Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів в якому просить визнати право власності на будинок № 43 по вулиці Аральській в місті Харкові. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16 серпня 2002 року помер [PERSON], який був власником вищезгаданого будинку та утримував її з 2000 року. Спадковим майном померлого є будинок № 43 по вулиці Аральській в місті Харкові. У судовому засіданні [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали та просила задовольнити їх у повному обсязі, відповідачі [PERSON], [PERSON] до суду не зявилися, але надали заяви якими позов визнали в повному обсязі. Представник Харківської міської ради до суду, попри належне та своєчасне повідомлення про час та місце розгляду справи, не зявився, причини неявки суду не повідомив. За таких підстав суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідачів. Проаналізувавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та зваживши всі доводи, що наведені у позові, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до Харківської міської ради, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріали справи свідчать про те, що 16 серпня 2002 року помер спадкодавець [PERSON], якому належав на праві власності житловий будинок № 43 по вулиці Аральській в місті Харкові. Після смерті [PERSON] на спірне домоволодіння відкрилася спадщина. Судом встановлено, що до нотаріальної контори про прийняття спадщини звернулися [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Крім того, з матеріалів справи вбачається , що [PERSON] зверталася до суду з заявою якою просила встановити факт родинних відносин, а саме те, що померлий [PERSON] є її батьком. В задоволенні вимог останньої судовим рішенням було відмовлено, наданий час рішення набрало законної сили. В свою чергу [PERSON], [PERSON] надали суду нотаріально-засвідчені заяви якими позов [PERSON] просили задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Як вже вказувалося смерть спадкодавця настала 16.08.2002 року, оскільки даний юридичний факт відбувся до набрання чинності цим Кодексом, тобто до 1 січня 2004 року, при вирішенні даного спору суд вимушений застосовувати норми Цивільного кодексу України 1963 року. За змістом статті 527 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, які знаходилися живими на момент смерті спадкодавця. Згідно зі ст. 531 ЦК України (в редакції 1963 року ) до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. В судовому засіданні, допитана у якості свідка [PERSON], яка була сусідкою померлого, підтвердила обставини, викладені позивачкою, вказавши на те, що з травня 2000 року й до смерті, разом з [PERSON] проживала його племінниця [PERSON], яка на той час не працювала, оскільки хворіла на серцево-судинне захворювання, та мала травму ноги. Крім того свідок пояснила, що їй було відомо про те, що [PERSON] жила фактично на пенсію [PERSON], так як не той час не мала засобів для існування. Окрім пояснень свідка вегето-судинне захворювання [PERSON] підтверджується довідкою Центральної клінічної лікарні № 5 від 02.03.1996 року. Також, консультативним висновком № 744981 Державної установи Інституту патології хребта та суглобів ім. проф. [PERSON] підтверджується, що позивачка мала травму гомілки, у останньої й до цього часу присутній пост травматичний синдром. Суд звертає особливу увагу на те, що відповідно до трудової книжки [PERSON] з 1996 року й до теперішнього часу не працює, тобто очевидним є те, що на час проживання останньої зі своїм дядьком [PERSON] вона утримувалася за його рахунок, оскільки не мала постійного доходу. Про те, що [PERSON] доглядала за [PERSON] свідчить посвідчення № 1442 від 16.08.2002 року Державного спеціалізованого підприємства «Ритуал» згідно якого [PERSON] займалася похованням померлого. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження факти, викладені позивачкою, а саме те, що остання знаходилася на утриманні померлого більше одного року. Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи містяться ухвали про забезпечення позову від 30.04.2003 року та 16.09.2004 року, постановлені на підставі заяв [PERSON] Відповідно до ч.3 ст.154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Відповідно до ч.6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. З огляду на вищенаведене, враховуючи зазначені норми та

Outcome: approved