Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

15.02.2010 року ПАТ «СЕБ Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення суми заборгованості шляхом звернення стягнення на заставлене майно. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 17 листопада 2006 року між [PERSON] та Акціонерним банком «Факторіал-Банк», правонаступником якого є ВАТ «СЕБ Банк» та ПАТ «СЕБ Банк», було укладено договір кредиту № 392-П-Г/01/06 під заставу нерухомого майна на суму 50 000 грн. зі строком повернення 16 листопада 2011 року. В забезпечення зобов'язання за вищезазначеним договором кредиту 17 листопада 2006 року між АБ «Факторіал-Банк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 392/06, предметом якого стала двокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за договором між кредитодавцем, позивальником із [PERSON] було укладено договір поруки №392/01 від 17.11.2006 року, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитодавцем щодо сплати позичальником суми кредиту, процентів, комісійної винагороди, а також можливих неустойок та інших витрат. Позичальник [PERSON] не виконує умови договору - не здійснює погашення кредиту. Станом на 06.01.2010 року сума заборгованості [PERSON] за договором кредиту складає 40 788,47 грн. ПАТ «СЕБ Банк» неодноразово зверталося до відповідачів із вимогою про погашення заборгованості, однак зазначена вимога залишилась без задоволення. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі, які про час і місце розгляду справи повідомлялись через оголошення у газеті «Слобідський край», в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки від відповідачів, які були належним чином повідомлені про дату судового засідання, не надійшло повідомлення про причини неявки, а представник позивача не заперечує проти такого розгляду. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 17 листопада 2006 року між Акціонерним Банком «Факторіал-Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту № 392-П-Г/01/06 під заставу нерухомого майна, за умовами якого відповідачу було надано грошові кошти в сумі 50 000 грн. на строк з 17 листопада 2006 року по 16 листопада 2011 року. За умовами договору позичальник зобов'язується повернути кредит не пізніше встановленого строку, сплатити проценти, комісійні, можливі неустойки та інші витрати в порядку та на умовах, що передбачені договором.( п.п. 1.1. договору кредиту ) За користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку проценти в розмірі 21 % річних. ( п.2.4 договору кредиту ) Згідно п.3.3.8 договору кредиту позичальник зобов'язаний щомісячно, починаючи з грудня 2006 року проводити часткове погашення кредиту у розмірі 834,0 грн. протягом кожного календарного місяця, але не пізніше останнього робочого дня кожного місяця до повного погашення кредиту. З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, укладеним із [PERSON], АБ «Факторіал - Банк» було укладено договір іпотеки із [PERSON] та договір поруки з [PERSON]. ( а.с. 15-18 ) Згідно іпотечного договору № 392/06, укладеного 17 листопада 2006 року із [PERSON] предметом іпотеки є нерухоме майно іпотекодавця, а саме: двокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м., яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 06 березня 2003 року. ( 26 лютого 2006 року іпотечний договір був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Милиця М.Л. ) За згодою сторін предмет іпотеки оцінено у загальну суму 60 770 грн. ( п.п. 1.2, 1.4 іпотечного договору ) За умовами договору поруки № 392/01, укладеного 17 листопада 2006 року між АБ «Факторіал-Банк» та [PERSON], поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання боржником умов щодо сплати кредиту, процентів за користування кредитом, комісійних, а також можливих неустойок та інших витрат у розмірі, в строк та на умовах, передбачених договором кредиту № 392-П-Г/01/06 від 17 листопада 2006 року. ( п.1.1. договору ) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). За змістом ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається із матеріалів справи, 17 листопада 2006 року [PERSON] отримав у Філії № 1 АКІБ «Факторіал-Банк» грошові кошти в розмірі 50 000 грн. згідно кредитного договору № 392-П-Г/01/06, що свідчить про те, що банк виконав свої зобов'язання, передбачені договором кредиту. Судом встановлено, що відповідач не проводить погашення кредиту у строки та в сумі, визначеній у договорі, чим порушив умови договору кредиту, Як вбачається із повідомлення АБ «Факторіал - Банк» останнє погашення кредиту відповідачем відбулося 12.02.2008 року. ( а.с. 21 ) Станом на 06.01.2010 року загальна сума заборгованості [PERSON] за договором кредиту складає 40 788,47 грн., яка складається із: Поточної заборгованості за кредитом - 19 142 грн.; Простроченої заборгованості за кредитом - 12 040, 83 грн.; Поточної заборгованості за процентами - 109,14 грн.; Простроченої заборгованості за відсотками - 7 087,02 грн.; Пені за несвоєчасну сплату кредиту, процентів та щомісячної комісійної винагороди - 2 409,48 грн. Відповідно до ч.2 ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення позичальника зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. ( ч.2 ст. 625 ЦК України ) Пунктом 4.2 договору кредиту передбачено, що у разі порушення позичальником строків повернення кредиту, сплати процентів або комісійної винагороди, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення у виконанні зобов'язань. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктом 3.1.2 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником та поручителем зобов'язання забезпеченого порукою, поручитель відповідає перед банком як солідарний боржник будь-яким своїм майном, на яке згідно чинного законодавства України, може бути звернуто стягнення. В силу ст.. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників ( солідарних боржників ) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого із них окремо. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути солідарно із [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за договором кредиту в сумі 40 788,47 грн. Пунктом 2.5 іпотечного договору передбачено, що у разі невиконання позичальником зобов'язання за договором кредиту, іпотеко держатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця в повному обсязі, включаючи суму боргу, проценти, комісійні, можливі неустойки та збитки, завдані несвоєчасним виконанням зобов'язання, а також необхідні витрати на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги. Згідно ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки також підлягають задоволенню. В силу ст. 39 Закону України «Про іпотеку», ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та ч.1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», які передбачають право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві. Правові наслідки порушення зобов'язання та відповідальність за порушення зобов'язання, передбачені ст.611 ЦК України Так, пунктом 1 ч.1 ст. 611 ЦК України, як одним із наслідків порушення зобов'язання, передбачено розірвання договору. В силу ч.1 ст. 651 ЦК України розірвання договору допускаєтсья лиша за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається із договору кредиту, умови розірвання договору кредиту в самому договорі не зазначені. Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачами були істотно порушені умови договори, у з»язку з чим позовні вимоги про розірвання кредитного договору підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідачів судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved