Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду Дзержинського району м. Харкова з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON]Ф суму боргу у розмірі 25600,00 гривень, посилаючись на те, що вона, за згодою відповідача, оплатила замість нього певні витрати, які включали витрати по розірванню укладених між ними договорів купівлі- продажу, витрати на пошук варіантів однокімнатної квартири для відповідача, витрати по оплаті боргів відповідача за комунальні послуги. На суму цих витрат у 21 листопада 2005 року відповідачем була складена та підписана розписка. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, відповідач визнав позов у повному обсязі /а.с. 32/. 17 липня 2006 року у справі було ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON]задоволені, з відповідача на її користь стягнено 25600,00 гривень. Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12.09.2007 року правонаступнику померлого 3 квітня 2007 року [PERSON] [PERSON] було відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження рішення від 17.07.2006 року /а.с. 73/. У жовтні 2007 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про перегляд рішення від 17.07.2006 року, посилаючись на той факт, що Дзержинським районним судом м. Харкова ухвалене рішення щодо тих же самих боргових зобов'язань [PERSON] перед [PERSON], у зв'язку з чим фактичний борг [PERSON] було штучно збільшено в два рази. Ухвалою суду від 24.03.2008 року заява правонаступника [PERSON] - [PERSON] була задоволена. 22 квітня 2009 року [PERSON] померла, до участі у справі залучено правонаступника померлої - [PERSON]. У жовтні 2009 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просить визнати недійсним правочин, укладений між [PERSON] та [PERSON] 21.11.2005 року; стягнути з [PERSON] 15000,00 гривень моральної шкоди; постановити окрему ухвалу щодо ймовірних шахрайських дій з боку [PERSON] при спробі заволодіти грошовими коштами [PERSON] та його правонаступників у сумі 25600,00 гривень та направити її до прокуратури Дзержинського району м. Харкова., В обгрунтування своїх вимог, позивачка за зустрічним позовом посилається на те, що [PERSON] навмисно, користуючись добросусідськими відносинами, сформувала у [PERSON] уяву про те, що вона понесла витрати у розмірі 25600,00 гривень, тоді як насправді такі кошти вона не витрачала. Тож, на думку позивачки, розписка від 21 листопада 2005 року була написана [PERSON] під впливом обману з боку [PERSON] Крім того, такими своїми діями [PERSON] завдала моральної шкоди [PERSON], яку позивачка оцінює у розмірі 15000,00 гривень. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги та просити суд їх задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити, посилаючись на його необґрунтованість. Представник відповідачки [PERSON] проти первісного позову заперечував, зустрічний позов підтримав, просив його задовольнити. Вислухавши позивачку та представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про те, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічних вимог [PERSON] слід відмовити з огляду на наступне. Судом було встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 25 травня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Того ж дня [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS]. 18 листопада 2005 року сторони розірвали згадані договори. З наявної у матеріалах справи розписки вбачається, що при розірванні договорів позивачка понесла витрати у розмірі 25600,00 гривень, які повинні були оплачуватися відповідачем. У цю суму, окрім коштів безпосередньо пов'язаних з оформленням розірвання угод, входять витрати на пошук варіантів однокімнатної квартири для [PERSON] та витрати на оплату боргів відповідача по оплаті комунальних послуг. Задовольняючи вимоги позивачки за первісним позовом, суд виходить з того, що у судовому засіданні 17 липня 2006 року відповідач визнав борг та визнав позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Разом з цим, ні правонаступник відповідача [PERSON], ні правонаступник [PERSON] - [PERSON] не надали суду доказів того, що за життя їх батько та дід оспорював цей борг або оскаржував рішення суду про стягнення з нього цього боргу. Статтею 526 Цивільного кодексу У країни встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положеннями ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Тож виходячи з того, що у [PERSON] дійсно існували боргові зобов'язання перед [PERSON] і наявність цих зобов'язань відповідач не заперечував, як не заперечував і суми зобов'язання у розмірі 25600,00 гривень, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Стосовно вимог [PERSON] суд зауважує наступне. Обґрунтовуючи свої вимоги, [PERSON] посилається на те, що боргових зобов'язань у [PERSON] не існувало, [PERSON] цілеспрямовано сформувала у [PERSON] хибну уяву про те, що вона понесла витрати у розмірі 25600,00 гривень, хоча цих коштів вона насправді не витрачала, таким чином розписка від 21.11.2006 року була складена [PERSON] під впливом обману з боку [PERSON] Статтею 230 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Виходячи зі змісту наведеної норми, а також п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009 року № 6 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Позивачка за зустрічним позовом не є стороною правочину, не є особою, яка діяла під впливом обману з боку [PERSON], окрім того вона не довела суду належними доказами факт навмисного цілеспрямованого введення її діда [PERSON] в оману позивачкою, не довела того факту, що за життя [PERSON] звертався з цього приводу в правоохоронні органи або ж в суд. В судовому засіданні представник позивачки за зустрічним посилався на похилий вік, поганий зір, взагалі на незадовільний стан здоров'я [PERSON] Проте ці доводи не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи. Взагалі будь-яких об'єктивних даних про те, що зміст розписки від 21.11.2005 року не відповідає дійсності у суду не має. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд відмовляє [PERSON] у задоволенні її вимог у цій частині. Також не підлягають задоволенню вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] моральної шкоди. Позивачка за зустрічним позовом посилається на обман, протиправну та антиморальну поведінку [PERSON] стосовно неї та її близьких. Оскільки факт обману та протиправної поведінки суду не доведений, відтак не вбачається підстав для стягнення з відповідачки за зустрічним позовом 15000,00 гривень. Окремо суд відзначає наступне. Вирішуючи питання про перегляд ухваленого у справі рішення, суд виходив з того, що в мотивувальній частині рішення, ухваленого у справі № 2-3275/2006 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу містилося посилання на розписку від 21.11.2006 року. При дослідженні у судовому засіданні матеріалів цієї справи, судом було встановлено, що ухвалою від 11.08.2008 року були виправлені описки, допущені при виготовлені тексту рішення, зокрема, з мотивувальної частини рішення виключено посилання на згадану розписку . Матеріали цивільної справи № 2-3275/2006 свідчать про те, що цей спір витікає з інших правовідносин, предмет і підстави позовних вимог інші. На підставі викладеного,

Outcome: approved