Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-11 00:00:00

В квітні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 21 вересня 2002 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу вони мають сина - Данила, [INFO], який проживає з матір'ю і після розірвання шлюбу буде проживати з нею, а відповідач буде надавати матеріальь / допомогу. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки кожен з подружжя має різни погляди на життя, між ними втрачена довіра і взаєморозуміння, відсутнє бажання зберігати шлюб. Спору відносно спільно нажитого майна, що є їх сумісною власністю з відповідачем немає. --------Вказуючина- деш -обставини, ішіньцч просив розірвати-івг з відповідаєш ШлюбГ зареєстрований 21 вересня 2002 року Виконкомом Панютинської селищної ради Лозівського району Харківської області. Витрати при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов, дав аналогічні пояснення викладеному у позовній заяві. Уточнив свої вимоги щодо розподілення витрат, пов'язаних з отриманням в органах РАЦС свідоцтва про розірвання шлюбу, просив покласти такі витрати на нього. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, надавши про це письмову заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З позову [PERSON] убачається, що сторони з 21 вересня 2002 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу вони мають сина - Данила, [INFO], який проживає з матір'ю і після розірвання шлюбу буде проживати з нею. а відповідач буде надавати матеріальну допомогу. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки кожен з подружжя має різни погляди на життя, між ними втрачена довіра і взаєморозуміння, відсутнє бажання зберігати шлюб. Спору відносно спільно нажитого майна, що є їх сумісною власністю з відповідачем немає. Оскільки в судовому засіданні відповідач заявив про визн ння позову в повному обсязі, до ухвалення судового рішення у відповідності до вимог ч. 2 ст. 174, ч.2 ст. 223 ЦПК України судом йому були роз'яснені наслідки визнання позову, за якими після набрання рішенням суду законної сили сторони не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. За частиною 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав для неприйняття визнання позову не встановлено. Відповідно до ст.ст.79, 80. 81, 88, 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. При звернені до суду позивачем сплачені судовий збір в розмірі 08 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.00 коп., однак в своєму позові позивач не заявив вимогу про стягнення з відповідача вказаних витрат. Витрати по оплаті державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС за заявою позивача суд вважає можливим покласти на нього, а відповідача від вказаних витрат - звільнити.

Outcome: approved