overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи на те, що останній являється батьком малолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на утриманні позивачки [PERSON], [INFO], мешканки [INFO]. Відповідач утриманням, вихованням та навчанням дочки [PERSON] не займається, матеріальної допомоги на її утримання добровільно не надає, хоча він має таку можливість, оскільки є працездатним та інших утриманців у нього немає, а тому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі по 350 гривень щомісячно до її повноліття. Позивачка в попередньому судовому засіданні позов змінила, зменшивши суму розміру аліментів та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в сумі 250 гривень на утримання доньки [PERSON] до її повноліття, підтвердивши обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач змінені позовні вимоги визнав, звернувшись до суду з відповідною заявою. Згідно із ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні попереднього судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує законних прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

Комунальне комерційне підприємство «Мариупольтепломережа» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідач не вносить плату за користування опаленням та гарячим водопостачанням в результаті чого з 01.11.2006 року по 01.11.2009 року виникла заборгованість в сумі 517 грн. 62 коп. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та прохав стягнути з відповідачів суму заборгованості. Відповідач до суду не зявився хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У звязку з чим, згідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав: Стаття 162 ЖК України зобовязує власника жилого приміщення своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, до яких, згідно із ст. 67 ЖК України, належить і плата за теплову енергію. Згідно з особовим рахунком відповідач зареєстрований за вказаною адресою. Розмір заборгованості підтверджується розшифровкою особового рахунку з розрахунком боргу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

ККП «Маріупольтепломережа» звернулося з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за теплову енергію в сумі 909 грн.34 коп. за станом на 1.11.2009г. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити, у тому числі і стягнути витрати на ІТЗ в сумі 30 грн. Відповідачка позов визнала і пояснила, що заборгованість утворилася унаслідок важкого матеріального становища. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, оскільки факт порушення у відповідь стороною вимог ст.68 ЖК України знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. З урахуванням матеріального становища відповідачки, суд вважає за можливе розстрочити сплату заборгованості, а також звільнити її від сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON], Чабарівської сільської ради про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розміщений в с. Чабарівка, вул.Гамбург, 430 Гусятинського району, який належить його матері [PERSON], померлій у 2007 році. Відповідно до заповіту, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна покійної. Через те, що правовстановлюючі документи на спадкове майно на імя матері за її життя не видані, немає змоги нотаріально оформити право власності на майно, тому просить у судовому порядку визнати за ним право на спадкування по заповіту на житловий будинок з господарськими спорудами, розміщений в с. Чабарівка, вул.Гамбург, 430 Гусятинського району. Позивач [PERSON] у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив покласти судові витрати на нього. Відповідач [PERSON] у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, від спадкування будинку після смерті [PERSON] відмовляється на користь [PERSON] О.М. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. Згідно ст. 61 ППК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Суд, роз'яснивши сторонам процесуальні наслідки визнання позову, встановивши, що визнання в даному випадку відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позов про визнання права власності на спадкове майно підлягає до задоволення. Враховуючи те, що іншого порядку виготовлення і видачі позивачеві правовстановлюючих документів на успадковане майно законодавством не визначено, позивач фактично прийняв спадщину, [PERSON] відмовилася від спадкування майна після смерті [PERSON], інші спадкоємці відсутні, а тому є підстави у судовому порядку визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розміщений в с. Чабарівка, вул. Гамбург, 430 Гусятинського району в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Михайлівни. Судові витрати по справі покласти на позивача за його клопотанням. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до Сидорівської сільської ради про визнання зава власності на спадкове майно, а саме: на 1/3 частину домоволодіння, що складається з житлового динку літ.А; літня кухня,Б; сарай , В; ворота 1, огорожа 2, колодязь 3, та знаходиться в с.Сидорів по л. Цегольня, 10, Гусятинського району Тернопільської області, посилаючись на те, що вона є задкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 08 січня 1997 жу. В даний час вона хотіла отримати свідоцтво про право на спадщину, але нотаріус у видачі його дмовив у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Представник позивача в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив ззов задовольнити, справу розглядати у попередньому судовому засіданні. Відповідач подав до суду письмову заяву, в якій справу просять розглядати у їх відсутності, ззовні вимоги визнають повністю. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового шення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав івалює рішення про задоволенню позову. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть -:асть у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні переднього судового засідання. Суд, роз'яснивши позивачу процесуальні наслідки визнання позову, встановивши, що визнання в лому випадку відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи, тереси інших осіб, приходить до висновку, що позов про визнання права власності на спадкове майно ллягає до задоволення. Враховуючи те, що іншого порядку виготовлення і видачі позивачеві правовстановлюючих кументів на успадковане майно законодавством не визначено, є підстави у судовому порядку внати за [PERSON] право власності на 1/3 частину домоволодіння, що складається з житлового линку літ.А; літня кухня,Б; сарай , В; ворота 1, огорожа 2, колодязь 3, та знаходиться в с.Сидорів по а. Цегольня, 10, Гусятинського району Тернопільської області. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше ЗО % прожиткового мінімуму, посилаючись на те, що 06 травня 1995 року вона уклала шлюб з [PERSON]. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: донька [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] - 19.04.1999року народження. Доньки проживають з матірю. В добровільному порядку Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає хоча має постійний заробіток. В судовому засіданні Позивач позов підтримала та просила його задовольнити. В судовому засіданні Відповідач позовні вимоги визнав. Суд, заслухав пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи: свідоцтва про народження; довідку про склад сімї, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. 06 травня 1995 року між Позивачем та Відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: донька [PERSON] - [INFO] та донька [PERSON] - [INFO]. Доньки проживають з матірю. В добровільному порядку Відповідач матеріальної допомога на утримання дітей не надає хоча має постійний заробіток. 05 березня 2010 року Марганецьким міським судом винесено рішення про розірвання шлюбу між Позивачем та Відповідачем, яке набрало законної сили 15 березня 2010 року. Відповідно де ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом, у відповідності із ст.183 Сімейного кодексу України. Відповідач працює, отримує заробітну плату, інших утриманців не має, тому повинен сплачувати аліменти. Згідно ст.367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим слухати справу у відсутність відповідача, за матеріалами справи. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що позов підлягає задоволенню, оскільки згідно представленої копії свідоцтва про народження серії І-КГ № 032835 від 01.02.2002 року, [PERSON] має неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матірю, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки в силу ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.181 СК України передбачає засіб виконання обовязків батьків утримувати дитину у вигляді стягнення з матері, батька, за рішенням суду коштів на утримання дитини у частці від доходу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

15.02.2010 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебуває із відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 29.12.2007 року, від вказаного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Оскільки [PERSON] добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання сина, позивач просила суд стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму. В судовому засіданні позивач змінили позовні вимоги і просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму, просила задовільнити позов у попередньому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю та проти їх задоволення у попередньому судовому засідання не заперечував. Вислухавши пояснення сторіта дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання, оскільки є законні підстави для задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], сторони по справі, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. При цьому сторони проживають окремо, відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання сина, що в судовому засіданні відповідач підтвердив. Оскільки згідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, із [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. При цьому відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір присуджених аліментів не повинен складати менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони відповідно до ст. 1 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р. (далі Закон) є дітьми війни. Згідно ст. 6 зазначеного Закону з 01.01.2006 р. їм повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Виплата підвищення до пенсії мала здійснюватись відповідачем. Всупереч положень ст. 22 Конституції України, якими передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, п.17 ст. 77 та ст. 110 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 р.» від 20.12.2005 р. та п. 12 ст. 71 ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено на 2006 та 2007 роки відповідно. Пунктом 41 розділу ІІ ЗУ « Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. положення статті 6 Закону, було викладено в новій редакції, відповідно до якої право на державну соціальну допомогу дітям війни було обмежено, проте рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. положення, що призупиняли дію ст. 6 Закону, було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втратили свою чинність з дня їх ухвалення. Позивачка вважає, що зупинивши Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 р.» дію ст. 6 Закону на 2006 р., було грубо порушено положення основного Закону, тому відповідач зобовязаний здійснити нарахування державної соціальної допомоги в розмірі 30% .

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони відповідно до ст. 1 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р. (далі Закон) є дітьми війни. Згідно ст. 6 зазначеного Закону з 01.01.2006 р. їм повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Виплата підвищення до пенсії мала здійснюватись відповідачем. Всупереч положень ст. 22 Конституції України, якими передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, п.17 ст. 77 та ст. 110 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 р.» від 20.12.2005 р. та п. 12 ст. 71 ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено на 2006 та 2007 роки відповідно. Пунктом 41 розділу ІІ ЗУ « Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. положення статті 6 Закону, було викладено в новій редакції, відповідно до якої право на державну соціальну допомогу дітям війни було обмежено, проте рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. положення, що призупиняли дію ст. 6 Закону, було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втратили свою чинність з дня їх ухвалення. Позивачі вважають, що зупинивши Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 р.» дію ст. 6 Закону на 2006 р., було грубо порушено положення основного Закону, тому відповідач зобовязаний здійснити нарахування державної соціальної допомоги в розмірі 30%.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] зазначила, що 05 червня 2004 року між нею [PERSON] і [PERSON] у виконавчому комітеті Козарівської сільської ради було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис про одруження за №4. Від спільного проживання в шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне проживання між нею та відповідачем склалося невдало. Вони втратили почуття взаємоповаги, любові. Чоловік постійно ображав її, обманював, зраджував у подружній вірності. Більше року спільно не проживають. Шлюб носить формальний характер. Заявлені позовні вимоги підтримала повністю, просила шлюб розірвати, справу розглянути в її відсутності, оскільки зявитися в судове засідання можливості немає через сімейні обставини, про що подала суду письмове клопотання. Відповідач позову не визнав, просив надати термін для примирення і збереження сімї, в судове засідання не прибув повторно. Суд, вивчивши позовну заяву, заяви сторін, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З свідоцтва про одруження серія І-НМ №114423, виданого 05 червня 2004 року Козарівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області вбачається, що 05 червня 2004 року між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] в Козарівській сільській раді було зареєстровано шлюб, актовий запис №4. Від спільного проживання в шлюбі в подружжя народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія І-НМ №007823, виданим Козарівською сільською радою 12 квітня 2005 року. [PERSON] проживає в с.Козарі, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується довідкою №41, виданою 02 лютого 2010 року виконавчим комітетом Козарівської сільської ради. Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірвані шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. За наведених вище обставин та доказів, досліджених та перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе. Сторони тривалий час не підтримують подружні стосунки, у позивача наявне стійке волевиявлення на припинення шлюбу. Крім того, суд не зобовязаний призначати сторонам строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Викладені обставини свідчать про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. Враховуючи прохання позивача, матеріальне становище сторін по справі, суд вважає, що судові витрати слід покласти на відповідача по справі. На підставі ст.ст.109, 110, 112 ч.2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

19 квітня 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на час навчання сина - [PERSON] - [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 300грн., щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази та давши їм оцінку у їх сукупності приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно із матеріалів справи сторони мають сина - [PERSON] [INFO]. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу сину на час його навчання. Згідно довідки № 615-03 від 03.03.2010 року [PERSON] є студентом першого курсу денного, державного відділення філології та журналістики факультету Полтавського державного педагогічного університету імені Короленка в м. Полтава. Відповідач не надав суду жодних доказів про надання допомоги на утримання дитини. Згідно ч. З ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу ) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом . Згідно ч. 1 ст. 193 СК України влаштування дитини до навчального закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням. Згідно ч. 2 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участь в утриманні дитини, влаштовані до навчального закладу, аліменти на дитину можуть стягуватися з них на загальних підставах. Згідно ст.198 СК України батьки зобовязані, утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть її надати. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього кодексу. Оскільки позивач за даним позовом звільнений від сплати судових витрат, то згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує їх з відповідача в сумі 51грн., та 120 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного і

Outcome: approved