Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] пенсійного фонду України у Комінтернівському районі м. Харкова, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати йому основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобовязати УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова здійснити перерахунок та стягнути з нього недоплачені суми основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, 2 групи інвалідності, відповідно до ст. 50,54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з розрахунку не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка становить 75 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність за період з 1.06.2007 по 1.06.2010 року у сумі 159888,75, без урахування проведених виплат; визнати за ним право на отримання пенсії, відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи основної - з розрахунку не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»; зобовязати відповідача припинити дії, що порушують його право на основну та додаткову пенсії, згідно зі ст. ст. 50,54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ; стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 500 гривень. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що він є інвалідом 2-ї групи від захворювання, пов'язаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Відповідно до ст.. 49,54 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими …по 2 групі інвалідності -8 мінімальних пенсій за віком . Відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірах:-- інвалідам 2 групи- 75 % мінімальної пенсії за віком. Однак, з 1 червня 2007 року він отримує пенсію по інвалідності та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у значно менших розмірах. Він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії та додаткової пенсії, але йому незаконно було відмовлено. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] пенсійного фонду України у Комінтернівському районі м. Харкова у судове засідання не зявився, просив розглянути справу за його відсутності та надав заперечення проти позову, відповідно до яких просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що пенсія по інвалідності та додаткова пенсія позивачеві призначена законно , на підставі законів України, постанов Кабінету Міністрів України, розпоряджень, які є обов'язковими для виконання і підстав для її перерахунку немає. Крім того, порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. [PERSON] має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід IІ групи, що підтверджується посвідченням серії А № 018329 від 15 квітня 1993 року, довідкою МСЕК № 003292 від 18 грудня 2003 року та має право на пільги і компенсації, встановлені законодавством України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" / а.с. 6-13/. Позивач [PERSON] перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова та отримує пенсію по інвалідності П групи від захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до ч.1 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 50 вищезазначеного Закону / а.с.15,16/. Згідно з довідками відповідача [PERSON] отримує пенсію в розмірі: 1044,67 гр. з 1.06.2007 року по 1.02.2008 року, з 1.02.2008 року по 1.06.2008 року у розмірі 1044,60 гр., додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю 12,47 гр. з 1.06.2007 року по 01.01.2008 року, 94,00 гр. з 1.01.2008 року по 1.04.2008 року, з 1.04.2008 року по 1.07.2008 року -96,20 гр., з 1.07.2008 року по 1.10.2008 року - 96,40 гр., з 1.10.2008 року по 1.11.2009 року- 99,60 гр., з 1.11.2009 року по 01.01.2010 - 114,60 гр., з 1.01.2010 року по 1.04.2010 року 139,00 гр., з 1.04.2010 року- 141,20 гр. / а.с.17/. 13.03.2010 року [PERSON] звернувся до [PERSON] Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м.Харкова з заявою про перерахунок пенсії, відповідно до ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але в здійсненні перерахунку пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю йому було відмовлено / а.с.14-16 /. Судом встановлено, що [PERSON] виплачувалась пенсія : з 1.06.2007 року на підстави Постанови Кабінету Міністрів України №1293 від 27.12.2005 року « Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 1.01.2008 року на підставі Закону України " Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", а з 22.05.2008 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" та постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №654 "Про підвищення пенсійного забезпечення громадян" / а.с.15,16/. Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Відповідно до частини четвертої статті 54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у зв'язку із втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів II групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими восьми мінімальних пенсій за віком. Згідно зі статтею 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, і зокрема інвалідам II групи - у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Частиною третьою статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Статтю 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" доповнено частиною третьою згідно із Законом України від 05.10.2006 р. N 231-У. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить захистити його порушене право саме з 01.06.200 року. Суд вважає, що з 01.06.2007 року по 31.12.2007 року підстави для невиплати позивачеві державної та додаткової пенсій у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" були відсутні, зміни у зазначені статті не вносились, а тому відповідач необгрунтованно відмовив у здійсненні перерахунку пенсії за зазначений період. Натомість з 01.01.2008 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" статті 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" змінено та встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами. Також Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" статтю 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" змінено та встановлено, що максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 зміни внесені Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до статей 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визнано неконституційними. Рішення Конституційного Суду України у цій справі мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, суд вважає, що відповідач з 22.05.2008 року по 01.06.2010 року повинен був нараховувати та сплачувати позивачу пенсію у відповідності до статей 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності положень Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", ці норми втратили чинність та не підлягали застосуванню. З 01.01.2008 року по 21.05.2008 року ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" діяли у редакції Закону України "Про Держаний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України". Таким чином, пенсійні органи, здійснивши у зазначений період, виплату пенсії у розмірах, встановлених законом про державний бюджет на відповідний рік, діяли правомірно, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначено чинним законодавством України. Отже, суд вважає, що з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року відповідач не мав повноважень здійснювати зазначені виплати у розмірах 75 відсотків мінімальної пенсії за віком та не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, оскільки протягом цього часу положення базових законів не діяли. Застосування законодавства України у такий спосіб, ґрунтується на висновках Конституційного Суду України, наведених в мотивувальній частині рішення від 03.10.1997 року №4-зп, який у п.З зазначив наступне: "Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше". Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо покладення на пенсійні органи обов'язку щодо здійснення перерахунку пенсії у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року. Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Положення частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною першою цієї статті. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати дії відповідача [PERSON] пенсійного фонду України у Комінтернівському районі м. Харкова щодо відмови [PERSON] у здійсненні перерахунку пенсії по інвалідності П групи та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну ушкодженням здоровя відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» протиправними. Суд вважає за необхідне зобовязати [PERSON] пенсійного фонду України у Комінтернівському районі м. Харкова здійснити перерахунок та виплату [PERSON] щомісячної додаткової пенсії за шкоду, завдану ушкодженням здоровя у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії по інвалідності П групи у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 1.06.2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 1.06.2010 року. Суд також дійшов висновку про те , що вимога про зобов'язання відповідача призначити надалі до виплати позивачеві пенсії згідно зі ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи виключно із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заявлена позивачем на майбутнє та не відповідає вимогам чинного законодавства. Судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання та не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин. Тому , суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині. У задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова заборгованості з виплати державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 159888,75 гр. суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позивачем не наведено розрахунку, а крім того це відноситься до повноважень саме УПФУ у Комінтернівському районі м. Харкова. [PERSON] просив стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу у розмірі 500 гр., на підтвердження чого надав рахунок ТОВ «Надія», квитанцію про сплату зазначеної суми, довідку з ЄДРПОУ та акт приймання- передачі послуг від 18.06.2010 року. Однак, суд вважає, що у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу необхідно відмовити, оскільки суду не надано копії договору про надання юридичних послуг. Питання про стягнення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial