Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-06 00:00:00

Позивач 09.04.2008 року звернувся до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 25.12.2007 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу на праві власності автомобіля [NUMBER] під керуванням співробітника підприємства [PERSON] та автомобіля ЗАЗ -1105 «Таврія», державний номер [NUMBER], під керуванням власника [PERSON] Вина останнього підтверджується даними протоколу ДН № 226061 від 26.12.2007 року, протоколом огляду місця події і схемою до нього, протоколом медичного огляду № 7945, а також постановою Ленінського районного суду від 23.01.2008 року по справі №3-460/2008 року. Зазначає, що належний йому на праві власності автомобіль отримав механічні ушкодження. Згідно висновку атотоварознавчого дослідження про визначення величини матеріального збитку, складеного незалежним оцінювачем [PERSON], суму завданої матеріальної шкоди 18\~924 грн.06 коп., яку просив суд стягнути із відповідача на свою користь у відшкодування шкоди разом із понесеними судовими витратами (а.с.2-3). У звязку із заміною складу суду ухвалою від 24.08.2008 року розгляд справи розпочато спочатку (а.с.28). Ухвалою суду від 20.10.2008 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних позовних вимог залучено учасника даної дорожньо-транспортної події [PERSON] (а.с.31). В подальшому позивач збільшив розмір позовних вимог, посилаючись на висновок повторного автотоварознавчого дослідження, згідно до якого матеріальні збитки, завдані йому внаслідок ДТП, складають 27\~762грн.06коп., тому просив суд стягнути із відповідача на свою користь у відшкодування шкоди суму у розмірі, зазначеному оцінювачем та додатково сплачені судові витрати (а.с.88-89). В період із 16.02.2009 р. по 07.07.2009р. провадження по справі зупинялось у звязку із призначенням судової автотехнічної експертиз (а.с.64-65,83). У судовому засіданні представники позивача, діючі за довіреностями [PERSON], [PERSON], [PERSON], посилаючись на обставини позову та висновки автотоварознавчого дослідження, уточнені позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, у своїх поясненнях він та його адвокат [PERSON] в обґрунтування заперечень посилалися на необґрунтованість позовних вимог у звязку із недоведеністю вини [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної події, відсутність причинного звязку між його діями та завданою позивачеві матеріальною шкодою. Від заявленого клопотання щодо проведення автотехнічної експертизи відповідача у судовому засіданні року відмовився. Третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та день розгляду справи у судове засідання не зявився, до суду надіслав письмове клопотання, у якому просив суд розглядати справу без своєї участі за наявними матеріалами. За згодою сторін розгляд справи проводився без участі вказаної особи. Підставою звернення позивача до суду із позовом є захист прав та майнових інтересів потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власника автотранспортного засобу на отримання відшкодування шкоди. При вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, законів України, практику Верховного Суду України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, адвоката, з`ясувавши обставини у справі та перевірив їх письмовими доказами вважає, що позовні вимоги не належать до задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія ЯАА № 664729, виданого 10.07.2002 року, автомобіль моделі Сеат Толедо, реєстраційний номер [NUMBER] на праві приватної власності належав позивачеві. Відповідач є власником автомобіля ЗАЗ -1105 «Таврія», державний номер [NUMBER] (а.с.10 ). 25.12.2007 року об 20 год.45 хв. на автодорозі по пр.Героїв у м.Дніпропетровську за участю даних автотранспортних засобів під керуванням водія [PERSON], який керував автотранспортом позивача на підставі подорожнього листа (а.с.11) та [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої обидва автомобілі отримали механічні ушкодження. Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 25.12.2007р., письмових пояснень учасників, протоколу огляду місця ДТП та схеми до нього, по пр.Героїв у м.Дніпропетровську [PERSON], рухався із лівим поворотом на вул.Набережна Перемоги у стані алкогольного спяніння, при зміні напрямку руху не переконався у його безпеці і скоїв зіткнення із автомобілем Сеат Толедо, тим самим порушив п.2.9 п.10.1 Правил дорожнього руху (а/м № 2-2617/08). За клопотанням відповідача [PERSON] ухвалою суду від 16.02.2009 року по справі призначалася судова автотехнічна експертиза з метою зясування технічної можливості учасників дорожньо-транспортної події уникнути зіткнення, причинного звязку із наслідками ДТП та інших питань, що потребують спеціальних знань у сфері використання автотехніки, яка не виконана з причини несплати її вартості відповідачем (а.с.64-65, 81). Постановою судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.01.2008 року [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.124, 130 ч.1 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави (а.с. 9). У відповідності до ч.4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, тобто є обставиною, яка не потребує доказування. Таким чином, аналізуючи докази у справі, суд приходить до висновку, що вина водія [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді 25.12.2007 року є встановленою. У відповідності до ч.1,2,5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно до ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди. Як вбачається із висновку автотоварознавчого дослідження, складеного 20.08.2009 року субєктом оціночної діяльності [PERSON], за результатами огляду пошкодженого автотранспорту Сеат Толедо 12.08.2008 року, завдана позивачу внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди матеріальна шкода складає 27\~762 грн.06 коп., згідно розрахунку визначена у сумі вартості відновлювального ремонту автомобіля (п.2.4. висновку) (а.с.93-95). За змістом ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається за реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Із пояснень представника позивача та досліджених у судовому засіданні письмових доказів встановлено, що будь-яких витрат, повязаних із відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, підприємством не здійснювалося, на момент розгляду спору автомобіль на балансі позивача не перебуває (а.с.144). На підставі управлінського рішення ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» від 10.08.2009 року, у звязку із непридатністю для використання, автомобіль Сеат Толедо, державний номер [NUMBER], залишковою вартістю 11\~207грн.79коп., реалізовано згідно до біржового договору купівлі-продажу від 16.11.2009 року, за ціною 17\~800 грн. [PERSON] (а.с.139,140). Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності, суд першої інстанції вважає, що розрахована з урахуванням вартості відновлювального ремонту автомобіля, сума майнової шкоди у розмірі 27\~762 грн.06 коп., не є збитками ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» у розумінні ст.22 ЦК України, у звязку із чим не підлягає стягненню у відшкодування. Зважаючи на неодноразові розяснення представникові позивача в ході розгляду справи покладеного, в силу ст.60 ЦПК України, обовязку на доказування обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, права на уточнення позовних вимог, суд, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку щодо необґрунтованості доводів позивача, у звязку із чим вважає за необхідне відмовити Відкритому акціонерному товариству «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» у задоволенні позову до [PERSON], третя особа [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо компенсації понесених судових витрат, суд враховує, що позивач від їх сплати не звільнений, його позовні вимоги не належать до задоволення, тому відшкодуванню за рахунок відповідача також не підлягають. З урахуванням вищенаведеного,

Outcome: dismissed