового збору в сумі 1700,00 гривень та витрат на ІТЗ в сумі 250 гривень. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши наданий суду оригінал кредитної справи [PERSON] (програма «Житло в кредит»), суд приходе до висновку про те, що в судовому засіданні представником відповідача не надано доказів того, що положення кредитного договору № HEH2GK0000000116 від 15.08.2008 року та договору іпотеки ПБ № 030362 від 15.08.2008 року суперечать вимогам ЦК України. А отак зустрічний позов не підлягає задоволенню, а первісний позов ЗАТК КБ підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved