Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

3 березня 2007 року позивач [PERSON] ( після розрівання шлюбу-Закревська) В.М. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання за нею права власності на наступне майно: ? частину квартири [ADDRESS], квартиру [ADDRESS], квартиру [ADDRESS], квартиру [ADDRESS], земельну ділянку № 440 в м. Харкові по пр. Леніна № 65 в Садівничому товаристві «Електроапаратний завод» масиву «Дружба колективів», автомобіль марки ЗАЗ 110206, 2001 року випуску, державний № 12862ХВ, автомобіль марки ЗАЗ 110206, 2001 року випуску, державний № 12861ХВ, автомобіль марки DAEWOO NUBIRA, 1998 року випуску, державний № 07793ХК, автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2002 року випуску, державний № [NUMBER], автомобіль марки ЗАЗ 1102, 2003 року випуску, державний № 10697ХВ. 26 березня 2007 року при заочному розгляді справи було постановлено рішення про задоволення позовних вимог позивача. 28 квітня 2007 року відповідач подав письмову заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 11 травня 2007 року заяву [PERSON] задоволено, заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.03.2007 року скасовано , справу призначено до розгляду в загальному порядку. В процесі розгляду справи позивач в порядку ст.. 31 ЦПК України уточнила позовні вимоги та додатково просила: зняти відповідача [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS], виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS], з примусовим проникненням до житла, виселити [PERSON] з квартири № 14 в домі № 21-А по вул. Балакірєва в м. Харкові, з примусовим проникненням до житла, витребувати у [PERSON] автомобілі марки ЗАЗ 110206, 2001 року випуску, державний № 12862ХВ, автомобіль марки ЗАЗ 110206, 2001 року випуску, державний № 12861ХВ, автомобіль марки DAEWOO NUBIRA, 1998 року випуску, державний № 07793ХК, автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2002 року випуску, державний № [NUMBER], автомобіль марки ЗАЗ 1102, 2003 року випуску, державний № 10697ХВ. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те що, 1 січня 2006 року її чоловік [PERSON] позичив в неї 1\~500\~000, 00 грн строком на п`ять місяців до 1 червня 2006 року. Вказані грошові кошти належали їй особисто. Їх їй передав її батько [PERSON], [INFO], перед смертю. Він був із забезпеченої родини, мав коштовності , предмети антикваріату , книги, які в подальшому продав. Гроші, отримані від продажу, не витрачав. Вказані грошові кошти позивач зберігала в батьківській квартирі у матері через схильність до марнотратства відповідача [PERSON] 1 січня 2006 року [PERSON] переконав її позичити йому 1\~500\~000, 00 грн, щоб погасити борги. Того ж дня вона позичила оговорену суму відповідачу. На підтвердження позики [PERSON] видав їй розписку, в якій зобов`язався у разі порушення строку повернення позики передати їй у власність майно, від якого відмовиться на її користь. Отримавши позику [PERSON] залишив дім, припинив з нею шлюбні відносини, став уникати зустрічей та розмов. Прийняті на себе зобов»язання відповідач не виконав, грошей не повернув, добровільно майно у власність не передав та не відмовився на її користь від майна, зазначеного в розписці. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON], який діяв на підставі довіреності , після закінчення строку дії якої , був введений в процес за усним клопотанням позивача, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представники [PERSON] та [PERSON], які діяли на підставі довіреностей, позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення. Свої заперечення мотивують тим, що 1 січня 2006 року ніяких грошових коштів [PERSON] у [PERSON] в борг не займав, а відповідно, ніякої розписки не надавав, тому що в цей день він був за межами м. Харкова . Вважають позовні вимоги позивача незаконним та необґрунтованими. Відповідач та його представник [PERSON] належним чином повідомлені по час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, подали до канцелярії суду письмові заяви з зазначенням причин неявки до суду. Враховуючи той факт, що відповідач та його представник зловживаючи своїми процесуальними правами постійно не з»являються на судове засідання, обґрунтовуючи причини неявки хворобою, а представник- або хворобою , або зайнятістю в інших справах , суд до обгрунтваоності причин неявки ставиться критично, тому що, на підтвердження поважності своєї неявки в судове засідання протягом трьох років [PERSON] надав біля 20 лікарняних листів, які не підтверджують його неможливість брату участь у судовому засіданні. Лікарняні листки відкривалися безпосередньо перед датою судового засідання та закривалися через кілька днів після дати судового засідання, вказані захворювання мають загальний характер, режим лікування амбулаторний. Таким чином , визнавши неявку в судове засідання відповідача та його представника без поважних причин, судом ухвалено розгляд справи провести без участі не з»явившихся осіб. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи та докази, надані сторонами в обґрунтування заявлених вимог та заперечень, дійшов наступного. Судовим розглядом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. З 26.01.1996 року по 13.12.2006 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] (після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище). 1 січня 2006 року відповідач [PERSON] позичив у позивача 1\~500\~000, 00 грн строком на п`ять місяців по 1 червня 2006 року. На підтвердження позики [PERSON] видав розписку, в якій зобов`язався в разі порушення строку повернення позики: 1) передати у власність [PERSON] належні йому на праві власності: ? квартири [ADDRESS], квартиру [ADDRESS], квартиру [ADDRESS]; 2) відмовитися на користь [PERSON] від майна, нажитого у шлюбі з нею: квартира [ADDRESS], земельна ділянка № 440 в м. Харкові по пр. Леніна № 65 в Садівничому товаристві «Електроапаратний завод» масиву «Дружба колективів», автомобіль марки ЗАЗ 110206, 2001 року випуску, державний № 12862ХВ, автомобіль марки ЗАЗ 110206, 2001 року випуску, державний № 12861ХВ, автомобіль марки DAEWOO NUBIRA, 1998 року випуску, державний № 07793ХК, автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2002 року випуску, державний № [NUMBER], автомобіль марки ЗАЗ 1102, 2003 року випуску, державний № 10697ХВ, все інше майно, включаючи меблі, побутову техніку, речі домашнього побуту. В судовому засіданні досліджувався письмовий доказ розписка від 01.01.2006 року, відповідно до якої, відповідач [PERSON] позичив у позивача [PERSON] 1\~500\~000, 00 грн. За клопотанням відповідача, який категорично заперечував той факт, що підпис на розписці належить йому, вважає, що він є підробленим, ухвалою суду було призначено проведення експертизи. На виконання вказаної ухвали ХНДІСЕ ім.М.С.Бокаріуса було проведено судово-почеркознавчу експертизу № 8317 від 10.10.2007 року. Згідно з висновком експертизи, підпис від імені [PERSON] у розписці від 01.01.2006 року виконаний [PERSON] Також, відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів № 8318 від 11.10.2007 року, питання щодо визначення строку давності виконання розписки не може бути вирішеним. За повторним клопотанням відповідача ХНДІСЕ ім.М.С.Бокаріуса було проведено повторну судово-почеркознавчу експертизу № 1784 від 11.04.2008 року. Відповідно до висновку експертизи, підпис від імені [PERSON] у розписці від 01.01.2006 року, виконаний [PERSON] Відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на той факт, що між нею та відповідачем було укладено договір позики в письмовій формі у вигляді розписки, в якій встановлено строк повернення грошових коштів та інші умови виконання зобов»язання. Відповідач в зазначений строк зобов»язання не виконав, через що наступили наслідки, обумовлені викладеним в розписці. Можливість оформлення договору позики шляхом написання відповідної розписки передбачена вимогами ст.. 1047 ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, сторонами під час передавання- отримання грошей було повністю дотримано вимоги ст.. 1047 ЦК України. Згідно з розпискою від 01.01.2006 року [PERSON] позичав гроші на строк п`ять місяців з 1 січня 2006 року по 1 червня 2006 року. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За клопотанням позивача було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] [PERSON] Вказані свідки пояснили, що їм особисто відомо про обставини позичання грошей та складення розписки. У відповідача [PERSON] виникли проблеми через грошовий борг. В ніч з 31.12.2005 року на 01.01.2006 року [PERSON] не ночував вдома, що викликало хвилювання у його дружини. 1 січня 2006 року в другій половині дня з»явився [PERSON] , який умовив за для схоронності його життя позичити йому грошові кошти в сумі 1\~500\~000, 00 грн. В підтвердження отримання грошей було надруковано текст розписки, на якій останній поставив свій підпис. Свідок [PERSON] підтвердила, що знаходилась у квартирі позивача приблизно в 16.00 18.00 та пішла з квартири, після появи [PERSON] десь біля 18.00 години. Свідок [PERSON] пояснила, що у її вдома 8 років знаходився склад [PERSON], куди завозився увесь товар, та потім відвантажувався по кіосках. 31 грудня кожного року, та зокрема 31.12.2005 року [PERSON] та його водії [PERSON] та [PERSON] працювали день до 18.00-19.00, раніше ніколи не йшли до дому, тому що треба було наповнити всі кіоски товаром перед святами. В своїх запереченнях відповідач наполягав на тому, що вказану в розписці суму він не отримував, а підпис на розписці є підробленим. Взагалі наполягав на тому, що 1 січня 2006 року знаходився за межами м. Харкова, де святкував разом зі знайомим Новий рік. На підтвердження своїх доводів просив допитати в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які пояснили, що з 15.00 31.12.2005 року по 7.00 03.01.2006 вони разом із [PERSON] святкували Новий рік в с.Уди Золочівського району Харківської області у приватному будинку батьків [PERSON] Нікуди з будинку не їхали до 3 січня 2006 року. Суд критично оцінює показання вказаних свідків, тому що їх пояснення є непослідовними, неконкретизованими та спростовуються іншим зібраним по справі доказам. Показання свідків, яких було допитано за клопотанням позивача, в повній мірі узгоджуються з іншими доказами, зібраними по справі. Відповідно до вимог ст.. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст.. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відтак, приймаючи до уваги, що висновками експертиз підтверджений факт виконання підпису на бланку розписки від 1 січня 2006 року, який був предметом дослідження, особисто [PERSON] , відповідач та його представник намагалися спростувати вказану обставину показаннями свідків про те, що 1 січня 2006 року [PERSON] був відсутній в м. Харкові через що не міг поставити свій підпис на вказаній вище розписці, при цьому пояснення цих свідків не підтверджені ніякими доказами, що зібрані по справі, суд вважає такий доказ, як пояснення свідків не допустимим, через що не приймає його до уваги. Отже суд вважає, що між сторонами був укладений договір позики грошових коштів у сумі 1\~500\~000, 00 грн. Між ними виникли правовідносини, відповідно до яки, х [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти під зустрічне зобов`язання [PERSON] повернути таку ж саму кількість грошових коштів, а випадку порушення строків повернення грошових коштів, передати у власність [PERSON] майно, що зазначено в розписці . Згідно з ч.1 ст. 600 ЦК України, зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майно, тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. Відповідно до розписки від 01.01.2006 року [PERSON] зобов`язався, у разі порушення строку повернення суми позики, передати [PERSON] майно та відмовитися на її користь від майна. Позивач пояснила, що [PERSON] позичені грошові кошти не повернув, майна не передав та не відмовився від майна на її користь. Відповідно до довідки КП «Харківське МБТІ» № 23-10415 від 01.03.2007 року право власності на квартири, які відповідач мав передати у власність позивачу, а саме: ? частина квартири [ADDRESS], квартира [ADDRESS], квартира [ADDRESS], оформлено на нього по теперішній час. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили те, що позичені [PERSON] гроші були особистими грошима [PERSON] та дістались їй від покійного батька. В ході судового розгляду справи належними доказами підтверджено, що гроші, які передано позивачці її батьком, є її особистими грошима. Також, відповідно до довідки УДАІ ГУМУС України в Харківській області від 28.02.2007 року № 521569 автомобілі, від яких відповідач мав відмовитись на користь позивача, а саме: автомобіль DAEWOO NUBIRA 1998 року випуску ДНЗ 07793ХК, автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT 2002 року випуску ДНЗ АХ3933АС, автомобіль ЗАЗ 1102 2003 року випуску ДНЗ 10697ХВ, також оформлені на нього по теперішній час. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання по розписці від 01.01.2006 року. Строк виконання зобов`язань сплив. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині визнання за нею права власності на наступне майно: ? частину квартири [ADDRESS], квартиру [ADDRESS], квартиру [ADDRESS], квартиру [ADDRESS], земельну ділянку № 440 в м. Харкові по пр. Леніна № 65 в Садівничому товаристві «Електроапаратний завод» масиву «Дружба колективів», автомобіль марки ЗАЗ 110206, 2001 року випуску, державний № 12862ХВ, автомобіль марки ЗАЗ 110206, 2001 року випуску, державний № 12861ХВ, автомобіль марки DAEWOO NUBIRA, 1998 року випуску, державний № 07793ХК, автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2002 року випуску, державний № [NUMBER], автомобіль марки ЗАЗ 1102, 2003 року випуску, державний № 10697ХВ, інше майно, враховуючи меблі, побутову техніку, речі домашнього обіходу- холодильник «Miller», 2003 року випуску, кровать дерев`яну, виробництва Италії, 2003 року випуску, телевізор «LG», 2004 року випуску та пральну машину «Bosh», 2005 року випуску, законні, обгрунтовані, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню. В своєму доповненні до позовних вимог позивач просить зняти відповідача з реєстрації за адресою: [ADDRESS], виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS], з примусовим проникненням до житла, виселити [PERSON] з квартири № 14 в домі № 21-А по вул. Балакірєва в м. Харкові, з примусовим проникненням до житла, витребувати у [PERSON] автомобілі марки ЗАЗ 110206, 2001 року випуску, державний № 12862ХВ, автомобіль марки ЗАЗ 110206, 2001 року випуску, державний № 12861ХВ, автомобіль марки DAEWOO NUBIRA, 1998 року випуску, державний № 07793ХК, автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2002 року випуску, державний № [NUMBER], автомобіль марки ЗАЗ 1102, 2003 року випуску, державний № 10697ХВ. Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині неконкретизовані та заявлені передчасно, тому що умовами договору позики не передбачено зняття відповідача з реєстрації , виселення з примусовим проникненням до житла та витребування у нього автомобілів марки ЗАЗ 110206, 2001 року випуску, державний № 12862ХВ, автомобіль марки ЗАЗ 110206, 2001 року випуску, державний № 12861ХВ, автомобіль марки DAEWOO NUBIRA, 1998 року випуску, державний № 07793ХК, автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2002 року випуску, державний № [NUMBER], автомобіль марки ЗАЗ 1102, 2003 року випуску, державний № 10697ХВ. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позиваці необхідно відмовити у задоволенні її позовних вимог у вказаній вище частині у зв»язку з необгрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: partial