Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-08 00:00:00

Позовна заява прийнята до провадження Біловодським районним судом18.05.2010 року , в якій позивач гр. [PERSON] вказала, що вона має на утриманні сина гр. [PERSON], [INFO]. В 2007 році їй було виплачено на утримання сина до досягнення ним трьох років як допомогу по догляду за дитиною в сумі 1203,49 гривень. Вважаючи, що за цей час дії відповідача були незаконними, відповідач має сплати їй різницю в сумі державної допомоги до досягнення дитиною трирічного віку за весь 2007 рік. Ця різниця від необхідного до нарахування та сплати розміру щомісячного розміру прожиткового мінімуму та фактично отриманими коштами по догляду за малолітньої дитиною по догляду до досягнення дитиною трьох років, що за підрахунками позивачки склала суму 2984,51 гривень . До відпустки у звязку з вагітністю і пологами позивачка працювала , тобто була застрахованою особою. Посилаючись на Конституцію України, , вона прийшла до висновку, що за рішенням Конституційного Суду України за 2007 рік , вона має право на виплату різниці у виплаті допомоги з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року до досягнення дитиною трьох років, тому просить суд позов задовольнити. Також позивачка вважає відмову відповідача від 14.04.2010 року про виплату їй розміру допомоги , виходячи з визначеного Законами України про державний бюджет на 2007 рік прожиткового мінімуму для дітей віком до 6-ти років, незаконною, наполягає на визнання дій відповідача неправомірними та зобовязати відповідача здійснити нарахування та стягнути кошти недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у вищевказаному в позовній заяві розмірі та вищевказаний нею період. Позивач в судове засідання не зявилася, подала в суд заяву про розгляд справи без її участі. Начальник Біловодського УПСЗН Біловодської РДА гр. [PERSON], або ж представник відповідача у справі, надіслала відзив на позов , де просить суд винести рішення про відмову в задоволенні позову щодо заявлених позовних вимог, та свої доводи мотивувала неможливістю виплат з причин відсутності належного бюджетного фінансування і необхідністю виконання вимог ст. 43 Закону України № 2240-12 від 18.01.2001 року та п.5 розділу IX Прикінцевих положень цього закону , за яким стабілізації економічного становища в Україні розмір цих виплат визначається щор Верховною Радою України , виходячи з рівня прожиткового мінімуму одночасн встановленням розміру страхових внесків з поступовим наближенням до прожитко мінімуму. Дослідивши матеріали справи (а.с. 6,7,8,9),суд приходить до висновку, що п підлягає частковому задоволенню за період з 09.07.2007 по 31.12.2007 року , наступних підстав: Законом України „Про державну допомогу сімям з дітьми від 21.11.1992 року 2811-Х 11 встановлено гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сімї, доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допом сімям з дітьми у загальній системі захисту населення. Рішенням Конституційного С від 09.07.2007 року визнано неконституційними положення ст. 56 Закону України „І державний бюджет України на 2007 рік в частині зупинення на 2007 рік дії ч. 1 ст. Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми , тобто відновлено дію закону редакції, яка передбачає надання допомоги на дитину до досягнення нею трирічного в' у розмірі прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років, який встановлений на 2 рік: з 01.01.2007 року - 434 гривні, з 01.04.2007 року-463 гривні, з 01.10.2007 року-4 гривень; . Відсутність державного бюджетного фінансування для здійснення соціаль виплат не можуть бути причиною у відмові в позов із огляду на те, що судові ріше ухвалюються в межах норм діючого законодавства незалежно від наявності ко Державного Бюджету України. Таким чином, суд вважає, що з 09.07. 2007 року, тобто після моменту прий зазначеного рішення Конституційного суду України та по 31.12.2007 року включно, во має право на тобто як різницю між отриманою допомоги по догляду за дитиною досягнення нею трирічного віку і сумою, яка не була їй сплачена , виходячи з розмі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, або вимоги позивачки н стягнення не підлягають задоволенню, а відповідача необхідно зобовязати нарахува та виплатити їй різницю, з врахуванням вже отриманих сум, з 09.07 2007 року розрахунку прожиткового мінімуму в 463, а з 01 жовтня 2007 року - 470 гривень, або 09.07.2007року по 31.12.2007 року включно 1896,42 гривень, виходячи з того, що во- повинна була отримати 2679,52 гривень( 343,52(за липень 463*23 дня/31+9 гривень(463*2)+1410(470грн.*3 міс); а розмір фактично сплаченої відповідачем позива суми склав 783,11 гривень ( 95,73 гривень(за липе 129,03:31*23)+129,03+138,06+136,13+140,05+144,10)(2679,52-783,10=1896,42). Пленум Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 « Про застосували* Конституції України при здійсненні правосуддя», а саме в ч. 1 п. З вказав, що слід мати н* увазі, що суд не може застосувавши Конституцію як акт прямої дії, визнати неконституційними закони чи правові акти, перелічені у ст. 150 Конституції України, оскільки це віднесено до виключної компетенції Конституційного Суду України. Належним відповідачем у спорах щодо розміру виплати допомоги з 01.01.2007 року по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років є територіальні управління праці та соціального захисту населення. Відповідно до п.57 Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 , у разі затвердження нового розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку перераховується без звернення осіб, яким вони призначені, з місяця набрання чинності актом законодавства, що встановлює новий прожитковий мінімум. Відповідач наполягає на відмові в позові з підстав, за яких він не отримував належного фінансування у звязку з обмеженням цих виплат державою на підставі Законів України про державний бюджет на відповідний рік .Оскільки орган державної влади, яким законом надано виконання Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми всупереч рішення Конституційного суду України від 14 грудня 2000 року № 15-рп(справа про виконання рішень Конституційного Суду) ухилився від виконання рішення Конституційного суду від 09.07.2007 року № 60рп(справа про соціальні гарантії громадян) у 2007 році , а законодавець в свою чергу за вищевказані судом вказані періоди порушив ст. ст.8,22,46,48,58,64,94.4.5,152 Конституції України. Але при винесенні рішення про часткове задоволення позовних вимог за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, суд також виходить і з положень рішення Конституційного Суду України від 03.10.1997 року( № 18/18397(№ 4-зп- справа про набуття чинності Конституцією України), за яким конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована одно предметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта , якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується одно предметний акт, який діяв у часі раніше. За таких обставин суд не може вирішити питання про стягнення сум, які б позивачка могла отримувати за час з 01.01.2007 року по 08.07.2007 року включно ,тому що порядок виплати та розміру допомоги на цей рік був іншим, а саме був визначений Законом «Про державний бюджет на 2007 рік» до часу прийняття рішення Конституційного суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні гарантії громадян) . З огляду на викладене та відповідно до ст. 152 ч. 2 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Законом України „Про державну допомогу сімям з дітьми від 21.11.1992 року № 2811-Х 11 встановлено гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомог», з урахуванням складу сімї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сімям з дітьми у загальній системі захисту населення. Відсутність державного бюджетного фінансування за час з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року для здійснення соціальних виплат не можуть бути причиною у відмові в позов із огляду на те, що судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства незалежно від наявності коштів Державного Бюджету України. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а судові витрати позивачем понесені на користь позивачки з відпоідача пілягає стягненню сума 8,50 гривень, та 37 гривень на ІТЗ з судового розгляду справи, бо відповідач не звільнений від сплати судових витра на користь держави .

Outcome: partial