Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 27.12.2005р. в зв»язку з виконанням обов»язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС йому було встановлено III групу інвалідності. Відповідно до ст. 48 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" інвалідам третьої групи щорічно повинна надаватись допомога на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плат. Однак за 2009рік йому на оздоровлення виплачено в сумі 90 грн. Зазначаючи, що мінімальна заробітна плата в 2009році складала 525 грн.., вважає , що йому недоплачену допомогу на оздоровлення в сумі 2010грн. ( 525x4-90). Просить стягнути з відповідача на його користь недоплачену грошову допомогу на оздоровлення в сумі 2010 грн. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав.. Представник Управління праці та соціального захисту населення Тиврівської районної державної адміністрації [PERSON] в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. . Просить справу розглянути у його відсутності, надавши письмові заперечення проти позову. Суд, вислухавши позивача , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення , виходячи з наступного. Позивач - особа, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС І категорії, інвалід третьої групи внаслідок захворювання , пов»язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧЕАС, що стверджується його посвідченням , витягом із акту огляду МСЕК. Відповідно до постанови КМУ №562 від 12.07.2005р. « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2009рік на оздоровлення позивачу виплачено 90 грн. Однак, за змістом абзацу 3 ч.4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" розмір щорічної допомоги на оздоровлення інвалідам 3-ьої групи внаслідок чорнобильської катастрофи складає 4 мінімальних заробітних плати. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.. У разі невідповідності правового акту закону України , суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу (ч. 4 ст. 8 ЦПК України).. Згідно п.5 Постанови Пленуму ВСУ "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" №9 від 1.11.1996р. судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти державного чи іншого органу ( в т.ч. постанови КМУ) підлягають оцінці на відповідність як Конституції так і закону . Якщо при розгляді справи буде встановлено , що нормативно-правовий акт, який підягаєв застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов"язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини. Відповідно до положень Конституції України , найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права та свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави , а їх утвердження і забезпечення є головним обов»язком держави (стаття 3) , права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними ( стаття 21) , їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений ( стаття 22) . Виходячи із засад пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами, а також враховуючи , що згідно ст.. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина ( п.1) та основи соціального захисту ( п.60) при вирішенні даного спору, суд вважає за необхідне застосувати ст.. 48 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Застосування в даних правовідносинах ст..48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" буде відповідати і вимогам ст..67 даного Закону, якою визначено, що конкретні розміри компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зростання мінімальної заробітної плати. Вимоги ст..62 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" , згідно якої , КМУ визначає порядок роз'яснення застосування даного закону не спростовує вимог ст..48 даного Закону, якою передбачено конкретні розміри таких виплат.. Допомогу на оздоровлення за 2009рік в сумі 90 грн. позивач отримав в січні 2009року, що стверджується довідкою відповідача. Розмір мінімальної зарплати визначається на момент виплати (ст. 48 даного Закону ).. Згідно ст.. 55 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009рік» від 23.12.2009року з 1 січня 2009 року розмір мінімальної заробітної плати складав 605 гривень. Таким чином, сума недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2009рік складає 2330грн. ( 605грн.х4-90). Однак відповідно до ст.. 11 ЦПК України суд справу розглядає в межах позовних вимог, а тому до стягнення підлягають 2010грн. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних суд присуджує судові витрати.

Outcome: approved