Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати недійсним договір дарування від 5.12.08 р. житлового будинку, що розташований в с. Троїцьке Біляївського району вул.. Дністровська, 17, своєму онукові [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що з онуком була домовленість про укладення договору довічного утримання оскільки він обіцяв доглядати її до смерті, але фактично був укладений договір дарування, правові наслідки якого вона не розуміла. В свою чергу [PERSON] подав до суду зустрічний позов, в якому просить зобовязати [PERSON] не чинити йому перешкод в користуванні житловим будинком та літньою кухнею посилаючись на те, що відповідачка у його відсутність самовільно заходить до будинку, а літню кухню закрила і ключі не передає. В судовому засіданні позивачка на позові наполягала, а зустрічний позов не визнала. При цьому пояснила, що надіялась на те, що після передачі житлового будинку відповідач буде доглядати за нею, хоча домовленості з ним про це не було і він догляд не обіцяв. Після оформлення договору дарування нотаріус ознайомила її зі змістом та спитала, чи розуміє вона, що дарує будинок, на що вона дала стверджувальну відповідь. Після оформлення договору онук став ухилятись від догляду за нею, з його дружиною виникають сварки, а тому на цей час вона живе у свого сина. Оскільки в літній кухні знаходяться її особисті речі, то закрила її, але ніяких перешкод позивачу не чинить. Представник відповідача в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав, а на задоволенні зустрічного позову наполягав. При цьому пояснив, що [PERSON] мала намір подарувати будинок своєму онукові, домовленості про догляд за нею не було, нотаріусом їй було розяснено суть та зміст договору дарування, оскільки [PERSON] перешкоджає [PERSON] користуватись літньою кухнею, а в житловий будинок входить самовільно, просить зобовязати її не чинити такі дії. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила. що [PERSON] заявляла про своє бажання подарувати будинок онукові [PERSON], підготувала для цього всі необхідні документи. Нотаріус їй розяснював, що після підписання договору вона не буде власником будинку, який дарує. [PERSON] його прочитала та підписала. Домовленості з [PERSON] про забезпечення догляду не було. Державний нотаріус в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив. Заслухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні первісного та зустрічного позову необхідно відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 5.12.2008 року державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори було посвідчено договір дарування, за яким [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в с. Троїцьке, вул. Дністровська, 17 (а.с.5) Згідно ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. З пояснень позивачки в судовому засіданні вбачається, що вона мала намір укласти з відповідачем саме договір дарування, а не довічного утримання, оскільки домовленості між ними про забезпечення догляду не було, ніякого матеріального забезпечення вона від відповідача не вимагала і він їй цього не обіцяв. Згідно ч.1 ст.229 ЦК України, якщо особа. яка вчинила правочин, помилилась, щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязки сторін. В судовому засіданні не були встановлені обставини, які б свідчили про те, що позивачка уклала договір дарування під впливом помилки. Позивачка в судовому засіданні не заперечувала, що нотаріус розяснював їй суть дарування та зміст договору дарування. Цю обставину підтвердила і свідок [PERSON], яка була присутня при укладенні договору, а тому суд вважає, що положення п.6, 8-9 договору позивачці були зрозумілі і дарування будинку відповідало її внутрішній волі. Відповідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Суд вважає, що при укладенні договору дарування між позивачкою та відповідачем були додержані всі вимоги ст.203 ЦК України, а тому підстав для визнання його недійсним суд не знаходить. При цьому суд вважає, що помилка позивачки щодо розрахунку на довічний догляд взамін на будинок не має правового значення. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. [PERSON] заперечувала в судовому засіданні про створення перешкод [PERSON] в користуванні житловим будинком та літньою кухнею, а позивач за зустрічним позовом доказів, які б підтверджували його вимоги, не надав, а тому суд не знаходить підстав для задоволення і зустрічного позову.

Outcome: dismissed