Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-06 00:00:00

У вересні 2009 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування моральної та майнової шкоди завданої ушкодженням здоровя, майнової та моральної шкоди внаслідок пошкодження майна, заподіяних в результаті ДТП. Свої вимоги мотивує тим, що 05 вересня 2006р. о 20 год. 05 хв. в Кіровському районі м. Донецька, по проспекту Ленінському сталася дорожньо-транспортна пригода. Учасниками вказаної ДТП є вона та відповідачі [PERSON] та [PERSON] Внаслідок ДТП позивач [PERSON] була травмована і зазнала ушкодження здоров'я. Також в результаті ДТП автомобілю позивача були завдані механічні пошкодження. Просила суд стягнути на її користь з відповідача [PERSON] грошову компенсацію за заподіяну моральну шкода в зв'язку з ушкодженням здоров'я в розмірі 5 000,00 гривень, майнову шкоду в зв'язку з ушкодженням здоров'я в розмірі 2 000,00 гривень. Солідарно стягнути з [PERSON] та [PERSON] завдану їй майнову шкоду в зв'язку з пошкодженням автомобіля в розмірі 15 433,53грн., моральну шкоду в зв'язку з пошкодженням автомобіля в розмірі 1 700,00 гривень, та судові витрати: судовий збір в розмірі 154,33 грн. та 17, грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила задовольнити позову повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час і місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 05 вересня 2006р. о 20 год. 05 хв. в Кіровському районі м. Донецька, по проспекту Ленінському рухався автомобіль [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] (належить [PERSON]), який різко зупинився в середньому ряду, щоб пропустити пішохода перед пішохідним переходом. В цей же час по проспекту Ленінському в крайньому правому ряді рухався автомобіль [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який уникаючи наїзду на пішохода, який зявився з права наліво по ходу його руху застосував маневр обїзду пішохода вліво та допустив наїзд на автомобіль Міні Купер, який стояв в середньому ряді. В результаті цієї ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а водій [PERSON]В та пасажир [PERSON] отримали тілесні ушкодження, що підтверджується медичним висновком Донецької обласної клінічної травматологічної лікарні №320 від 05.09.06р. Приблизно через десять хвилин по проспекту Ленінському рухався автомобіль Фольксваген, д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який не забезпечив безпечного руху, не врахував дорожню обстановку і допустив наїзд на стоячий автомобіль Міні Купер. В результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Матеріали по факту ДТП органами міліції були направлені в Кіровський РВ ДМУ УМВС України у Донецькій області для вирішення питання щодо порушення кримінальної справи. 30.09.2006р. була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи та матеріали були направлені до суду щодо притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності. Постановою Пролетарського районного суду м. Донецька від 07.11.2006р. адміністративну справу відносно [PERSON] було закрито за закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. З відповіді Пролетарського районного суду м. Донецька від 22.04.2010р. вбачається, що адміністративний матеріал відносно [PERSON]М в 2006році не розглядався. З висновку спеціаліста автотехніка №06 323 від 30.09.2006р. вбачається, що водій [PERSON] уникаючи наїзду на пішохода, перебуваючи в аварійній обстановці, при якій його дії і технічна можливість попередження зіткнення з стоячим на місці автомобілем Міні-Куперне не регламентується Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами, а залежить від психофізичного стану водія. При винесенні постанови про відмову у порушенні кримінальної справи слідчий, посилаючись на висновок експерта, вказав, що водій [PERSON] не мав технічної можливості попередити першу ДТП. В порушенні кримінальної справи було відмовлено на підставі ст. 6 п. 2 КПК України. З матеріалів ДТП вбачається, що [PERSON] порушив п. 12.1 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.. 124 КУпАП. В діях [PERSON] не вбачається вини, проте її відсутність не звільняє останнього від відшкодування шкоди потерпілій особі, оскільки [PERSON] здійснював експлуатацію джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] в зв'язку з ушкодженням здоров'я позивач зазнала фізичного болю та страждань. Відповідно до ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Морально шкода в тому числі полягає у фізичному болю і стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Виходячи з цього суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоров'я підлягають частковому задоволенню та стягує з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в зв'язку з ушкодженням здоров'я в розмірі 2 000,00 гривень. Внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] у звязку із пошкодженням автомобіля позивач отримала моральну шкоду, яка виразилась в тому, що вона зазнала душевних страждань у зв'язку з пошкодженням її майна та отримала нервовий стрес. Відповідно до ст.21 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з пошкодженням її майна. Згідно з ст. 1167 ЦКУ моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Тому суд, вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди завданої пошкодженням автомобіля підлягають частковому задоволенню та стягує з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану пошкодженням автомобіля у сумі 1000,00грн. Позивач не надала суду доказів щодо придбання нею ліків, проходження обстежень, тому суд відмовляє у задоволенні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у звязку із ушкодженням здоров'я. Також в результаті ДТП автомобілю позивача були завдані механічні пошкодження, що підтверджується довідкою від 01.11.2006р., виданою посадовою особою Кіровського районного відділу Донецького міського управління Управління МВС України в Донецькій області. Оскільки автомобіль був на гарантії, то ремонт безпосередньо здійснювався офіційним продавцем TOB «АВТ Баварія». Відповідно до акту виконаних робіт № 256247 від 22.12.2006р. позивач сплатив за ремонт автомобіля 47 382 гривні, що підтверджується квитанціями від 27 вересня 2006р. та 22 грудня 2006р. Проте страхова компанія HACK „Оранта", посилаючись на умови договору страхування, укладеного з [PERSON], виплатила позивачу суму страхового відшкодування (з врахуванням вартості послуг ДАІ за надання довідки про обставини ДТП, сплаченої позивачем, а саме 34,05 грн.) лише в розмірі 36 489, 74 гривень. Оскільки за умовами договору страхування не підлягала відшкодування сума безумовної франшизи, яка склала 578 гривні, 93 копійки, сума вартості складання кошторису вартості ремонтних робіт в розмірі 397,44 грн. та вартість деталей, що замінюється без врахування зносу (знос деталей був порахований в розмірі 9949, 94 грн.). Зазначене підтверджується листом HACK „Оранта" від 14.06.2007р. Відповідно до договору страхування відшкодуванню підлягають тільки прямі збитки, отримані застрахованим транспортним засобом в момент настання страхового випадку. Таким чином, при проведенні розрахунків не враховується сума франшизи 397,44 грн., тобто сума складання попереднього кошторису витрат на ремонт автомобіля. Згідно з п.1 ст. 1166 ЦКУ майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Таким чином, суд приходить до висновку про відшкодування позивачу різниці в сумі 10892,26 грн., що вираховується між 47382,00 грн. (сума, зазначена в акті виконаних робіт) та 36489,74 грн. (сума страхового відшкодування), а також франшизу у сумі 578,00грн. та 4257,22 грн. (втрата товарної вартості автомобіля). Відповідно до ст. 1190 ЦКУ особи спільними діями яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Враховуючи наведене вище та

Outcome: partial