Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-31 00:00:00

05.10.2009 року Відкрите акціонерне товариство „[PERSON] Аваль звернулися до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Під час розгляду даної цивільної справи позивачем було змінено найменування банку на Публічне акціонерне товариство „[PERSON] Аваль (далі [PERSON]), що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, статутом, копія яких знаходиться в матеріалах справи (а.с.88-92). Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначав, що 15.04.2008 року між Банком в особі філії Харківської обласної дирекції та громадянином України [PERSON] було укладено Генеральну кредитну угоду № 07-01-77-08. 15.04.2008 року між банком та відповідачем у відповідності до Генеральної кредитної угоди було укладено Кредитний договір № 010-2/07-01-0357-08 з урахуванням змін, які були внесені в подальшому за згодою сторін до кредитного договору шляхом укладення додаткового договору № 1 від 25.09.2008 року, додаткового договору № 2 від 14.11.2008 року та договору про внесення змін № 3 від 23.01.2009 року. На умовах кредитного договору [PERSON] надав позичальнику кредит у сумі 300\~000 доларів США, зі сплатою 14,5% річних за користування кредитними коштами, строком по 15.04.2018 року. Проте, зобовязання щодо повернення кредитної заборгованості позичальником належним чином не виконуються. У звязку з чим станом на 18.09.2009 року сума заборгованості відповідача перед банком становить 300\~654 доларів США, з яких: -271\~283,80 доларів США сума заборгованості за кредитом; -26\~788,75 доларів США прострочена сума заборгованості по оплаті відсотків за користування кредитними коштами; -413,64 доларів США сума пені, нарахована за порушення строку погашення кредиту; - 2\~167,81 доларів США сума пені, нарахована за порушення строку погашення відсотків за користування кредитними коштами. 15.04.2008 року між банком та відповідачем у відповідності до Генеральної кредитної угоди було укладено Кредитний договір № 010-2/07-01-0358-08 з урахуванням змін, які були внесені в подальшому за згодою сторін до кредитного договору шляхом укладення додаткових договорів № 1 від 15.04.2008 р., № 2 від 25.09.2008 року, додаткового договору № 3 від 14.11.2008 року та договору про внесення змін № 4 від 23.01.2009 року. На умовах та положеннях кредитного договору [PERSON] надав позичальнику кредит у сумі 195\~000 доларів США, зі сплатою 14,5% річних за користування кредитними коштами, строком по 15.04.2018 року. Зобовязання щодо повернення кредитної заборгованості позичальником належним чином не виконуються. Станом на 18.09.2009 року сума заборгованості [PERSON] перед Банком за Кредитним договором № 010-2-07-01-0358-8 від 15.04.2008 року становить 210\~469,59 доларів США, з яких: -189\~670,05 доларів США сума заборгованості за кредитом; -19\~051,16 доларів США прострочена сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитними коштами; -179,79 доларів США сума пені, нарахована за порушення строку погашення кредиту; -1\~568,59 доларів США сума пені, нарахована за порушення строку погашення відсотків за користування кредитними коштами. На підставі викладеного [PERSON] звернувся до суду із позовом, яким просив стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості, яка виникла у звязку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору № 010-2/07-01-0357-08 від 15.04.2007 року у розмірі 300\~654 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18.09.2009 року складає 2\~406\~494,75 грн. та стягнути з відповідача суму заборгованості, яка виникла у звязку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору № 010-2/07-01-0358-08 від 15.04.2008 року у розмірі 210\~469,59 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18.09.2009 року складає 1\~684\~640,69 грн. та сплачені позивачем судові витрати в сумі 1820 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд позов Банку задовольнити, ухвалити по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать дані, які знаходяться в матеріалах справи (повідомлення про вручення поштового відправлення, яке отримано відповідачем 13.05.2010 року), заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.04.2008 року між Банком та [PERSON] було укладено Генеральну кредитну угоду № 07-01-77-08, на підставі цієї угоди кредитор, зобовязується надавати позичальнику кредитні кошти в порядку та на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї угоди (п.1.1). Кредитор надає позичальнику кредитні кошти на умовах їх забезпечення, цільового використовування, строковості, повернення та плати за користування (п. 2.1). При підписанні цієї угоди позичальник гарантує, що ця угода є дійсним і обовязковим законним зобовязанням позичальника, порушення якої є умовою для застосування санкцій проти нього (п.3.1). Позичальник зобовязався використати отримані кошти і забезпечити повернення одержаних кредитів та сплату нарахованих відсотків відповідно до умов кредитних договорів, укладених в рамках цієї угоди (п.5.1). За порушення строків повернення кредитів, сплати відсотків за користування кредитними коштами, встановлених згідно умовами кредитних договорів, використання кредитних коштів не за цільовим призначенням, сплачувати кредитору додатково до встановленої відсоткової ставки за кредит, штрафні санкції (п.5.2). Кредитор має право у разі виникнення у позичальника простроченої заборгованості за отриманими кредитами або прострочення сплати відсотків по ним, виявлення фактів нецільового використання кредитів стягувати штрафні санкції, що передбачені Угодою (п. 6.1). 15.04.2008 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 010-2/07-01-0357-08, відповідно до якого [PERSON], у відповідності до Генеральної кредитної угоди № 07-01-77-08 від 15.04.2008 року надає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах: розмір кредиту 300\~000 доларів США, процента ставка 14,5 відсотків річних. Погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку погашення кредитної заборгованості та сплати страхових платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на позичковий рахунок (п.1.5.1). Нараховані проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту в строк, передбачений в графіку погашення кредитної заборгованості та сплати страхових платежів (п.1.5.1.1). Пунктом 1.5.1.3 сторона договору було встановлений порядок погашення заборгованості. Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобовязань за Договором (п.1.9.1). Відповідно до п. 1.11.1 кредитного договору сторони дійшли згоди, що всі платежі для повернення суми кредиту та сплати процентів повинні здійснюватися позичальником у валюті кредиту, в строки та на умовах встановлених цим договором. Проте відповідач свої зобовязання за даним кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого виникла заборгованість, яка становить 300\~654 доларів США. 15.04.2008 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 010-2/07-01-0358-08, відповідно до якого розмір кредиту становить 195\~000 доларів США, процента ставка якого - 14,5 відсотків річних. Проте умови цього договору [PERSON] не виконав належним чином, у звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 210\~469,59 доларів США, яку [PERSON] просе стягнути на підставі п. 1.9.1 Договору. Банком на адресу [PERSON] 26.06.2009 року було направлено вимогу про усунення порушення, проте відповідачем вимога Банку не виконана. Представником позивача надано документи, відповідно до яких [PERSON] має банківську ліцензію № 10 на право здійснювати банківські операції, визначені ч. 1 п.5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України „Про банки і банківську діяльність та має дозвіл на ведення кореспондентських рахунків банків (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті; відкриття кореспондентських рахунків в уповноважених банках України в іноземній валюті та здійснення операцій за ними. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, Декрету Кабінету Міністрів „Про державне мито, а саме: з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави 1 % від розміру задоволених вимог за позовом, але не менш ніж 51 гривні, а також витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 р. N 1258 Про затвердження порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ та їх розмірів. На основі викладеного,

Outcome: approved