Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про дачу згоди на виїзд дитини за кордон. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] позов підтримав повністю та пояснив, що позивачка 23 листопада 2005 року розірвала шлюб із відповідачем. З того часу [PERSON] самостійно виховує та матеріально забезпечує сина - [PERSON], який проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. Рідна сестра [PERSON] - [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] одружилась із громадянином [PERSON], і з часу її одруження проживає у Польській Республіці, маючи право на постійне проживання у даній державі. Позивачка [PERSON] працює в управлінні Пенсійного Фонду України в Підгаєцькому районі Тернопільської області, її син перейшов навчатись у 4 -ий клас Підгаєцької ЗОШІ-ІІІ ступенів. На час своєї відпустки та літніх канікул [PERSON], позивачка на запрошення своєї сестри, разом із сином і матірю, бажає поїхати до неї в гості, проте в цьому їй, без будь-яких на це причин та підстав перешкоджає відповідач, який замість того, щоб навпаки надати можливість дитині реалізувати своє право на відпочинок, який принесе сину багато нових вражень, емоцій, розширить його світосприйняття, культуру, відвідавши своїх родичів у сусідній державі, чинить бездіяльність, яку аж ніяк не можна назвати батьківською турботою про дитину. Зокрема, проявом батьківської турботи про дитину із сторони відповідача є те, що останній на протязі 5 років будь - якої участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина не бере. Слова відповідача про те, що зараз в Польщі відбуваються стихійні лиха (потопи) є лише його припущенням, яке нічим не підтверджено і полягають лише в тому, щоб зробити наперекір матері дитини, з якою він перебуває в неприязних відносинах, а сама дитина, яка дуже хоче поїхати з матірю у гості до своїх родичів в Польщу, є заручником амбіцій відповідача. Крім цього, в даний час в Польщі ніяких стихійних лих немає. Просить надати разовий дозвіл на і оформлення виїзних\~документів,\~а також\~на виїзд\~сина позивачки\~-\~[PERSON]\~в Польську\~Республіку у\~супроводі матері\~-\~[PERSON]\~в період\~з 15 липня 2010 року по 31 серпня 2010 року, оскільки при цьому необхідно врахувати час потрібний на оформлення таких документів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дозволу на виїзд дитини за кордон не дасть, оскільки в даний час в Польщі відбуваються стихійні лиха (потопи). Сумніву у нього в тому, що позивачка не планує виїхати за кордон разом із сином на постійне місце проживання, а лише у гості, немає. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягав до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзд в [PERSON] громадян України від 21.01.1994 року, за відсутності згоді одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п.18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина [PERSON] для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, в редакції, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року №380, проїзний документ дитини, за наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлений на підставі рішення суду. У відповідності із ст.2 Конвенції про права дитини (далі - Конвенції), прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави - учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь -якої дискримінації незалежна від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоровя і народження дитини, дї батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. ч.ч. 1,2 ст.3 Конвенції передбачено, що в усіх діях незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобовязуються забезпечити дитині, такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.31 Конвенції, держави - учасниці визнають право дитини на відпочинок і дозвілля, право брати участь в іграх і розважальних заходах, що відповідають її віку, та вільно брати участь у культурному житті та займатися мистецтвом. Держави - учасниці поважають і заохочують право дитини на всебічну участь у культурному і творчому житті та сприяють наданню їй відповідних і рівних можливостей для культурної і творчої діяльності, дозвілля і відпочинку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син - [PERSON] [INFO], який проживає із позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Шлюб між сторонами розірвано 23 листопада 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ИД №004168 від 23.11.2005 року. Позивач працює в управлінні Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі Тернопільської області на посаді головного спеціаліста сектору з контрольно-перевірочної роботи за нарахуванням та сплатою платежів, що підтверджується копією її трудової книжки серії ОД №197434 від 1 червня 2006 року. [PERSON] закінчив 3-й клас Підгаєцької ЗОШ I- III ступенів. Рідна сестра [PERSON] - [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] одружилась із громадянином [PERSON], і з часу її одруження проживає у Польській Республіці, маючи право на постійне проживання у даній державі, що підтверджено свідоцтвом про одруження та копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон виданого на імя [PERSON] [INFO], із особливою відміткою про те, що дана особа має право постійного проживання у Польщі. Згідно ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дані відповідачем в судовому засіданні пояснення щодо причин його відмови у наданні згоди на виїзд дитини за кордон, суд вважає необгрунтованими, не доведеними, такими, що ґрунтуються лише на припущеннях і не дають підстави відповідачу для відмови у наданні згоди на виїзд дитини за кордон у гості до близьких родичів, а тому його відмова надати згоду на виїзд малолітнього [PERSON] Володимировича в супроводі матері за кордон є безпідставною. Крім цього, будь-яких доказів про те, що в даний час, а не раніше, у Польщі відбуваються стихійні лиха відповідачем суду не надано. Аналізуючи вищенаведені\~обставини,\~приймаючи до\~уваги необхідність\~забезпечення інтересів\~неповнолітньої дитини,\~суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, дозволивши малолітньому [PERSON] виїхати за межі території України у супроводі матері - [PERSON], без згоди батька - [PERSON]. \~ \~ \~ \~ На підставі наведеного,

Outcome: approved