Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-01 00:00:00

позивачка, змінивши свої позовні вимоги про повернення депозитного вкладу, просить зобовязати відповідача провести нарахування відсотків за користування та зберігання депозитного вкладу на підставі укладеного 13 листопада 2007 року депозитного договору Н2-3 за період з 8 грудня 2008 року по 23 грудня 2009 року згідно облікової ставки [PERSON] банку України, та стягнути їх з відповідача в розмірі 819,52 євро. У судовому засіданні вона підтримала позов. Пояснила, що на підставі зазначеного депозитного договору вона передала на зберігання строком на шість місяців грошові кошти в розмірі 7063 євро з процентною ставкою в розмірі 6% річних. Після закінчення строку дії договору вона до відповідача не звернулася і рахунок не закрила. До 8 грудня 2008 року їй нараховувалась процентна ставка по договору «до запитання». Із заявою про повернення вкладу звернулася 08 грудня 2008 року, однак їй було відмовлено. Вважає, що з цього часу відповідач, не повернувши їй вклад, безпідставно до 23 грудня 2009 року проводив нарахування у розмірі 1% річних. Просить зобовязати провести нарахування та стягнути відсотки за користування належними їй коштами за період з 8 грудня 2008 року по 23 грудня 2009 року згідно процентної ставки НБУ. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що позивачка по закінченню терміну дії договору рахунок не закрила, тому їй нараховувались проценти з розрахунку діючої ставки «до запитання», що становила до 1 січня 2009 року 1%, азі січня 2009 року по 23 грудня 2009 року 0,5%. На час введення мораторію з 19 грудня 2008 року по 18 червня 2009 року операції по депозитних вкладах не проводились. З 5 серпня 2009 року мораторій було продовжено. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими суду доказами, суд визнає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 13 листопада 2007 року між сторонами був укладений депозитний договір «Капітал» на суму 7063 євро строком на шість місяців із нарахуванням 6% річних (а.с.9). У відповідності з умовами укладеного договору та ст.1058 Цивільного кодексу України банк зобовязаний забезпечити збереження і повернення депозиту при умові направлення банку за три дні письмового попередження про намір повернути депозит. Пунктом 2.5 Договору передбачено, що після закінчення строку дії Договору вкладник повинен закрити рахунок. У разі, коли у зазначений термін вкладник не закрив рахунок, подальше нарахування процентів здійснюється з розрахунку діючої процентної ставки по вкладах «до запитання». Сума депозиту та нарахованих відсотків в цьому випадку повертається за заявою вкладника. Відповідно до п.3.1.1 банк зобовязується забезпечити збереження і повернення депозиту при умові направлення банку за 3 (три) дні письмового попередження про намір повернути депозит. По закінченню терміну дії договору вкладник не зверталася до банку з вимогою про повернення коштів. Таке звернення надійшло лише 8 грудня 2008 року. Будь-яких претензій за період з 13 травня по 8 грудня 2008 року позивачка до відповідача не має. 08 грудня 2008 року відповідач відмовив [PERSON] у поверненні депозитивного вкладу з нарахованими відсотками, що на час звернення становило 7311 євро, у звязку з введенням мораторію з 19 грудня 2008 року по 18 червня 2009 року, хоча на час звернення мораторій введено не було. По закінченню дії мораторію 22 червня 2009 року вона знову зверталася до відповідача з вимогою повернути вклад з нарахованими відсотками, на що 25 червня отримала відповідь про відмову у звязку з відсутністю коштів на кореспондентському рахунку. Як зазначив представник відповідача та свідчать відповіді на звернення позивачки (а.с.6) депозит не був повернутий через відсутність готівкових коштів, а з 19 грудня 2008 року згідно постанови Правління [PERSON] банку України №439 в Акціонерному комерційному банку «[PERSON] кредит» призначено тимчасову адміністрацію строком на один рік - з 19.12.2008 до 18.12.2009 року. З метою створення сприятливих умов для відновлення фінансового стану Банку введений мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на шість місяців - з 19.12.2008 року по 18.06.2009 року (а.с.31-33). Проте і по закінченню дії мораторію вимоги вкладника про повернення вкладу задоволені не були. 23 грудня 2009 року на суму вкладу між сторонами укладений новий депозитний договір № АЗ КБ-1 (а.с.27-30). Суд визнає безпідставним посилання представника відповідача на постанову правління [PERSON] Банку України від 5 серпня 2009 року про продовження мораторію на задоволення вимог кредиторів з 05.08.2009 року до 18.12.2009 року, оскільки продовження мораторію не поширювалось на зобов'язання Банку за договорами банківських вкладів (депозитів). Відповідно до ст.1061 Цивільного кодексу України банк виплачує вкладникові проценти на всю суму вкладу у розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобовязаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки [PERSON] банку України. Беручи до уваги, що відповідач безпідставно після звернення позивачки 8 грудня 2008 року та 22 червня 2009 року відмовив у поверненні депозитного вкладу, новий процент по депозитному договору встановлений не був й він продовжував нараховувати процентну ставку по вкладах «до запитання», чим грубо порушив її інтереси як вкладника, суд визнає обгрунтованими вимоги щодо нарахування та виплати процентів за період з 8 грудня 2008 року по 23 грудня 2009 року у розмірі облікової ставки [PERSON] банку України. Вимоги позивачки про стягнення нарахованих відсотків задоволенню не підлягають, оскільки така сума на час розгляду справи відповідачем не нарахована.

Outcome: partial