Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-21 00:00:00

У березні 2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що в період з січня 2004 року по листопад 2008 року працював на посаді менеджера з оптової торгівлі ТОВ «Сімметрон-Україна». У листопаді 2008 року він був звільнений за згодою сторін. В день звільнення він отримав повний розрахунок, але трудову книжку не віддали без будь-яких пояснень. Такий стан речей продовжувався до грудня 2009 року. 15 грудня 2009 року він направив листа із згодою вислати трудову книжку на домашню адресу. І лише 13 лютого 2010 року відповідач надіслав йому трудову книжку. При цьому датою його звільнення значилось 21 листопада 2008 року, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Так, відповідач мав зазначити днем звільнення день видачі трудової книжки та виплати середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу, який складає 20235,76 грн. За весь цей час він не мав можливості влаштуватись на іншу роботу через відсутність трудової книжки. Також перебував у важкому психологічному стані, звільнення спричинило йому моральні страждання. Усвідомлюючи, що він єдиний годувальник у родині, залишився без заробітку. Знаходився довгий час у депресивному стані, був постійно роздратований. Порушився попередній уклад життя. Важко переживаючи обставини, що склались, у нього з'явились головні болі, порушення сну. Він був вимушений свій вільний час витрачати на здійснення дій по відновленню його порушеного права. Просив суд змінити дату звільнення з ТОВ «Сімметрон-Україна» з 21 листопада 2008 року на 31 грудня 2009 року; стягнути з ТОВ «Сімметрон-Україна» на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 20 325,76 грн.; стягнути з відповідача на його користь 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив задоволити. У судовому засіданні представник ТОВ „Сімметрон-Україна" позовні вимоги не визнав. Свої заперечення виклав письмово. Також вказав, що згідно правил внутрішнього трудового розпорядку обов'язок зайти до відділу кадрів та отримати свою трудову книжку покладається на працівника, що ним зроблено не було. Також протягом року позивач :- на підприємстві, але до відділу кадрів не приходив. Листів до них не надсилали. Спочатку пропозиції з'явитись за трудовою книжкою направляли простим листом року почали направляти листами з повідомленням. Також неодноразово телефонували позивачу з даного приводу. Тому вважають, що їх вини у неотриманні позивачем трудової книжки не має. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенні з наступних підстав. За ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] працював в ТОВ „Сімметрон-Україна" на посаді менеджера з 01 лютого 2004 року. З 01 жовтня 2004 року переведений на посаду менеджера в оптовій торгівлі у відділі з продажу електронних компонентів. 18 листопада 2008 року [PERSON] подав заяву про звільнення за згодою сторін з 21 листопада 2008 року. 21 листопада 2008 року [PERSON] був звільнений з роботи, що підтверджується наказом №32-к від 21 листопада 2008 року, трудовою книжкою. З пояснень сторін та матеріалів справи встановлено, що в день звільнення товариство провело розрахунок з позивачем, але трудова книжка не була видана та позивач не був ознайомлений з наказом про звільнення. З актів №1 від 27 листопада 2008 року, №1 від 16 січня 2009 року, №2 від 12 грудня 2008 року вбачається, що [PERSON] був в будівлі, де знаходиться товариство, але до відділу персоналу за документами не прийшов. Дані акти суд оцінює критично, оскільки з пояснень представника відповідача вбачається, що дані акти складатись в кінці місяця, а не в день перебування позивача в приміщенні. З матеріалів справи вбачається, що 05 грудня 2008 року, 17 березня 2009 року, 07 грудня 2009 року та 12 січня 2010 року ТОВ «Сімметрон-Україна» направляло на адресу [PERSON] листи з проханням з'явитись до товариства за отриманням трудової книжки. Разом з тим, повідомлення про отримання позивачем даних листів відсутнє, крім листа за 12 січня 2010 року, який позивач отримав 04 лютого 2010 року. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунок у строки, визначені в ст. 116 цього Кодексу. З пояснень сторін встановлено, що 11 грудня 2009 року та 29 грудня 2009 року [PERSON] направив листи про направлення трудової книжки поштою. 13 лютого 2010 року товариство надіслано трудову книжку поштою, яка позивачем була отримана 23 лютого 2010 року. Відповідно до п.4.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці 29 липня 1993 року, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. П. 4.2 Інструкції передбачено, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Твердження відповідачів, що відповідно правил внутрішнього трудового г«::~ позивач зобов'язаний був з'явитись до відділу персоналу за отриманням тр>зс суд оцінює критично, оскільки за нормами КЗпП України обов'язок книжки, проведення розрахунку покладається на роботодавців. Вілловідачав всш доказів того, що позивач відмовився від отримання трудової книжки та ним були вжиті всі заходи по врученню трудової книжки. Оскільки доказів, що підтверджують вжиття відповідачем заходів по врученню трудової книжки, суду надано не було, тому позовні вимоги в частині виплати середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу підлягають частковому задоволенню. З довідки від 03 червня 2010 року ТОВ «Сімметрон-Україна» вбачається, що заробіток [PERSON] за жовтень-листопад 2008 року становив 2285,40 грн., середньомісячний заробіток становить 73,32 грн. Враховуючи, що [PERSON] був звільнений з роботи з 21 листопада 2008 року, трудову книжку він отримав у лютому 2010 року, тобто із затримкою в 14 місяців, тому до стягненню підлягають 15997,80 грн. Позовні вимоги про зміну дати звільнення задоволенню не підлягають, оскільки [PERSON] власноручно написав заяву про звільнення його за згодою сторін з 21 листопада 2008 року. За ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п.п.2,3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї та близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Оскільки позивачем не доведено заподіяння моральної шкоди, тому в задоволенні цих позовних вимог суд відмовляє.

Outcome: approved