Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-14 00:00:00

У червні 2007 року позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства транспорту та зв'язку України, в якому просив зобов'язати відповідача виплатити йому недоотриману заробітну плату за виконання обов'язків директора Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» в розмірі 42 197 грн. 55 коп., визначити йому умови матеріального забезпечення та оформити трудові відносини шляхом укладення контракту про призначення його директором державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» строком на п'ять років. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що в серпні 2006 року його прийнято на посаду першого заступника директора з загальних питань ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», а 28 грудня 2006 року Міністерство транспорту та зв'язку України своїм наказом № 1214 поклало на нього виконання обов'язків директора цього підприємства. Оскільки згідно п. 6.1 Статуту ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», підприємство очолює директор, який призначається Міністерством транспорту та зв'язку України шляхом укладення з ним контракту, а позивач фактично виконує обов'язки директора підприємства, Міністерство зобов'язане оформити трудові відносини з ним шляхом укладення контракту та визначити умови його матеріального забезпечення. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 липня 2007 року провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання виплатити недоотриману заробітну плату за виконання обов'язків директора ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» закрито. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 липня 2007 року позовні вимоги [PERSON] з врахуванням відмови позивача від частини позовних вимог - задоволено. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 26 квітня 2010 року вищевказане рішення скасовано, а справа направлена на новий розгляд. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 травня 2010 року до участі у розгляді справи в якості співвідповідача залучено Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль». Позивач в судове засідання не з'явився, про слухання справи у даному судовому засіданні сповіщений вчасно та належним чином, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу по суті у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представники відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечили, пояснивши, що обов'язковою формою трудового договору у даних правовідносинах є контракт, а оскільки він не укладений, відсутні правові підстави для задоволення позову. Заслухавши пояснення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач в серпні 2006 року був прийнятий на посаду першого заступника директора з загальних питань Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль». Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 28 грудня 2006 року № 1214 на позивача було покладено виконання обов'язків директора ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» з 29 грудня 2006 року на період до призначення в установленому порядку керівника цього підприємства (а.с. 5). Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України, контракт є особливою формою договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівників, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватись угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Згідно пункту 1.1 Статуту державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 06 липня 2006 року № 388, це підприємство є державним підприємством цивільної авіації, яке засноване на державній власності і входить до сфери управління Міністерства транспорту та зв'язку України (а.с. 7-16). Одним із завдань уповноваженого органу управління є організація та здійснення конкурсів з визначення керівників державних підприємств, установ та організацій, що передбачено п. 21 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про управління об'єктами державної власності». Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2004 року № 1734 державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» віднесено до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Порядок проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2005 року № 234. Таким чином, призначення керівника аеропорту «Бориспіль» здійснює Міністерство транспорту та зв'язку України, як уповноважений орган управління, за результатами конкурсного відбору. Для укладення контракту повинна бути наявна згода обох сторін, а тому правові підстави для змушення укладення такого правочину відсутні. Покладення на позивача виконання обов'язків директора ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» не є достатньою підставою для виникнення у нього права на призначення його директором підприємства, оскільки діючим Кодексом законів про працю України не передбачено беззаперечне право працівника, який виконував обов'язки тимчасово відсутнього працівника, на постійне зайняття цієї посади. Отже, вимога позивача зобов'язати Міністерство транспорту та зв'язку України укласти контракт з позивачем про призначення його на посаду керівника ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» лише на підставі фактичного виконання ним обов'язків директора підприємства, без дотримання Порядку проведення конкурсного відбору керівників державних суб'єктів господарювання, затвердженого вищевказаною постановою, не має жодних правових підстав, оскільки контракт з керівником такого підприємства укладається виключно за результатами конкурсного відбору. За таких обставин, позовні вимоги позивача про зобов'язання оформити трудові відносини шляхом укладення контракту про призначення його директором державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» строком на п'ять років та визначення умов матеріального забезпечення за виконання обов'язків директора вказаного підприємства задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed