Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-06 00:00:00

До [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання його батьків на території України до 24.08.1991 року. Свої вимоги мотивує тим, що він є сином До [PERSON] та До [PERSON] Фіч. Згідно з Міжурядовою угодою від 02.04.1981 року про напрямок і прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання й роботу на підприємствах й в організаціях СРСР, в 1980-тих роках його батьки переїхали на територію України з Республіки В'єтнам. З 1988 р. по 1992 р. його батько працював на Каховському заводі залізобетонних виробів, а мати на Херсонському Хлопковобавовняному комбінаті. Після закінчення строку угоди вони були звільнені з підприємства і переїхали жити в гуртожиток за адресою м. Херсон вул. І.Кулика, 139/4 де з ними проживав і він. В 2000 році батьки покинули територію України і повернулися до В'єтнаму, а він залишився проживати на території України, оскільки мав постійне місце роботи та місце проживання. На теперішній час проживає за адресою: [INFO]. З метою одержання громадянства він змушений звернутися до суду із зазначеною заявою. У судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги в повному обсязі й просив суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи ВГІРФО УМВС України в судовому засіданні заявлені вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення оскільки батьки заявника проживали на території Україна в гуртожитках без прописки тимчасово, на період роботи та були зареєстровані, як іноземці по національним паспортам. Після завершення роботи батьки заявника мали повернутися до СВР. Відповідно до чинного на той час порядку підстав для отримання громадянства вони не мали. Після прийняття Закону України «Про імміграцію» з 07.06.2001 року заявнику необхідно було одержати дозвіл на постійне проживання в установленому Законом України «Про еміграцію» порядку, чого не було зроблено. Данні заяви приймалися до 26.06.2003 року. Згідно законодавства України вищезазначені громадяни не мають підстав для набуття громадянства України за територіальним походженням, оскільки перебували на території України до 24.08.1991 року тимчасово на період роботи. Заслухавши пояснення заявника До [PERSON], представника ВГІРФО УМВС України, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно документів які є в матеріалах справи, заявник До [PERSON] народився 10 жовтня 1979 року у м. Хинг Ієн Соціалістичної Республіки В'єтнам, і є сином До [PERSON] та До [PERSON] Фіч. Згідно з Міжурядовою угодою від 02.04.1981 року про напрямок і прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання й роботу на підприємствах й в організаціях СРСР, в 1980-тих роках його батьки переїхали на територію України з Республіки В'єтнам. З 1988 р. по 1992 р. батько працював на Каховському заводі залізобетонних виробів, а мати на Херсонському Хлопковобавовняному комбінаті. Після закінчення строку угоди вони були звільнені з підприємства і переїхали жити в гуртожиток за адресою м. Херсон вул. І.Кулика, 139/4 де з ними проживав і заявник. В 2000 році батьки покинули територію України та повернулися до В'єтнаму, а він залишився проживати на території України. На теперішній час заявник проживає в [INFO]. Встановлення факту проживання на території України йому необхідно для отримання громадянства, тому він змушений звернутися до суду з даною заявою. Таким чином, суд приходить до висновку, що факт постійного проживання заявника і його батьків в Україні до 24 серпня 1991 року знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Встановлення вказаного факту заявнику необхідно для встановлення належності до громадянства України. Відповідно до п.1 п.2 ч.І ст.З Закону України " Про громадянство України" громадянами України являються всі громадяни бувшого СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991р.) постійно проживали на території України, а також особи, які на момент набрання чинності Закону " Про громадянство України" (13.11.1991р.) проживали в Україні та не перебували у громадянстві інших держав. Згідно з ст.8 Закону України «про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один із його батьків постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», і є особою без громадянства або іноземцем, яка подала зобов'язання припинити іноземне громадянство. Та подала заяву про набуття громадянства України, реєструється громадянином України. Відповідно до ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 Інструкції " Про порядок прийняття, розгляду і проходження в органах внутрішніх справ України клопотань, заяв, інших документів з питань громадянства", затвердженої наказом МВС України від 30.03.1998р. №211 та зареєстрованої Міністерством юстиції України 08.05.1998року № 292/ 2732,- у випадку відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання в Україні, що м^є значення для встановлення належності заявника до громадянства України, він має надати в органи внутрішніх справ за місцем проживання рішення суду з цього питання. Заявлені заперечення представника ВГІРФО УМВС України в Херсонської області в судовому засіданні не спростовують факт знаходження батьків заявника на території України до 24.08.1991 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved