Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом посилаючись на те, що 24 лютого 2000 року вони уклали з відповідачами договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого відповідачі продали належну їм на праві власності квартиру [ADDRESS] загальною площею 88,0 кв.м, а вони придбали її у власність. Договір купівлі-продажу був зареєстрований на Павлоградській товарній біржі за реєстраційним номером 02/39-НД, а 25.02.2000 року КП «Павлоградське МЕТІ» на підставі даного договору зареєструвало за ними придбану квартиру в реєстраційній книзі за № 10-15-60, про що поставило відповідну відмітку на договорі купівлі-продажу. В теперішній час виникла потреба продати вищевказану квартиру, у зв`язку з чим вони звернулися до нотаріуса з заявою про посвідчення угоди про її відчуження, але їм було відмовлено з тих підстав, що попередня угоді купівлі-продажу квартири укладена між ними та відповідачами є недійсною, так як зареєстрована на товарній біржі, а повинна бути посвідчена нотаріусом. Вони не знали про те, що треба було посвідчувати договір купівлі-продажу нерухомого майна тільки в нотаріальній конторі, а працівники Павлоградської товарної біржі про це їм не повідомили. Ними були виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, тобто вони прийняли майно та сплатили за нього відповідачам належну за договором грошову суму. Відповідачі в свою чергу втратили інтерес до цього правочину. В судовому засіданні представник позивачів підтримала позовні вимбги та просила суд винести рішення, яким визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] від 24 лютого 2000 року, укладений між продавцями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та покупцями [PERSON] та [PERSON] , від імені якої діяла її законний представник [PERSON] , зареєстрованого на Павлоградській товарній біржі, реєстраційний номер 02/39-НД - дійсним. Визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . В своїх поясненнях спиралася на доводи, викладені в позовній заяві. Відповідачі та представник третьої особи Павлоградської товарної біржі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Відомостей про неможливість з`явитися в судове засідання суду не надали. Враховуючи думку представника позивачів, про можливість розгляду справи на підставі наявних доказів по справі у відсутності відповідачів та представника третьої особи Павлоградської товарної біржі, суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 655 ЦК України 24 лютого 2000 року між сторонами був укладений договір про купівлю-продаж квартири [ADDRESS] . Сторонами були виконані всі умови договору, але форма його не відповідає вимогам ст. 657 ЦК України, яка передбачає: укладання договору у письмовій формі, його нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію. Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 24 лютого 2000, зареєстрований на Павлоградский товарній біржі між сторонами, укладений письмово, зареєстрований у Павлоградському міжміському бюро технічної інвентаризації, однак зазначений договір залишився нотаріально не посвідчений. Як зазначила представник позивачів в судовому засіданні, укладений між сторонами більш ніж десяти років договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] дійсно відповідає їх волі, про що свідчить відсутність заяв сторін про нікчемність зазначеного договору. Посвідчити нотаріально зазначений договір сторони не вважали за обхідне з тих підстав, що у своїх діях керувалися вимогами ст. 15 Закону України „Про товарну біржу, яка передбачає, що угоди, які зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Позивачі не можуть реалізувати своє право власності на квартиру, вільно розпорядитися житлом, однак і не мають можливості нотаріально зареєструвати договір з тих підстав, що останній був укладений понад десять років тому та відбулася повна реєстрація квартири, тому останні вимушені звернутися з цим позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved