Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 січня 2008 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом про встановлення порядку користування квартирою № 44 по вул. Рєпіна, 18 в м. Полтава. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що квартира [ADDRESS] на праві власності в порядку спадкування належить їй та відповідачу [PERSON] в рівних частках кожному по ?. Між сторонами виникають сварки з приводу користування квартирою. В поданій до суду заяві позивач просила суд встановити порядок користування приміщеннями квартири [ADDRESS], виділивши їй в користування жилу кімнату № 2 пл. 12,6 кв.м., а у користування [PERSON] жилу кімнату № 4 пл. 10,5 кв.м. В спільному користуванні просила суд залишити: жилу кімнату № 5 пл. 18,3 кв.м., коридор № 1 пл. 5,2 кв.м., кладову № 3 пл. 0,9 кв.м., кухню № 6 пл. 5,2 кв.м., ванну кімнату № 7 пл. 1,9 кв.м., туалет № 8 пл. 0,8 кв.м., один відділом сараю пл. 2,9 кв.м., який розташований у підвалі. В судове засідання позивач не зявилася, представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд визначити порядок користування спірною квартирою згідно з варіантом порядку користування, визначеним у висновку № 434 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 05 червня 2009 року із зобовязанням сторін провести відповідні переустаткування. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог та встановлення порядку користування квартирою заперечував. Вважає, що оскільки позивач [PERSON] в спільній квартирі не мешкає, проживає поза межами міста Полтави, відсутні підстави для встановлення порядку користування квартирою № 44, так як він один користується нею. Пояснював, що не оспорює право позивача на користування квартирою та згоден відшкодувати вартість її частки, але не має загальної суми коштів. Інші особи своїх представників для участі в справі не направили, будучи повідомлені судом належним чином про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що спірна квартира знаходиться в будинку ЖБК «Граніт». Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 березня 1999 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є власниками кожний про 1/6 частин квартири [ADDRESS]. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18 листопада 2004 року позивач [PERSON] є власником 1/3 частини [ADDRESS], відповідач [PERSON] також згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18 листопада 2004 року є власником 1/3 частини. За таких обставини, сторонам по справі [PERSON] та [PERSON] кожному належить ? частина квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно зі ст. 155 ЖК України квартира, що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучена, власника не може бути позбавлено права користування квартирою. Як встановлено судом та не заперечувалося жодною із сторін, в спірній квартирі [ADDRESS] постійно мешкає відповідач [PERSON] Позивач [PERSON] в квартирі не проживає, оскільки має інше постійне місце проживання. При цьому будь-які перешкоди для користування [PERSON] спірним приміщенням відсутні. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 з наступними змінами „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності розяснено, що квартира, яка є спільною сумісною власністю на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо сторонам виділити жилі та інші приміщення із самостійним виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Як встановлено судом, сторонам неможливо виділити в спільній квартирі жилі та інші приміщення із самостійним виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. При вирішенні питання щодо можливого встановлення порядку користування [ADDRESS] суд виходить з наступного. Спірна квартира № 44 розташована на 1-му поверсі 5-ти поверхового житлового будинку та складається з трьох житлових кімнат: приміщення 2 пл. 12,6 кв.м., приміщення 4 пл. 10,5 кв.м., приміщення 5 пл. 18,3 кв.м. Загальна площа квартири складає 55,4 кв.м., житлова площа 41,1 кв.м. Встановлення запропонованого позивачем в позовній заяві порядку користування, згідно з яким [PERSON] мала б користуватися кімнатою площею 12,6 кв.м., а [PERSON] площею 10,5 кв.м. призведе до порушення прав сторін на користування належною їм на праві власності частиною спільної квартири, а тому не може бути задоволено. Чотири варіанти порядку користування кватирою, визначені згідно з висновком експертизи № 299/300 також призведуть до порушень права [PERSON] та [PERSON] на користування належною на праві власності частиною. Варіант порядку користування квартирою № 44, запропонований висновком № 434 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 05 червня 2009 року не може бути застосований судом з наступних міркувань. Зазначений варіант порядку користування квартирою вимагає проведення переустаткування та переобладнання, які необхідно здійснити сторонам по справі виходячи з норм ст. ст. 317, 358 ЦК України за їх спільною згодою. Така згода в судовому засіданні досягнута не була. Крім того, для проведення такого переустаткування на час розгляду справи судом жодною із сторін не було отримано дозволу на проведення будівельних робіт, затверджена проектна документація відсутня. Крім того, як встановлено висновком судової будівельно-технічної експертизи № 299/300 від 30 травня 2008 року та додаткової експертизи № 434 від 05 червня 2009 року, на момент проведення натурного дослідження, в квартирі вже має місце самовільне перепланування. Встановивши дані обставини, враховуючи принцип диспозитивності, право особи на власний розсуд користуватися наданими їй процесуальними правами, суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], ЖБК «Граніт» про встановлення порядку користування квартирою не підлягають задоволенню. При вирішенні справи судом також враховується, що станом на час розгляду справи між сторонами фактично відсутній спір щодо користування квартирою, а має місце відсутність згоди на розпорядження кожним із власником частиною квартири. У звязку відмовою в задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed