Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 25.08.2009 року, приблизно о 22 год.30 хв., [PERSON], керуючи автомобілем „ВАЗ 21013, державний номерний знак [NUMBER], при проїзді перехрестя пр-т Тракторобудівників та вул.Краснодарської, у м.Харкові, рухався на заборонений сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 ПДР України, внаслідок чого відбулося зіткнення з моїм автомобілем [NUMBER]. За фактом даної події, працівниками ДАІ була проведена перевірка, складений протокол огляду місця події, проведені необхідні вимірювання, складена схема, а також довідка по дорожньо-транспортній пригоді. На учасника ДТП громадянина [PERSON] був складений адміністративний протокол, який разом з матеріалами справи, в подальшому був відправлений для розгляду у Фрунзенський районний суд м.Харкова. 22 вересня 2009 року в результаті розгляду адміністративних матеріалів тих, що надійшли з УДАІ при ГУМВС України в Харківській області, суддею Фрунзенського районного суду м.Харкова Тарасенко Л.М. була винесена постанова відповідно до якої [PERSON] був визнаний винним в здійсненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті вищезгаданого ДТП був пошкоджений автомобіль позивача - «Хюндай Туксон», державний номерний знак [NUMBER], що належить йому на праві власності. Вартість матеріального збитку заподіяного його машині внаслідок ДТП, згідно висновків авто товарознавчої експертизи складає 80703 гривні 40 копійок. Органами ДАІ, висновком експерта і судом встановлено, що події ДТП, в результаті якого позивачу був причинений збиток, відбулися унаслідок грубого порушення Правил дорожнього руху водієм [PERSON] Також, в результаті вказаного вище за ДТП, позивачу була завдана і моральна шкода, яка виразилася в тому, що внаслідок події він пережив сильний шок, який в подальшому значно відобразився на його здоров'ї, після подій пригоди, у нього істотно погіршало самопочуття, з'явилися головні болі і безсоння, він став нервовим та неврівноваженим, що негативно впливає на його відносини з близькими людьми, і заважає встановленню нових і підтримці існуючих відносин з тими людьми що його оточують. У звязку з заподіяними даним ДТП наслідками, позивач був змушений повністю змінити звичайний устрій свого життя, тривалий час не має змоги користуватися автомобілем, у звязку з браком коштів на його відновлення, що найгіршим чином впливає на організацію його життєвої діяльності. Усіляке небажання відповідача відшкодувати заподіяний збиток з його очевидної вини, додатково підсилює моральні страждання позивача. Моральну шкоду, заподіяну протиправними діями відповідача, позивач оцінює у розмірі 10 000 грн. Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи попереджений заздалегідь і належним чином, просив розглядати справу за його відсутністю та ухвалити заочне рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи попереджався заздалегідь і належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у матеріалах справи є дані про належне його повідомлення. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 25.08.2009 року, приблизно о 22 год. 30 хв., на перехресті пр-ту Тракторобудівників та вул.Краснодарської, у м.Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів „ВАЗ 21013, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Hyundai Tucson», державний номерний знак державний номерний знак АХ 3090ВХ, під керуванням [PERSON]. Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 22.09.2009 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. З вищезазначеної постанови також вбачається, що дорожньо-транспортна пригода відбулася через недотримання водієм [PERSON] п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України. Згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи №10745 від 24.02.2010 року, виконаної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім.. Засл. Проф..Бокаруса, сума матеріального шкоди причиненої власнику автомобіля «Hyundai Tucson», державний номерний знак АХ 3090ВХ, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 80703 гривні (вісімдесят тисяч сімсот три гривні) 40 (сорок) копійок. Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АХ170142, автомобіль «Hyundai Tucson», державний номерний знак державний номерний знак АХ 3090ВХ, належить на праві власності [PERSON]. Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст.. 54 Закону України „Про власність, у разі технологічних та екологічних катастроф та за інших обставин надзвичайного характеру, що виключають можливість здійснення власником його прав щодо володіння, користування і розпорядження майном, йому відшкодовується вартість майна у повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент припинення права власності. На підставі ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Згідно вищезазначеного висновку судової-автотехнічної експертизи, відповідач своїми протиправними діями заподіяв позивачу [PERSON] матеріальну шкоду на суму 80703 гривні 40 копійок. Відповідно до ст..1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У абз. 1 п. 4 Ухвали Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування збитку» з подальшими змінами і доповненнями від 8 липня 1994 р. № 7, від 30 вересня 1994 г. № 11(далі по тексту ППВС України № 6) вказано, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати яку-небудь діяльність, здійснення якої створює підвищену вірогідність спричинення шкоди через неможливість контролю за нею людиною. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, повинна наступати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих особливостей. У абз. 2 і 3 п. 4 ППВС України № 6 вказане, що під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки через право власності, повного господарського ведення, оперативного управління або по інших підставах (договори оренда, довіреність і т.п.). Не вважається власником джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальність за збиток перед потерпілим особу, яка управляла джерелом підвищеної небезпеки через трудові відносини з власником цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.п.). Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода складається з душевних страждань, які фізична особа зазнала, у звязку з пошкодженням її майна. Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У абз. 1 і 2 п. 3 Ухвали Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнового) шкоди» (далі по тексту ППВС України № 4) вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру унаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживань у зв'язку з погіршенням здоров'я, в порушенні права власності (зокрема інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, в порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного суспільного життя, порушенні відносин з навколишніми людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд вважає, що з вини відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнавав у звязку з діями [PERSON] При визначенні судом розміру відшкодування завданої позивачу [PERSON] моральної шкоди суд виходить з вимог розумності та справедливості та враховує обставини, викладені вище. Суд оцінює моральну шкоду, причинену [PERSON] у розмірі 5000 гривень. З урахуванням вищезазначеного, суд не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, які є у матеріалах. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом судової справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать: витрати на інформаційно-технічне забезпечення, витрати повязані з проведенням судових експертиз та ін. Судові витрати в справі визначаються судом виходячи з положень ст. 88 ЦПК України. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір при зверненні до суду з позовом у сумі 51 гривні, витрати, повязані з інформаційно-технічним забезпеченням розгляди справи у розмірі 37 гривень; витрати, повязані з оплатою висновку фахівця - автотоварознавця у розмірі 597 гривень 48 копійок, що підтверджується відповідними квитанціями, а також на користь держави . При подачі позовної заяви позивачем не був сплачений судовий збір у обсязі, передбаченому Декретом Кабінету Міністрів "Про державне мито", а саме в дохід держави має бути сплачено 1% від розміру задоволених вимог у позовній заяві, але не менш 51 грн, суму недоплаченого судового збору у розмірі 756 гривень 03 копійок суд стягує з відповідача на користь держави, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, у розмірі та порядку, передбаченому Постановою КМУ України від 05.08.2009 року №825 „Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року №1258 „Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних та господарських справ та їх розмірів у розмірі 83 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial