Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання Іправочину купівлі-продажу таким, що відбувся і дійсним, визнання права власності на майно і зобовязання не чинити перешкод у його користуванні, стверджуючи, що 14 липня 2007 року в м. Балта Одеської області вона з відповідачем уклали договір купівлі-продажу колишнього у користуванні збірно - розбірного павільйону, 6,9 кв.м., встановленого на торговому місті № 11660 ТОВ «Промтоварний ринок» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова ,20, згідно якого вона сплатила відповідачу 20000 грн., а відповідач взяв зобовязання, отримавши гроші, звільнити павільйон в 10-денний строк. 21 липня 2007 року відповідач виконав взяте на себе зобовязання, звільнив павільйон, однак на початку серпня 2007 року відповідач попросив у неї дозволу на тимчасове користування павільйоном, запевнивши, що одразу звільнить, як тільки вона цього побажає. Оскільки вона на той час ним не користувалася, то дозволила йому тимчасово користуватися павільйоном з умовою негайного звільнення його за її вимогою. З квітня 2010 року по теперішній час вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою негайно звільнити павільйон, однак марно, він не тільки не звільняє його, а також чинить перешкоди у використанні нею павільйоном, що вимушує її звернутися з цим позовом до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримала і просить її вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач позов визнав і підтвердив, що уклав з позивачкою договір купівлі-продажу, згодом звільнив павільйон, однак після цього знов позивачка дозвволила ним користуватися, з того часу він користувався павільйоном, тому теперішній час він не може звільнити це приміщення так швидко, оскільки там його речі, тощо. Заслухавши вимоги позивача, пояснення відповідача, свідка [PERSON] ., вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 14 липня 2007 року позивачем і відповідачем, він був укладений в м. Балта Одеської області і в п.7 цього договору вказано, що всі спори, які можуть виникнути в ході виконання цього договору, повинні розглядатися за місцем його укладання, тобто в Балтському районному суді Одеської області, а відповідно до ст.ст. З, 112 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх прав і сторони мають право письмово визначити територіальну підсудність справи, крім справ, Для який встановлена виключна підсудність, а по вказаному спору не встановлена виключна підсудність, передбачена ст.114 ЦПК України, оскільки сбірно- розбірний павільйон не є нерухомим майном.Згідно цього ж договору, [PERSON] продав, а [PERSON] купила вказаний сбірно-розбірний павільйон за 20 000 грн. Відповідно ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна набувачеві, а згідно акту прийому-передачі від 21 липня 2007 року, укладеного між сторонами, збірно- розбірний павільйон був переданий [PERSON] [PERSON] саме 21.07.2007 року. Оскільки правочин, укладений між сторонами, не визнаний недійсним, тому у відповідності до ст.204 ЦК України він є правомірним, отже позивач має право у відповідності до ст. 392 ЦК України ставити питання про визнання його права власності на придбане майно, якщо це право не визнається іншою особою, тобто відповідачем, а у відповідності до ст. 387 ЦК України позивач має право витребувати своє майно від особи, яка без відповідної підстави володіє ним. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що правочин купівлі-продажу сбірно-розбірного павільйону від 14.07.2007 року є таким, що відбувся і дійсним, що позивач є власником цього майна, а відповідач зобовязаний не чинити перешкод у його використанні. На підставі викладеного,

Outcome: approved