Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовом про визнання права власності на ? частину квартиру, посилаючись на те, що у 1981 році вступила в зареєстрований шлюб з [PERSON] під час перебування у шлюбі придбали квартиру, яка зареєстрована у комунальному підприємстві на імя відповідача. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд визнати за нею право власності на ? частину квартирі, та стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач у судовому засіданні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні відповідачем позову ухвалюється рішення в порядку, встановленому статтею 174 ЦПК України. Допитавши сторони, дослідивши письмі матеріали та надані докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та відповідність їх чинному законодавству, й відповідно задоволенню, виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 10 січня 1981 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Жовтневим відділом ЗАГСу м. Кривого Рогу, про що здійснено актовий запис № 18 від 10.01.1981 року. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 30 вересня 2002 року відповідач придбав квартиру [ADDRESS]. Право власності зареєстровано на імя відповідача комунальним підприємством ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», про що здійснено запис: 627 в книзі: 9-2ПВ-26. Сімейним кодексом України встановлено, що «майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.» Згідно ст. 368 ЦК України спільною сумісною власністю визначається власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них. Статтею 8 закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» порядок визначення частки у спільній власності визначається договором або законом.. ст. 355 Цивільного кодексу України встановлена презумпція дії правового режиму спільної власності, що не визначає порядок вирішення питання виділення частини спільної власності кожному співвласнику. Статтею 370 ЦК України передбачено, що частки кожного із співвласників при спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено судом. Таким чином, аналізуючи зібрані в справі докази, у їхні сукупності, суд дійшов до висновку про доведеність позовних вимог позивачем про заподіяння матеріальної шкоди затопленням квартири, а отже дані позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» з відповідача слід стягнути відшкодування судових витрат на користь позивача, сплачених, як: оплату за проведення експертизи в розмірі 150 гривень, судовий збір у розмірі 51 гривня, витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 37,00 грн.

Outcome: approved