Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Рівне, в якому просить суд визнати протиправними рішення та дії відповідача щодо нарахування і виплати йому пенсії та додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Рівне зробити перерахунок та виплатити йому пенсію в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.11.2009 р., 01.01.2010 р., 01.04.2010 р. у зв^язку з підвищенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії та інвалідом III групи внаслідок захворювання, пов'язаного з участю у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Отримує державну та додаткову пенсії, передбачені ст.ст.50,54 Закону України від 28 лютого 1991 року №7 9б-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №79б-ХІІ). Розміри призначених і виплачуваних йому пенсій не відповідають розмірам, передбаченим Законом №7 96-ХІІ, і на відмову відповідача привести їх у відповідність з цим Законом, він і просить суд визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати його усунути зазначені порушення, провівши вказані перерахунки. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримав, просить задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, подавши суду письмові заперечення проти позову, де просить розглядати справу за відсутності представника, а також відмовити [PERSON] в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог. Відповідні мотиви для відмови у позові навела у поданому запереченні. Заслухавши позивача та дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Судом встановлено, що 15 грудня 2009 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м.Рівне з письмовою заявою, в якій просив відповідача провести перерахунок розміру його пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у відповідності до ст.ст.50,54 Закону №79б-ХІІ, згідно яких його пенсія не мете бути нижчою 6 мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсія становити 50% мінімальної пенсії за віком.2 На вказану заяву позивач отримав відповідь від 25 грудня 200 9 року про відсутність підстав для проведення-' йому перерахунку пенсії та додаткової пенсії з посиланням на те, що розрахунок розміру цих пенсій проведений у відповідності до чинних постанов Кабінету Міністрів України від 03 січня 2002 року №1, від 28 травня 2008 року №530, від 16 липня 2008 року №654, від 26 листопада 2009 року №1252 та від 23 грудня 2009 року №1375. При цьому, відповідач зазначив, що визначення мінімального розміру пенсії за віком надано лише в ст.28 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV). Згідно ч.І ст.28 Закону №1058-І\\/ мінімальний розмір пенсії встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Частиною 3 ст.28 Закону №1058-ІУ встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється виключно для визначення розмірів пенсій, призначених за цим законом, а тому немає підстав застосовувати вказаний мінімальний розмір пенсії при обчисленні пенсійних виплат відповідно до Закону №7 96-ХІІ. Рішення та дії управління Пенсійного фонду України в м.Рівне щодо нарахування та виплати позивачу пенсії та додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, суд визнає протиправними. Статтею 49 Закону №796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Відповідно до ч.4 ст.54 Закону №79б-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) , якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів III групи, щодо яких установлено причинний зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими шести мінімальних пенсій за віком. Згідно зі ст.50 Закону №7 96-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам III групи - у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено ст.53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з ч.І ст.28 Закону №1058-І" встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є інвалідом III групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесений до категорії 1 осіб, котрі постраждали внаслідок цієї аварії, одержує пенсію по інвалідності на підставі ст.54 та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі ст.50 Закону №796-ХІІ. Розрахунок пенсій позивачу управління Пенсійного фонду в м.Рівне провело з урахуванням розміру 19 грн. 91 коп., установленого чинною на той час постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2002 року №1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" (далі - постанова №1) . В подальшому, розрахунки розміру пенсій коригувалися відповідачем відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530, від 16 липня 2008 року №654, від 26 листопада 2009 року №1252, від 23 грудня 2009 року №1375. Однак, суд вважає, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст.ст.50,54 Закону №796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджено чинною постановою Кабінету Міністрів України від ЗО травня 1997 року №523, положення якої стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50,54 Закону №796-ХІІ. Пунктом 2 постанови N«1 Кабінет Міністрів України встановив розміри сум, за якими розраховуються пенсії, всупереч положенням зазначених статей Закону №7 96-ХІІ, причому ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком. Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними нормативно-правовими актами, суд вважає, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст.ст.50,54 Закону №796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. На думку суду, положення ч.З ст.28 Закону №1058-ІУ не є перешкодою для застосування зазначеної величини мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших, пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком. Позивач [PERSON] документально підтвердив понесені ним судові витрати в розмірі 37 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, тому вказані витрати підлягають до стягнення на його користь з відповідача.

Outcome: approved