Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТНТ [PERSON]» та [PERSON] Зденек звернулись до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів №99/01 Б, укладеного 22 серпня 2007 року між [PERSON] «ТНТ [PERSON]» та [PERSON], та витребування майна - простих іменних акцій ВАТ «ТНТ» загальною кількістю 292931 шт. з чужого незаконного володіння [PERSON] В обгрунтування позовних вимог позивач та представник позивача пояснили, що вказаний договір був укладений всупереч вимогам п.7.25 Статуту Товариства без погодження Загальних зборів учасників [PERSON]. Крім того, вказаний договір укладено внаслідок зловмисної домовленості представника продавця з покупцем. У зв'язку з викладеним, вважають, що договір є недійсним, і акції, набуті [PERSON] за цим договором, незаконно в подальшому відчужені [PERSON] Просили визнати договір купівлі-продажу №99/01Б від 22.08.2007 року недійсним, витребувати майно - прості іменні акції ВАТ «ТНТ» з чужого незаконного володіння [PERSON] Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги, пояснив, що він дійсно придбав за рахунок власних коштів акції ВАТ «ТНТ», які в подальшому відчужив [PERSON] Договір купівлі-продажу акцій був укладений без погодження Загальних зборів [PERSON] «ТНТ [PERSON]», тому вважає за можливе задоволити позов. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти позову, пояснив, що оспорювана угода є законною, будь-яких порушень при її укладенні не було допущено. Доказів зловмисної змови представників продавця та покупця позивачі не надали, вимоги Статуту [PERSON] не були порушені, оскільки для укладення угод на суму до 50000 грн. згода Загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю не потрібна. Спір з приводу визнання договору купівлі-продажу недійсним є штучним спором між учасниками [PERSON] [PERSON] Зденеком та [PERSON] з метою незаконного заволодіння корпоративними правами та майном ВАТ «ТНТ». Вважає, що [PERSON] законно набув право власності на цінні папери - акції ВАТ «ТНТ», і підстав для їх витребування, у останього не має. З урахуванням викладеного просив відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача [PERSON] акціонерного товариства «ТНТ» заперечив проти позову, пояснив, що оспорюваний договір купівлі-продажу цінних паперів відповідає вимогам чинного законодавства, укладений із дотриманням всіх передбачених норм та приписів, тому підстав для визнання його недійсним немає. Просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, у відповідності до ст.60 ЦПК України обов'язок доказування обставин, на яких ґрунтується позов чи заперечення до нього, покладається на сторони. Разом з тим, позивачами не надано достатніх та достовірних доказів, які б підтвердили ті обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Як вбачається зі ст..215 Цивільного Кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу. Зі змісту ст.ст.655, 691, 692 ЦК України вбачається, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Судом встановлено, що 22 серпня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТНТ [PERSON]» в особі заступника директора [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу №99\\01Б за умовами якого продавець - [PERSON] «ТНТ [PERSON]» продало а [PERSON] (покупець) купив цінні папери - прості іменні акції ВАТ «ТНТ» в кількості 292931 шт. за 33245 грн. При цьому [PERSON] «ТНТ [PERSON]» на час укладення договору купівлі-продажу було власником вказаних акцій, що підтверджується письмовими доказами, в т.ч. витягом з реєстру. Предмет договору - акції - були передані покупцеві в день підписання договору, що підтверджується актом приймання-передачі акцій від 22 серпня 2007 року, який підписано сторонами договору, кошти за придбані цінні папери в сумі 33245 грн. повністю надійшли в касу [PERSON], що підтверджується прибутковим касовим ордером №64 від 17.09.2007 року. Представник продавця діяв на підставі доручення, виданого 22.08.2007 року посадовою особою - директором [PERSON] «ТНТ [PERSON]». Вказане доручення відповідає вимогам ст.246 ЦК України. У відповідності до ст.239 ЦК України правочини, вчинені представником, створюють, змінюють, припиняють цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Твердження позивачів про те, що [PERSON] при укладенні оспорюваного договору діяв з перевищенням повноважень довірителя, не підтверджені жодними доказами, оскільки текст довіреності будь-яких обмежень повноважень повіреної особи не містить, будь-яких інших письмових угод щодо обсягу повноважень представника суду не надано. Доводи про те, що дії представника вчинено з порушенням вимог Статуту [PERSON] «ТНТ [PERSON]» спростовуються іншими доказами по справі. Так, зі ст.145 ЦК України, ст.ст.41, 58,59 Закону України «Про господарські товариства» вбачаться, що вищим органомтовариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників, у товаристві створюється виконавчий орган, який здійснює поточне керівництво його діяльністю, повноваження керівних органів товариства, в т.ч. загальних зборів та виконавчого органу визначаються нормами чинного законодавства та Статутом товариства. У відповідності до пп..7.16-7.21 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ТНТ [PERSON]» виконавчим органом вказаного Товариства є директор, який вирішує всі питання діяльності Товариства в межах наданих йому повноважень. Як вбачається зі змісту п.7.21 Статуту, укладення угод на суму до 50000 грн. погодження з Загальними зборами учасників Товариства не потребує, і відноситься до компетенції виконавчого органу. В своїх поясненнях суду [PERSON] підтвердив, що будучи директором [PERSON] «ТНТ [PERSON]» він неодноразово укладав різноманітні договори - купівлі-продажу, оренди, позики, застави і т.ін. на суму до 50000 грн. без будь-якого узгодження із загальними зборами учасників товариства. Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що ціна оспорюваного договору купівлі-продажу складає 33245 грн., суд вважає, що правочин вчинено продавцем в межах наданих повноважень, з дотриманням інших істотних умов, і породжує для [PERSON] «ТНТ [PERSON]» правові наслідки, передбачені договором і законом. Доводи позивачів про наявність зловмисної змови представників сторін, що у відповідності до ст.232 ЦК України тягне за собою недійсність правочину, також будь-якими доказами не підтверджені. Так, як вбачається з п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю. Разом з тим, судом встановлено, що представник [PERSON] «ТНТ [PERSON]» діяв на підставі належного доручення від імені та в інтересах Товариства. Так, будучи допитаним як свідок, [PERSON] пояснив суду, що укладаючи договір купівлі-продажу цінних паперів, він діяв виключно в інтересах Товариства, для його збереження; будь-яких домовленостей на шкоду інтересам Товариства між ним та [PERSON] укладено не було. Аналогічні пояснення дав суду відповідач [PERSON] Позивачами не надано доказів заподіяння Товариству з обмеженою відповідальністю «ТНТ [PERSON]», як стороні у договорі купівлі-продажу, будь-яких несприятливих наслідків внаслідок укладення оспорюваного правочину представником [PERSON], як і доказів наявності в його діях умислу на заподіяння таких наслідків. Про відсутність зловмисної домовленості між учасниками оспорюваного правочину на думку суду свідчить також і та обставина, що за зверненням [PERSON] Зденека щодо порушень, допущених при укладенні договору №099/01Б від 22.08.2007 року прокуратурою Володимирецького району 13.11.2008 року відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно посадових осіб [PERSON] «ТНТ [PERSON]» на підставі ст.6 п.2 КПК України за відсутністю в їх діях ознак складу злочину. Таким чином, будь-яких доказів недотримання вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину в силу ст.203 ЦК України, суду не надано, підстав для визнання вказаного правочину недійсним у відповідності до ст.ст.215, 232 ЦК України, в також з інших підстав, передбачених чинним законодавством, судом не встановлено, у зв'язку з чим підстав для задоволення позову немає. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed