Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-28 00:00:00

В березні 2010 року виконавчий комітет Старокостянтинівської міської ради звернувся в суд з позовом до [PERSON] про знесення нею самочинно побудованих трьох деревяних хлівів та зобовязання повернути Старокостянтинівській міській раді самовільно зайняті земельні ділянки під хлівами протягом десяти днів з моменту набрання рішенням суду законної сили, а також просив уповноважити виконавчий комітет Старокостянтинівської міської ради власними силами очистити земельні ділянки від самочинно побудованих [PERSON] хлівів у разі не звільнення нею земельних ділянок у добровільному порядку протягом десяти днів з моменту набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказував, що 13.05.2004 року виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради прийнято рішення № 160 «Про знесення самочинно побудованих обєктів», яким передбачено вжиття заходів щодо знесення самочинно збудованих господарських будівель та споруд, що розташовані вздовж огорожі по вул. Миру біля багатоповерхових житлових будинків житлового масиву «Жовтневе містечко», зокрема біля будинку № 1/41, де відповідачкою побудовано хліви. Крім того, спірні хліви знаходиться в межах 5-ти метрової охоронної зони водогону, який побудований у 1948 роґц та на даний час потребує капітального ремонту. Проте, доступу до нього немає через самочинні будівлі, зокрема хліви позивачки. Оскільки земельні ділянки під будівництво хлівів [PERSON] у встановленому законом порядку не виділялась, будівництво проведено без відповідного дозволу, тому позивач просив про знесення хлівів. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка проти позову заперечила та пояснила, що один спірний хлів перейшов до неї при отриманні квартири в будинку № 1/41 по вул. Миру у м. Старокостянтинові, а інші хліви їй віддали знайомі, які переїздили із вказаного будинку. На даний час вона користується двома хлівами, а третій розвалений. Представник відповідачки проти позову заперечив та пояснив, що спірні хліви не є самочинним будівництвом, оскільки вони відповідачкою не будувалися. Крім того, земельна ділянка, на якій розташовані хліви є прибудинковою територією будинку №1/41 по вул. Миру у м. Старокостянтинові і при приватизації відповідачкою та членами її сім'ї квартири у цьому будинку до них перейшло й право власності на ці хліви. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Старокостянтинівського КП ВКГ «Водоканал» позовні вимоги підтримала. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Згідно ч.І ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Статтею 22 Закону України «Про основи містобудування» забудова земельних ділянок здійснюється після набуття права власності або права користування земельною ділянкою та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Право на забудову полягає у можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, визначеному законом, будівництво обєктів містобудування. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради № 160 від 13 травня 2004 року визначено вжиття ряду заходів щодо знесення самочинно побудованих господарських будівель і споруд, що розташовані вздовж огорожі тротуару по вул. [PERSON] та біля багатоквартирних житлових будинків житлового масиву «Жовтневе містечко», і які розміщені на підземних інженерних мережах, чим перешкоджають їх обслуговуванню та своїм виглядом псують архітектурний вигляд міста. [PERSON] проживає у [INFO]. Біля цього будинку розташовані три деревяних хліви, якими користується відповідачка, при цьому, будь-яких правовстановлюючих документів на зазначені споруди та зайняті під ними земельні ділянки відповідачка суду не надала. Відсутній також і договір купівлі-продажу вищезазначених хлівів. Згідно довідки, виданої Старокостянтинівською міською радою від 20.04.2010 року усі земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні житлові будинки по вул. Миру у м. Старокостянтинові, в тому числі і будинок №1/41, перебувають у комунальній власності та у постійному користуванні Старокостянтинівської ЖЕК. Згідно зі ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Посилання представника відповідача на те, що спірні хліви є допоміжними приміщеннями будинку №1/41 по вул. Миру у м. Старокостянтинові, а тому, як розяснив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 02.03.2004 року (справа № 1-2/2004) з часу приватизації відповідачкою квартири у цьому будинку ці хліви є її власністю, що засвідчується свідоцтвом про право власності на квартиру, й для підтвердження набутого у такий спосіб права на хліви не потребується з її боку більше вчинення будь-який інших юридичних дій, на увагу не заслуговують. Спірні хліви не є допоміжним приміщенням в розумінні ч.2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та розяснень, даних у вищезазначеному рішенні Конституційного Суду України. Крім того, згідно довідки Старокостянтинівської ЖЕК від 26.10.2010 року будинки по вул. Миру у м. Старокостянтинові були передані на баланс ЖЕК в 1985 році без гаражів та сараїв. За таких обставин, суд прийшов до висновку про необхідність захисту прав власника земельної ділянки шляхом знесення самовільно побудованих споруд - хлівів, що використовуються відповідачкою та повернення власнику самовільно зайнятих нею земельних ділянок. Щодо посилання представника відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки після прийняття рішення Старокостянтинівської міської ради від 13 травня 2004 року «Про знесення самочинно побудованих обєктів» пройшов значний термін, то суд вважає, що саме прийняття рішення органом місцевого самоврядування не є підставою звернення до суду. В самому рішенні зазначено, що у разі відсутності добровільної згоди на знесення, відповідним органам провести перевірки та підготувати необхідні документи для звернення до суду. Судом встановлено, що по вздовж огорожі по вул. Миру таких будівель багато і тому позивачу потрібний був значний час для обстеження території, складання схем та встановлення користувачів цих споруд.

Outcome: approved