Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про повернення безпідставно набутих коштів в сумі 25600 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що 27 серпня 2008 року відповідач не являючись власником автомашини ВАЗ 2108 державний номерний знак [NUMBER] ,1986 року випуску продав йому цей автомобіль за 3200 доларів США. Даним автомобілем він користувався до двох місяців і за цей час декілька раз його ремонтував. Про те ,що автомобіль має недоліки [PERSON] йому нічого не говорив. Він самостійно не пересвідчився у технічному стані автомобіля, хоча йому в цьому ніхто не перешкоджав. В жовтні 2008 року при розмові з відповідачем ,останній погодився повернути йому гроші, а автомобіль залишити в себе. З того часу автомашина [NUMBER] ,1986 року випуску, знаходиться у [PERSON] ,який по даний час не виконує свої зобов'язання щодо повернення безпідставно набутих коштів в сумі 3200 доларів США ,що в еквівалентному виразі становить 25600 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на вимоги ст.ст.1213, 1214 ЦК України, вважає кошти заплачені [PERSON] за придбаний автомобіль у [PERSON], безпідставно набутими останнім, а тому вимоги позивача просить задовольнити. В судовому засіданні відповідач позов не визнав та пояснив ,що автомашину [NUMBER] ,1986 року випуску ,він купив для себе у жительки с. Білокриниця Підгаєцького району Тернопільської області [PERSON] за 1500 доларів США. Придбаний ним автомобіль не- є безпідставно набутим майном. Проводячи ремонт даного автомобіля за місцем свого проживання, [PERSON] неодноразово бачив цю машину і так як вона йому сподобалась просив його продати її. Погодившись продати дану автомашину та домовившись із покупцем, тобто із [PERSON] за ціну із врахуванням понесених ним чималих затрат на її ремонт, продав машину за 3200 доларів США, про що написав відповідну розписку. Позивач знав, що він не є власником автомашини, а власником є [PERSON], оскільки ще при проходженні технічного огляду 27.08.2008 року даний платіж здійснювався від імені власника. Цього ж дня він разом із [PERSON] їздили до власниці машини в с. Білокриницю, щоб поїхати до нотаріуса та зробити генеральну довіреність на нового власника машини, тобто на позивача, оскільки останній не хотів переоформляти її на себе, так як це дорого коштує. Проте і стан машини і те, що її власником є [PERSON] позивача влаштовувало, а інакше б він не купляв машину та не платив гроші, які зараз безпідставно вимагає. Будь-якої домовленості між ним та відповідачем про те, що він повертає останньому гроші в сумі 3200 доларів США, а машину забирає назад, не було і ніяких зобов'язань між ними не існує. Позивач не повертав йому вищевказаний автомобіль. Після того, як він купив машину у [PERSON] ,остання не оформляла генеральну довіреність на нього ,оскільки в цьому на той момент ще не було необхідності і грошей, а лише потім оформила довіреність на позивача, який самостійно вдруге їздив до неї в с. Білокриницю. Позивач [PERSON] користується придбаним автомобілем - згідно генеральної довіреності виданої від [PERSON] Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позовні вимоги [PERSON] є безпідставними. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в їх задоволенні просить відмовити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила ,що її чоловік знав [PERSON] і разом з ним домовились про продаж автомобіля [NUMBER] власником якого є вона. Відповідач заплатив їй 1500 доларів США за вказаний автомобіль і забрав його. Тоді вона ніякого доручення [PERSON] на машину не оформляла. Літом 2008 року до неї приїжджав [PERSON] разом із [PERSON] ,для того ,щоб поїхати з ними до нотаріуса і дати генеральну довіреність на ім'я [PERSON] ,який купив машину ВАЗ 2108 у [PERSON] Тоді вона доручення не дала , оскільки не було нотаріуса. Через деякий час до неї приїжджав сам позивач і вони разом їздили до приватного нотаріуса ,де вона оформила на його ім'я генеральну довіреність. Будь-яких претензій матеріального характеру до [PERSON] немає, ціна за яку вона продала автомобіль відповідачу їй повністю підходила. Свідок [PERSON] суду пояснив ,що є сином відповідача. Йому відомо, що [PERSON] домовився з батьком про продаж автомобіля ВАЗ 2108, який був придбаний останнім для особистого використання. Технічного паспорта на автомобіль ,який був придбаний позивачем у його батька ,він не брав. Ремонтувати автомобіль, [PERSON] ,як його власник, їздив сам до [PERSON] Свідок [PERSON]К суду пояснив ,що до нього відповідач не приганяв автомобіль [NUMBER] на ремонт ,а це робив його власник - [PERSON] Дану машину ремонтував неодноразово і після цього її повертав власнику - позивачу. Будь-яка машина ламається через її знос ,вік , але й тут також була вина [PERSON] ,який незважаючи на це, що загорілась лампочка тиску масла продовжував нею їхати. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила ,що є дружиною позивача. їм з чоловіком ,брат останнього сказав, що відповідач продає свою машину ,а вони якраз хотіли купити машину. Чоловіка брат живе на одному подвір'ї із [PERSON] Коли купляли машину її стан не перевіряли ,а повірили на слово відповідачу, що вона в хорошому стані. Машиною користувались до двох місяців і за цей час вона декілька разів ламалась. В жовтні 2008 року чоловік віддав машину [PERSON], а той в свою чергу мав повернути гроші в сумі 3200 доларів США ,проте до цього часу їх не віддав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив ,що є братом позивача. Йому відомо ,що автомобіль знаходиться на спільному подвір'ї де проживає він та [PERSON] Дана машина була у користуванні [PERSON] приблизно до 2 -ох місяців. Йому нічого невідомо де знаходяться ключі від машини, оскільки він їздив на роботу і по місцю проживання був відсутній. Суд , заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків [PERSON], [PERSON] ,[PERSON] , [PERSON] ,[PERSON] ,дослідивши матеріали справи щрийшов до висновку ,що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. У відповідності із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено ,що відповідач [PERSON] придбав автомобіль [NUMBER] ,1986 року випуску у жительки с. Білокриниця Підгаєцького району Тернопільської області - [PERSON] за 1500 доларів США. Даний факт, крім самого відповідача, підтверджено в судовому засіданні свідками [PERSON], [PERSON] Проводячи ремонт даного автомобіля та готуючи його для використання в особистих потребах, у нього на той момент не було необхідності переоформляти машину на себе ,чи оформляти генеральну довіреність від власника на право володіння користування та розпорядження нею. В результаті проведеного ремонту автомобіля відповідач поніс додаткові затрати, із врахуванням яких, домовившись із позивачем за його ціну, яка влаштовувала обох, продав машину ВАЗ 21С S zer т лбнпй номерний знак [NUMBER] ,1986 року випуску останньому. Тобто,\~27\~серпня 2008 року за спільною домовленістю між сторонами , [PERSON] вищезазначений придбаний ним автомобіль, за який він заплатив [PERSON] 1500 доларів США,\~продав [PERSON]\~за 3200 доларів США. Той факт, що власником автомобіля згідно технічного паспорта є ізек Г.В., позивач знав ще у день придбання автомобіля, що ним самим зазначено у поданій позовній заяві та підтверджено у судовому засіданні. Позивач [PERSON] користується придбаним автомобілем - згідно генеральної довіреності виданої [PERSON] і посвідченої приватним нотаріусом Підгаєцького районного нотаріального округу [PERSON] 8 вересня 2008 року. Дана довіреність чинна до 8 вересня 2018 року. Згідно ч.І ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Твердження [PERSON] про існування перед ним зобов'язання у [PERSON] про повернення йому коштів в сумі 3200 доларів США ,а також, що з жовтня 2008 року автомобіль [NUMBER], 1986 року випуску, знаходиться у відповідача, суд до уваги не приймає, оцінюючи їх критично, оскільки такі обставини в судовому засіданні не доведено позивачем та спростовано відповідачем,свідками [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Виходячи із заявлених позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про повернення безпідставно набутих коштів в сумі 25600 грн., суд, вважає їх необгрунтованими та безпідставшглш, оскільки зобов'язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виникають при наявності наступних вимог: По-перше, необхідно, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої. По-друге,необхідно, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої відбулося без достатньої правової підстави, а отже кошти повернен яких вимагає позивач не є безпідставно набутими відповідачем. За наведених вище обставин, суд прийшов до переконання, що задоволенні позову [PERSON] слід відмовити за безпідставністю. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed