Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

У жовтці 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виселення. Свої вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що її бабусі - [PERSON] та дядькові - [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала в квартира [ADDRESS]. Після смерті бабусі, на час догляду за її дядьком - [PERSON], який був недієздатним, була тимчасово вселена [PERSON]. Після смерті [PERSON], який помер 11.02.2008 року, рішенням суду за нею визнано право власності на квартиру№63 по вул. 12 Повздовжня, 44 в м. Миколаєві. На її прохання звільнити квартиру у добровільному порядку, відповідачка виселитися відмовляється. Посилаючись на те, що [PERSON] без законних підстав проживає в її квартирі та заважає користуватися її власністю, просила виселити останню з усіма проживаючими з нею особами з квартири №63 по вул. 12. Повздовжня, 44 в м. Миколаєві, без надання іншого житлового приміщення. В свою чергу в листопаді 2009 року відповідачка звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення коштів, витрачених нею на утримання [PERSON]. Цей позов [PERSON] обґрунтовувала тим, що внаслідок обставин, які склатися у її житті, в 2001 році вона за домовленістю з рідним братом [PERSON] вселилася у квартиру [ADDRESS] для догляду за останнім, який був психічно хворим. Під час догляду вона фактично проживала з хворим однією сімєю, свою та його пенсію, яку вона отримувала, витрачала на їжу, ліки та оплату комунальних послуг. Коли [PERSON] 11.02.2008 року помер, вона намагалася зателефонувати до його рідних, але все марно та самостійно здійснила його поховання. Після смерті [PERSON] їй стало відомо, що квартира повністю належить [PERSON]. яка запропонувала звільнити квартиру. Вказаний позов за заявою [PERSON] було залишено без розгляду. Згодом [PERSON] заявила вимоги про визнання за нею право власності на Уі частину квартири [ADDRESS] після смерти [PERSON], посилаючись на те, що вона з жовтня 2001 року по лютий 2008 року прожйвала із спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. У судоврму засіданні представник позивачки уточнила позовні вимоги та просила виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення, проти задоволення зустрічного позову відповідачки заперечувала. Відповідачка [PERSON] та її представник у судовому засідання позов [PERSON] не визнали, зустрічний позов підтримали. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. На підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.04.2069 року за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS], яке зареєстровано в ММБТІ 28.05.2009 року за №17198. Враховуючи ту обставину, що єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] рішенням суду визнано позивачку, зустрічний позов [PERSON] не підлягає задоволенню. З жовтня 2001 року в зазначеній квартирі проживає [PERSON], яка вселилася тимчасово на період догляду за [PERSON]. Ця обставина визнається всіма особами, які беруть участь у справі. Факт тимчасового проживання [PERSON] в спірній квартирі саме у звязку з доглядом за хворим у судовому засіданні підтвердили свідки: [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Після смерті [PERSON], який помер 11.02.2008 року [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталася. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підставі заволоділа ним. Згідно до ст. 150 ЖК України Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Ст. 98 ЖК України передбачає, що наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім'ї наймача. Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Враховуючи наведене позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved