Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 18 липня 1987 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини з дружиною не підтримує з січня 2007 року. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. Оскільки наміру зберігати сім»ю він не має, а через органи РАЦСу припинити шлюб відповідач відмовляється, просив розірвати його в судовому порядку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, в поясненнях зіслався на обставини, викладені в поданій до суду заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнала повністю, суду пояснила, що фактично їх сім »я припинила своє існування з січня 2007 року, з того часу вони проживають разом лише як сторонні люди. Вважає, що вони обоє винні у ропаді сім»ї. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. З cm. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 cт. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 липня 1987 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ОК № 094621, виданим 20.05.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2007 року, приймати міри для збереження сім»ї жоден з подружжя не бажає, в сім»ї відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага. Сторони продовжують проживати разом, проте кожен з них веде самостійне життя. Обоє з подружжя підтвердили, що сім»я фактично розпалась, їх шлюб носить формальний характер, не відповідає їх інтересам. Встановлено, що конфлікт між подружжям носить глибинний характер, причини розладу подружніх відносин є справжніми. Ці обставини свідчать про недоцільність надання строку для примирення сторін. З урахуванням зазначених обставин, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та є підставою для його розірвання. У відповідності до cт. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі до суду заяви позивачем були сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 гривень, що підтверджується квитанцією від 21.05.2010 року. Вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. При отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу сторони необхідно звільнити від сплати державного мита на підставі п. 18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито». На підставі викладеного, cт.cт. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved