Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

У суд з позовною заявою звернулася [PERSON], яка просить ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтувала тим, що після смерті її матері 1 липня 2009 року, [PERSON] залишилось спадкове нерухоме майно, спадкоємцем якого за законом є позивачка. Однак позивачка, як спадкоємець не може отримати свідоцтво про право на вказану спадщину тому, що пропустила строк для прийняття спадщини, через те що не знала вимог чинного законодавства та перебуваючи на території Республіки Узбекистан не змогла звернутися до нотаріуса, бо були відсутні документи на спадкове майно. На території України не мала змоги подати заяву до нотаріуса, так як не має ідентифікаційного коду, тому що є громадянкою іншої держави, внаслідок чого, змушена для захисту свого права звернутись до суду. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак від В.о. голови Любомльської міської ради Волинської області надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника, позовні вимоги визнають повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до вимог ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що згідно копії свідоцтва серії 1-TN № 0107113 від 01 липня 2009 року стверджено факт смерті 01 липня 2009 року, спадкодавця [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] була 1 інстанція код суду 0310 2 спадкоємцем майна [PERSON] на підставі ст. 1261 ЦК України. З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії I- ЕГ № 269702 від 01.03.1975 року виданого Любомльським відділом ЗАГСу Волинської області, вбачається, що позивачка змінила своє дівоче прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON]. Свідоцтвом про народження серії ЯЛ № 597196 стверджується що матірю позивачки [PERSON] була [PERSON], тому позивачка відноситься до спадкоємців першої черги за законом після її смерті. Оскільки викладені у позовній заяві обставини, на які позивач покладається в обґрунтуванні своїх вимог, сторонами фактично визнаються, то на підставі частини 1 статті 61 ЦПК суд визнає їх доведеними. Частиною 1 статті 1269 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб, а тому останній підлягає до задоволення.

Outcome: approved