Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувсь до суду з названим позовом, в якому вказував, що 24 червня 2008 року померла його бабуся - [PERSON], яка до дня смерті проживала в [INFO]. Після смерті бабусі відкрилася спадщина до якої входить земельна ділянка загальною площею 3,27 га , що розташована на території Косівської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлій [PERSON] на праві приватної власності, вартістю 47641,83 грн. 20 червня 2008 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого земельну ділянку розміром 3,270 га на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Р1 №213332 від 21.03.2001 року, що зареєстрований в Косівській сільській раді Володарського району в книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №117, заповіла [PERSON]. Спадкоємцями за законом першої черги після померлої є її діти - [PERSON] та [PERSON], відповідачі по справі, які відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача. Інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом немає. Позивач фактично прийняв спадщину вступивши у володіння та користування спадковим майном. [PERSON] звернувсь до нотаріуса із заявою про оформлення спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину не можливо, оскільки державний акт на право власності на землю, який належав померлій, містить виправлення, відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у державного нотаріуса. Тому, [PERSON] вимушений звернутися до суду. Позивач просить суд, встановити факт прийняття спадщини та визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 3,27 Га, що призначені для ведення товарного сільського виробництва, які знаходяться на території Косівської сільської ради та належали померлій [PERSON] на праві приватної власності. В попередньому судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідачі в попереднє судове засідання не з'явилися, подали до суду заяву в якій позовні вимоги визнають, проти їх задоволення не заперечували, просили розглядати справу без їхньої участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 24 червня 2008 року померла [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до якої входить земельна ділянка загальною площею 3,27 Га, що призначена для ведення товарного сільського виробництва та знаходиться на території Косівської сільської ради, яка належала померлій [PERSON] на праві приватної власності згідно державного акта серії Р1 №213332, вартість якої згідно витягу з технічної документації про нормативно - грошову оцінку складає 47641,83 гривень (а.с. 13, 15). 20 червня 2008 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого земельну ділянку розміром 3,270 га на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Р1 №213332 від 21.03.2001 року, що зареєстрований в Косівській сільській раді Володарського району в книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №117, заповіла [PERSON] (а.с. 12). Окрім позивача, спадкоємцями за законом першої черги після померлої є її діти -[PERSON] та [PERSON], відповідачі по справі, які відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача. Інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом немає. При зверненні [PERSON] до державного нотаріуса із заявою про оформлення спадщини, йому було відмовлено, оскільки державний акт на право власності на землю, який належав померлій, містить виправлення, що унеможливлює оформлення спадщини у державного нотаріуса. Позивач вважає, що має право на спадщину, що залишилась після померлої, оскільки він є спадкоємцем за заповітом, фактично він прийняв спадщину, оскільки вступи в управління та користування майном. Як вказано в довідці Косівської сільської ради Володарського району Київської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №213332, що зареєстрований в Книзі реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю в Косівській сільській раді за №117 від 27.03.2001 року, земельна ділянка площею 3, 27 га належить померлій [PERSON] (а.с. 14). [PERSON] звертався до Володарської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 24-58). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, зазначено, що правила книги шостої Цивільного Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.І ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved