overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи тим, що вона 7 вересня 2007 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON]. Даний шлюб у неї перший, від якого є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], яка залишається проживати разом з позивачкою. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося з-за взаємного непорозуміння, втрати почуття та несумісності характерів. Шлюбні відносини з відповідачем припинилися з січня 2009 року. Спільне господарство не ведеться. Спору про розподіл майна що є їхньою сумісною власністю на даний час немає. Подальше подружнє життя та збереження сім`ї вважає не можливим. В попередньому судовому засіданні позивачка наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні вимоги позивачки визнав та згоден на розірвання шлюбу. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до вимог ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] дійсно 7 вересня 2007 року був укладений шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Теплодарського міського управління юстиції Одеської області. Цей факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД №055260, актовий запис №71. Даний шлюб у сторін перший, від якого є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ЖД №186474 виданого відділом РАЦС Теплодарського міського управління юстиції Одеської області 02.07.2009 року). Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося з-за взаємного непорозуміння, втрати почуття та несумісності характерів. Шлюбні відносини між ними припинилися з січня 2009 року. Спору про розподіл майна, що є їхньою сумісною власністю на даний час немає. Таким чином , визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ст. ст. 105, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки відповідач [PERSON] визнав позов, суд вважає можливим розірвати шлюб між сторонами, так як між ними склалися відносини, при яких збереження сім`ї стає не можливим. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

Позивач 26 травня 2010 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання дитини - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з 20 червня 2003 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя з відповідачем у неї народилась дитина [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Оскільки, на день звернення до суду, їх сім"я розпалась, сторони проживають окремо, вона потребує матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на її (позивача) користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] до її повноліття та рішення суду допустити до негайного виконання у розмірі сум платежів за один місяць. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги та просила суд задовольнити їх. В судове засідання відповідач не зявився, проте 23.06.2010 року ним було надано заяву з проханням розглянути справу без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що від шлюбу, який зареєстрований 20 червня 2003 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Кривого Рогу, актовий запис № 220 ( а.с.З), у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO], про що свідчать ксерокопія свідоцтва про народження дитини (а.с.5). Згідно закону батьки повинні матеріально утримувати свою неповнолітню дитину, тому суд задовольняє вимоги позивача. Не надання відповідачем матеріальної допомоги на дочку знайшло своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

28.05.2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом, пояснюючи, що відповідач зареєстрований та проживає у [INFO] та зобов*язаний щомісячно вносити плату за використану електроенергію згідно з показниками електролічильника не пізніше 10 числа місяця, який слідує за розрахунковим. Від виконання цих обов*язків відповідач ухиляється та порушує порядок сплати за використану електроенергію, у зв*язку з чим станом з року до року заборгованість складає 2350, 00 грн., яку він добровільно не сплачує, тому просив стягнути на його користь примусово, а також стягнути з відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 гр. У судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягає та не заперечує проти прийняття судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з*явився без поважних причин, належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки, заперечень проти позову не надав, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ст. 526 ЦК України, обов*язки повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до Закону України «Про електроенергетику» та п. 20 Правил користування електроенергією для населення, споживач електроенергії зобов*язаний вносити плату за використану електроенергію щомісячно згідно з показниками приладу обліку електроенергії по затвердженим тарифам на елекроенергію, а у противному випадку заборгованість може бути стягнута в примусовому порядку. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований та проживає у [INFO] і зобов*язаний щомісячно не пізніше 10 числа місяця, який слідує за розрахунковим, вносити плату за використану електроенергію. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, який не оспорюється відповідачем, останній ухиляється від належного виконання цих обов*язків і за період з року до року заборгованість складає 2350, 00 грн., яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути 30 гр. витрат на інформаційно- технічне забезпечення, а в дохід держави 51 гр. судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 220 грн. На підставі ст. 526 ЦК України, Закону України «Про електроенергетику», Правил користування електроенергією для населення, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Свій позов позивачка мотивує тим, що з 24.08.2005 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. В даний час позивачка знаходиться у відпустці по догляду за сином [PERSON] до досягнення ним трирічного віку та отримує щомісячно державну допомогу, інших доходів не має, тому має скрутне матеріальне становище та потребує допомоги з боку чоловіка, як передбачає ст. 84 ч.2 Сімейного Кодексу України. Відповідач в добровільному порядку своїх обов'язків по утриманню дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення останньою трирічного віку не виконує, що й змусило позивачку звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на її утримання. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця і до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісяця і до досягнення сином [PERSON] трьох років. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що відповідач має можливість надавати допомогу на утримання дружини з наступних підстав: - позивачка по справі знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення останньою трирічного віку та отримує щомісячно державну допомогу, інших доходів не має, має скрутне матеріальне становище та потребує допомоги з боку чоловіка; - ст. 84 ч.2 Сімейного Кодексу України визначає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років; - відповідач по справі є працездатною людиною, а тому має можливість працювати та утримувати дружину на час відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди про утримання позивачки, то суд приходить до висновку, що аліменти на користь позивачки на її утримання підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця і до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьохрічного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

30.04.2010 року позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, втрачено почуття любові, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. На даний час вони спільного господарства не ведуть, сім'я носить формальний характер, подружні стосунки не підтримують, з січня 2010 року проживають окремо. В попередньому судовому засіданні позивач підтримав позов. Пояснив, що на даний час від фактичних шлюбних стосунків з іншою жінкою має двох малолітніх дітей. Відповідач в попереднє судове засідання не з'явилась, подала нотаріально посвідчену заяву у якій не заперечувала проти розірвання шлюбу та просила розглядати справу у її відсутність. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, беручи до уваги заяву відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 17.02.1990 року, від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно та на своє утримання в розмірі 1/6 частин всіх видів заробітку щомісячно оскільки відповідач не надає їй матеріальну допомогу і яку просить стягнути в судовому порядку. В ході розгляду справи позивач позов підтримала, просить суд стягнути аліменти, пояснила, що відповідач не надає матеріальну допомогу на її утримання та утримання дітей, хоча офіційно працює і має таку можливість, вони проживають окремо, діти проживають з нею. Просить позов задовольнити. Відповідач для розгляду справи в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду належним чином оповіщений, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд заслухавши позивача, дослідивши надані докази, в межах позовних вимог, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 22.09.2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ТП № 274911(а.с. 2). Від шлюбу мають 2- дітей дочку [PERSON], [INFO], та [PERSON], 08.09.2009. Копіями свідоцтва про народження дітей серії 1-ТП № 118335, та І-ТП № 104537( а.с. 3,4) підтверджується факт запису в якості батька відповідача. Відповідач кошти на утримання дітей та дружини не надає. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. У відповідності до ст.ст. 182,183 СК України, суд з врахуванням того, що відповідач працездатний, має постійне місце роботи, стабільний дохід, а також з врахуванням наявності двох дітей приходить до висновку про можливість визначення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача в розмірі 1/3 частини, оскільки згідно ст. 184 СК України розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина з якою проживають діти, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3- років. Згідно п.1 ч.І ст.367 ЦПК України рішення в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача стягуються витрати на інформаційно- технічне забезпечення, та на користь держави стягується судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Верхньопокровської сільської ради Старобільського району Луганської області про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування свого позову позивачка посилається на те, що 7 жовтня 2009 року померла її матір [PERSON]. Те, що позивачка є донькою померлої, підтверджується свідоцтвом про її народження. Внаслідок укладення шлюбу, прізвище позивачки «Пашко» змінено на «Шутюк», про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу. На випадок своєї смерті матір позивачки залишила заповіт на її імя, посвідчений виконкомом Верхньопокровської сільської ради Старобільського району Луганської області від 19 червня 2008 року за реєстраційним № 275. Позивачка є спадкоємицею першої черги після смерті матері. Позивачці стало відомо, що матір була власницею земельної ділянки (паю), яка розташована на території Верхньопокровської сільської ради Старобільського району та ощадного внеску, який зберігається у філії Старобільске відділення № 589 ВАТ «Ощадний банк». Все майно матір і заповідала позивачці за заповітом. В установлений законом шестимісячний строк позивачка не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини по причині її усвідомлення, що будь-яких дій щодо отримання нею спадщини робити не потрібно, оскільки вона поховала матір, після її смерті прийняла у власність документи, які посвідчують право власності на земельну ділянку та ощадний внесок, стала володіти та користуватися спадковим майном. І тому вважала, що спадщина нею фактично прийнята. Також у період, визначений законом для прийняття спадщини, позивачка проживала у віддаленому від місця прийняття спадщини м. Рубіжному Луганської області, тому не мала матеріальної можливості подати заяву про прийняття спадщини до Старобільської державної нотаріальної контори або приватного нотаріуса Старобільського нотаріального округу. Коли позивачка звернулась до приватного нотаріуса з питань оформлення спадкових прав на майно матері, зясувалось, що позивачкою було пропущено строки для прийняття спадщини, у звязку з цим нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала та просила суд визначити їй додатковий строк протягом двох місяців, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], яка померла 7 жовтня 2009 року. Крім того, просила суд розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши заву позивачки, вислухавши представника відповідача, який цілком визнав позовні вимоги позивачки і не заперечував проти їх задоволення, та беручи до уваги, що визнання позову представником відповідача не суперечить закону і не порушує права і свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просила визнати відповідача такою, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона, згідно договору дарування від 23.09.2005 року, є власником квартири за вищевказаною адресою. [PERSON] є матір'ю позивачки, яка з 2012 року у вищевказаній квартирі не проживає, так як виїхала до Російської Федерації та проживає в [INFO]. Факт реєстрації відповідача за адресою: [ADDRESS] перешкоджає позивачу розпоряджатися своєю квартирою, у звязку з чим вона просить позовні вимоги задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи відповідачі були повідомлені належним чином через ЗМІ, позивач просила про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судовим розглядом встановлено, що позивач на підставі договору дарування квартири від 23.09.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). З акту обстеження вищевказаного житлового будинку від 17.07.2015 року, проведеного депутатом Балаклійської міської ради [PERSON] в присутності свідків, вбачається, що відповідач [PERSON] не мешкає у даній квартирі з 2012 року (а.с. 12). Суд приходить до висновку про достовірність та правдивість фактів, що містять матеріали справи, а також доводів, наведених [PERSON] в позовній заяві у підтвердження своєї правової позиції. Реєстрація відповідача в квартирі, що належить позивачу, безперечно обмежує її права власника по користуванню нерухомим майном. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги, мотивуючи, що відповідач проживає в [INFO] на протязі тривалого часу ухиляється від сплати за водопостачання та водовідведення, в результаті чого, виникла заборгованість, яка станом на 01.08.2009р. складає 2151,48 грн. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та витрати по сплаті інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Представник позивача за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що в 2002 році придбала квартиру, в якій вже було встановлено лічильник на воду, а також зазначила, що жодного разу після придбання кватири лічильник на повірку до міськводоканалу не відвозила, чи складався акт по встановлення лічильника, а також ким він встановлювався та пломбувався не знає. Крім того вказала, що не знала про необхідність періодичної повірки лічильника. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд встановив, що відповідач являється абонентом МКП «ВУВКГ м.Херсона» по водопостачанню та водовідведенню, своєчасно не вніс оплату за надані послуги, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 01.08.2009 р. складає 2151,48 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00грн. сплачені позивачем. Відповідно до ст.67 ЖК України - плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Відповідно ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст.527 ЦК України - боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач не оспорювала факт надання позивачем їй послуг з водопостачання та водовідведення, а незнання законодавства не звільняє від відповідальності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги, мотивуючи, що відповідач проживає в [INFO] на протязі тривалого часу ухиляється від сплати за водопостачання та водовідведення, в результаті чого, виникла заборгованість, яка станом на 02.12.2009 р. складає 772,45 грн. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та витрати по сплаті інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Представник позивача за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, розмір заборгованості не спорював. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд встановив, що відповідач являється абонентом МКП «ВУВКГ м. Херсона по водопостачанню та водовідведенню, своєчасно не вніс оплату за надані послуги, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 02.12.2009 р. складає 772,45 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00грн. сплачені позивачем. Відповідно до ст.67 ЖК України - плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Відповідно ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст.527 ЦК України - боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved