overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів на свє утримання у звязку з її навчанням в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, посилаючись на те, що її батьки [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу з 1989 року. 23 січня 1992 року, під час сумісного проживання народилася вона. Відповідач визнав своє батьківство, в свідоцтві про народженням позивача, батьком зазначено відповідача. У 1994 році батьки позивача фактично припинили сумісне проживання та ведення сумісного господарства. 23.01.2010 року позивачу виповнилося 18 років. На данний час позивач проживає з матір»ю, навчається в СЗОШ № 712 м. Москви Російської Федерації в 11 класі. Планує після закінчення 11 класу вступати до вищого навчального закладу. Позивач не працює, у зв»язку з навчанням у середній школі. Потребує матеріальної допомоги Представник позивача за дорученим в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача, яка продовжує навчання Відповідач надав заяву про розгляд справи без його присутності та заяву в якій він зазначає, що позовні вимоги визнає та погоджується з ними. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню за наступних підстав. Батьки позивача [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу з 1989 року. 23 січня 1992 року, під час сумісного проживання народилася Позивач. Відповідач визнав своє батьківство, в свідоцтві про народженням позивача, батьком зазначено відповідача. У 1994 році батьки позивача фактично припинили сумісне проживання та ведення сумісного господарства. 23.01.2010 року позивачу виповнилося 18 років. На данний час позивач проживає з матір»ю, навчається в СЗОШ № 712 м. Москви Російської Федерації в 11 класі, що підтверджується довідкою з місця навчання. Позивач не працює, у зв»язку з навчанням у середній школі. Позивач потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає. Згідно зі ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідач має постійний дохід, оскільки являється пенсіонером та отримує пенсію. Розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку(доходу) платника аліментів визначає суд, відповідно до ст. 200 Сімейного Кодексу України. Відповідач [PERSON] зобовязаний надавати матеріальну допомогу, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст.367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

06.05.2010 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення на її користь з відповідача [PERSON] аліментів в розмірі 600 грн. щомісячно на утримання до закінчення навчання їх сина [PERSON], [INFO], але не більше як до досягнення ним 23 років. В обґрунтування заявленого позову зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1987 року. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. З вини відповідача шлюб між позивачем і відповідачем розірваний 30 жовтня 2001 року. На теперішній час їх син проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Дитина навчається на третьому курсі у вищому професійному училищі суднобудування м. Миколаєва денної форми навчання. Оскільки позивач з сином знаходяться в тяжкому матеріальному положенні, а відповідач, як батько дитини, не надає матеріальну допомогу, але має можливість надавати грошову допомогу на утримання сина, оскільки працює в ТОВ Терминалукрхарчзбутречовині і отримує заробітну плату, тому позивач змушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлений нею позов і підтвердив викладені в ньому обставини, просила вимоги задовольнити у розмірі 400 грн. на утримання сина на період його навчання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав і проти їх задоволення вимог про стягнення аліментів у розмірі 400 грн. не заперечував. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не зявився. Про причини неявки не повідомив. Вислухав пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, та визнає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено факт реєстрації шлюбу між сторонами, народження від даного шлюбу дитини - сина [PERSON], [INFO], проживання і знаходження дитини на утриманні позивача, навчання дитини сторін у Вищому професійному училищі суднобудування м. Миколаєва з 01.09.2007 року по 30.06.2010 року. Відповідно до положень ст.. 198 - 200 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину, якщо повнолітній син продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, що має місце по даній справі, а відтак позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір по справі в дохід держави в розмірі 51 грн. і 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

23.10.2009р. ПАТ КБ „ПриватБанк звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Ухвалами судді Ткаченко Н.В. від 23.10.2009р. позивачу було відстрочено сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи до ухвалення по даній справі рішення, а також вжито заходи забезпечення позову. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.03.2010р. ухвала судді Ткаченко Н.В. від 23.10.2009р. про вжиття заходів забезпечення позову була скасована та ПАТ КБ « Приватбанк» у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. 11.06.2010р. представник позивача надав суду заяву з проханням залишити без розгляду позовні вимоги до відповідача на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України та скасувати, прийняті ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 23.10.2009р. заходи забезпечення позову, розглянувши дане питання в попередньому судовому засіданні за відсутності представника позивача. Суд, ознайомившись із заявою представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає заяву в частині залишення без розгляду позовних вимог такою, що підлягає задоволенню та відповідно до п. 5 ч.1 ст. 207 ЦПК України позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанка до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави слід залишити без розгляду. Приймаючи до уваги ті обставини, що ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.03.2010р. ухвала судді Ткаченко Н.В. від 23.10.2009р. щодо заходів забезпечення позову відносно [PERSON] скасована в повному обсязі, суд вважає, що заяву представника позивача в частині скасування заходів забезпечення позову слід залишити без задоволення. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що для позивача сплата судових витрат була відстрочена до винесення рішення, а даною ухвалою позовні вимоги позивача залишені без розгляду, що відповідно до положень ч. 1 ст. 83 ЦПК України передбачає повернення судового збору, суд вважає за можливе не стягувати судовий збір з позивача. Щодо витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, то з огляду на те, що ч. 2 ст. 88 ЦПК України не передбачає повернення цих витрат у разі залишення без розгляду позовних вимог на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, то суд вважає, що з позивача на користь держави слід стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів, вказуючи, що вона проживає з відповідачем, але у шлюбі не перебували з 2003 року. Має неповнолітньою доньку [PERSON] - [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає, але не вловному обсязі. Тому вона просить суд стягнути з нього аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно. Відповідач у судовое засідання зявився, з позовними вимогами не згодний. Вислухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню за наступних підстав. Сторони проживають разом з 2003 року, неповнолітньою доньку [PERSON] - [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України. Відповідач працездатний, зобов'язаний утримувати дітей, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і стягненню підлягає 1/3 частина доходу. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів, вказуючи, що вона спільно проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. Має неповнолітньою доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Тому вона просить суд стягнути з нього аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття, в розмірі 1/2 частини доходів щомісячно. Відповідач у судовое засідання не зявився про слухання справи повідомлений належним чином. Суд розглядає справу у відсутності відповідача та виносе заочне рішення по справі. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Сторони сумісно проживали без реєстрації шлюбу, мають доньку - [PERSON] - [INFO]. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України. Відповідач працює та має можливість виплачувати аліменти. При вирішенні питання про розмір аліментів суд враховує, те що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) на користь [PERSON], про що свідчить копія виконавчого листа і вважає, що на користь позивача необхідно стягнути 1/6 частину заробітку (доходу) на утримання доньки [PERSON] [INFO] . На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 12 листопада 2005 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що на протязі спільного сімейного життя вони не змогли знайти спільних поглядів щодо основних засад сімї. Відповідач не піклується про створення нормальних стосунків в сімї, не проявляє повагу до дружини, не дбає про матеріальне забезпечення. Такі дії відповідача призвели до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. Малолітнього сина позивач просить залишили на її вихованні. Відповідач позов визнає, пояснив, що вони припинили шлюбні відносини. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення в справі можливо постановити при проведенні попереднього судового розгляду. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 листопада 2005 року, від якого мають малолітнього сина. Шлюбні відносини вони припинили з причин різних поглядів на сімейне життя. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, та їх дитини, сторони до збереження сімї не прагнуть, шлюб носить формальний характер.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

11 травня 2010 року позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що в 1991 році вони з [PERSON] отримали квартиру [ADDRESS]. В 1997 році вони разом приватизували квартиру , що підтверджується свідоцтвом про право власності № 4917 від 12.12.1997року. 09.11.2002 року [PERSON] померла. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді 1\\3 частини вказаної квартири. За життя спадкодавеці вони проживали разом з нею однією сімєю , вели спільне господарство, доглядали за нею. Спадкоємців першої черги за законом немає. Позивачі просили суд встановити факт проживання їх з [PERSON] однією сімєю не менш як п»ять років, визнати за [PERSON] право власності на 1\\6 частину квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на 1\\6 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В судовому засіданні позивачі підтримала свої вимоги з викладених вище підстав, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, заявою просить розглядати справу за їх відсутністю. Вислухавши пояснення позивачів, свідків та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09 листопада 2002 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді 1\\3 частини квартири [ADDRESS], що належала їй та [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва № 4917 про право власності на житло від 12.12.1997року. За життя спадкодавця позивачі були зареєстровані з нею, що підтверджується довідкою ПП «Жилсервис» від 22.02.2010р, та проживали разом з нею однією сімєю , вели спільне господарство, доглядали за нею з часу отримання квартири. Вказаний факт підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON]. У суда немає підстав ставити під сумнів дійсність фактів, наведених свідками, даних про їх особисту зацікавленість в результаті розгляду справи немає. Відповідно до ст. 549 ЦК України (1963 року), спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно повідомлення Третьої Херсонської державної нотаріальної контори від 29.05.2010 року спадкова справа після померлої 09.11.2002 року [PERSON] відсутня. Спадкоємців першої черги не встановлено. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ст..1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Таким чином, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що викладені позивачами факти знайшли своє підтвердження, а оскільки встановлення даного факту має для позивачів юридичне значення, суд вважає необхідним встановити факт проживання [PERSON] , [PERSON] однією сімєю із [PERSON] не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини та як за спадкоємцями четвертої черги за законом відповідно до ст.. 1264 ЦК України визнати за позивачами право власності на спадкове майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що 17.11.2007р. він уклав шлюб з відповідачем по справі [PERSON]. Шлюб зареєстрований у відділі РАЦС Комсомольського районного суду м. Херсона, актовий запис за №355. Від шлюбу дітей у них немає. Сімейне життя у них не склалося по причині різних поглядів на життя, різних характерів, непорозуміння та сімейної зради. 08.09.2008р. шлюбні відносини між сторонами по справі були припинені, позивач поїхав на постійне місце проживання до іншого місця. Примирення і подальше спільне проживання неможливе і суперечить їхнім інтересам. Їх шлюб носить формальний характер. Спору про майно немає. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], зареєстрований відділом РАЦС Комсомольського районного управління юстиції м. Херсона, актовий запис №355. В попереднє судове засідання не зявився, просив справу розглянути у його відсутність. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серія І-КГ №052041, виданим відділом РАЦС Комсомольського районного управління юстиції м. Херсона, актовий запис за №355. З пояснень позивача вбачається, що між сторонами по справі втрачені почуття любові та поваги один до одного, спільне господарство вони не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо з 2008р., тому шлюб між ними носить формальний характер, примирення між ними неможливе, у звязку з чим позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

У березні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Свої вимоги обгрунтовує тим, що рішенням Калитянської селищної ради № 121 від 24.10.2001 р. було створено комунальне підприємство "Калитянський" , яке здійснює функцію виконавця та розрахункового центру житлово-комунальних послуг смт. Калита. Згідно акту прийому-передачі від 19.07.2007 р. та договору безоплатного користування весь житловий фонд смт. Калита був переданий в безоплатне користування з метою надання послуг населенню. На підставі цього, а також ЗУ «Про житлово- комунальні послуги» КП «Калитянський» було визнано, як виконавця житлово- комунальних послуг селища. Відповідачам належить на праві приватної власності квартира за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Калита, провул.. Ювілейний б. 5 кв. 30. З 01.08.2007 р. по 01.03.2010 р. відповідачі мають заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг в сумі 3384,86 грн. Просять стягнути з відповідачів суму заборгованості та 30 грн. витрат, понесених ними по оплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі. Просив стягнути з відповідача на користь КП "Калитянський" суму боргу. Відповідачі в судовому засіданні позов визнали, не заперечують проти стягнення з них суми заборгованості. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач користується послугами КП "Калитянський", але не сплачує за надані послуги. Відповідачі є власниками квартири за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Калита, провул.Ювілейний б. 5 кв. 30 (а.с. 13,14). Рішеннями Калитянської селищної ради Броварського району Київської області були затверджені тарифи по квартирній платі, відповідно до яких КП "Калитянський" нараховує плату споживачам за надані послуги, перелік яких затверджений рішеннями селищної ради. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін (тарифів) на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості, суд приймає до уваги офіційний розрахунок суми заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги споживачами в період з 01 серпня 2007 р. по 01 березня 2010 р., наданий представником позивача, де зазначено суму заборгованості в сумі 3384,86 грн. та інші нормативно-правові документи, які надані в обгрунтування позовних вимог і приходить до висновку про доведеність позовних вимог про стягнення суми заборгованості з відповідачів. Відповідно до ст.68 ЖК України, наймач зобов"язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідачами не надано заперечень, вони зобов'язані вносити плату за надані комунальні послуги, однак свого обов'язку не виконують, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] В.1. про стягнення заборгованості за використаний природний газ за період з листопада 1997 року по квітень 2010 року, отримані за адресою [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач в судове засідання не з'явилась, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Як встановлено судом, відповідач є споживачем послуг за спожитий природний газ за адресою [ADDRESS]. Також встановлено, що позивачем надавались відповідачу послуги з постачання природного газу. Відповідач послуги по газопостачанню одержала, однак за використаний природний газ в повному обсязі не розрахувалась. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови в позові. Оскільки позивачем предявлені фактично вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за період з листопада 1997 року по квітень 2010 року, суд приходить до висновку, що вимоги заявлені поза межами позовної давності, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за використаний природний газ за період з квітня 1998 року по квітень 2010 року, отримані за адресою [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач в судове засідання не з'явилась, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Як встановлено судом, відповідач є споживачем послуг за спожитий природний газ за адресою [ADDRESS]. Також встановлено, що позивачем надавались відповідачу послуги з постачання природного газу. Відповідач послуги по газопостачанню одержала, однак за використаний природний газ в повному обсязі не розрахувалась. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови в позові. Оскільки позивачем предявлені фактично вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за період з квітня 1998 року по квітень 2010 року, суд приходить до висновку, що вимоги заявлені поза межами позовної давності, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed