Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-17 00:00:00

В березні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив зобов"язати останню спростувати недостовірну інформацію у спосіб з урахуванням максимальної кількості осіб, що сприйняли попередню інформацію: виступ з повідомленням на сесії Прилуцької міської ради, з подальшим переданням по телебаченню, на офіційному веб-сайті Прилуцької міської ради та стягнути з неї на його користь моральну шкоду в сумі 3000 грн., при цьому позивач зазначав, те що відповідачка довела з трибуни сесії інформацію, яка стосувалася його участі в поширенні агітаційних листівок проти депутата Чернігівської обласної ради [PERSON], а також сумнівності його (позивача) порядності та офіцерської честі. Посилаючись на те, що промова [PERSON]Д ганьбить його гідність, честь, ділову репутацію, і завдає йому морального болю та страждань, позивач просив задовольнити його позовні вимоги. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 30 березня 2010 року позов задоволено. Зобов'язано [PERSON] спростувати недостовірну інформацію доведену нею на сесії Прилуцької міської ради 11 лютого 2010 року, що стосується участі [PERSON] в поширенні агітаційних листівок проти депутата Чернігівської обласної ради [PERSON] і сумнівності його порядності та офіцерської честі шляхом повідомлення на найближчій сесії Прилуцької міської ради, після набрання рішенням законної сили, з подальшим транслюванням на телебаченні та поміщенні на офіційному веб-сайті Прилуцької міської ради. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 1000 грн. та витрати, понесені на сплату втрат з ІТЗ розгляду справи в сумі 75 грн., а всього 1075 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 17 грн. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновки суду не відповідають обставинам справи, неповно з"ясовані обставин, що мають значення для справи, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт посилається на те, що вона висловлювала особисту думка, сумніви, а не твердження про порядність позивача були викладені нею, як особиста думка, яку вона має право висловлювати, тим більше що стосувалася вона провокаційних безпідставних звинувачень,*які лунають з боку позивача на її адресу. Під час виступу на сесії міської ради н^ було нею сказано, що саме депутат [PERSON] особисто поширював незаконні листівки, а говорилось, що листівки розкидали з його автомобіля. Судом також не обґрунтовано і суму морального відшкодування, є недоведеним факт що саме її виступ на сесії став причиною хвороби [PERSON] Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Задовольняючи позовні вимоги, та частково стягуючи моральну шкоду, суд першої інстанції виходив з того, що було доведено поширення відповідачкою недостовірної інформації про позивача в публічному виступі на сесії Прилуцької міської ради, чим було завдано шкоди особистим немайновим благам позивача, в результаті чого останній зазнав фізичні та душевні страждання, а тому позивач має право вимагати від відповідачки спростуванню недостовірної інформації. Проте, частково з такими висновками апеляційний суд погодитись не може, вважає що суд при вирішенні спору неправильно застосував норми матеріального права. Відповідно до ст.1 Закону „Про інформацію"інформацією є документ або публічно оголошені відомості про події та явища. Це означає, що право на захист виникає лише тоді, коли йдеться про певну поведінку особи. Згідно з роз'ясненнями, даними у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від27.02.2009року №1 „Про практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації * та з'ясовувати чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ст.277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи яке гарантується ст. 10 Конвенції, то рішення суду як постановлене із неправильним застосуванням норм матеріального права підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди у зв"язку із поширенням [PERSON] недостовірної інформації колегія суддів приходить до такого висновку. Хоча відповідачка і поширила частково, відносно позивача неправдиву інформацію, що порушує його немайнові права, однак виходячи із конкретних обставин справи, колегія суддів вважає достатнім способом захисту честі, гідності позивача від поширеної відповідачкою інформації, визначений судом спосіб спростування таких відомостей, що є достатньою сатисфакцією позивачу за втрати немайнового характеру. У зв"язку з наведеним, що суд вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, хоч і застосував положення ст.23 ЦК, однак неправильно зрозумів його сутність та зміст, і постановив рішення яке підлягає скасуванню в зазначеній частині. Виходячи із зазначеного необхідно відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди.

Outcome: partial