Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-20 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним та про визнання права власності на транспортний засіб. Позивачка посилається на те, що 19.01.2010 року між ними було укладено договір купівлі - продажу транспортного засобу, за яким позивач зобов'язався купити, а відповідач продати: транспортний засіб, а саме : ГАЗ - 3110, № кузова 311000Y0395831, рік виписку 2000. об'єм двигуна 2445. Вартість транспортного засобу за домовленістю між сторонами встановлена у сумі 6000 грн. Позивачка виконала свої обовязки у повному обсязі, сплативши 100% вартості транспортного засобу у день укладення договору, що підтверджується розпискою т.в.о. Генерального директора відповідача про отримання коштів та прийняв транспортний засіб, ключі і документи на нього за актом прийому-передачі. Коли позивачка звернулася до МРЕВ ДАІ для реєстрації транспортного засобу, їй пояснили, що транспортний засіб слід зняти з обліку та завірити договір купівлі-продажу у нотаріуса. Крім того, повідомили, що на транспортний засіб постановою державного виконавця ВДВС Іванківського РУЮ накладено арешт на зазначений транспортний засіб, а тому він не може бути знятий з обліку. Відповідач відмовився від нотаріального посвідчення договору, пославшись на відсутність коштів на підприємстві. Оскільки всі істотні умови договору виконані, а відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, позивачка просить визнати її право власності на цей транспортний засіб. У попередньому судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача у судове засідання не з*явився, про день і час слухання справи повідомлено вчасно. Надіслали заяву про те, що позовні вимоги визнають, просять справу розглянути без участі представника відповідача. Представник третьої особи [PERSON] не заперечує проти задоволення позову. Судом встановлено, що 19.01.2010 року, [PERSON] уклала договір купівлі - продажу із ВАТ «Дорожньо - будівельне управління № 39» в особі тимчасово виконуючого обовязки генерального директора [PERSON], на транспортний засіб, а саме автомобіль ГАЗ - 3110, № кузова 311000Y0395831, рік виписку 2000, об'єм двигуна 2445 державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до умов договору, ВАТ «ДБУ-39» є продавцем, а позивач, [PERSON] є покупцем. Згідно п.1 Договору, продавець продав, а покупець купила вищевказаний транспортний засіб. Продаж здійснено за 6 000 гривень, які були позивачкою сплачені у день підписання договору 19.01.2010 року. Майно було передано у власність 19.01.2010 року, згідно договору за актом прийому-передачі транспортного засобу. Відповідно до п.7 Договору, право власності та транспортні засоби переходить до покупця з моменту сплати всієї вартості автомобіля відповідно до договору. Згідно до умов договору продавець гарантує, що транспортні засоби на момент укладення договору нікому не відчужені, щодо нього відсутні судові спори.. Позивачка відповідно до копії розписки сплатив ВАТ «ДБУ-39» в особі тимчасово виконуючого обовязки Генерального директора [PERSON] гроші в сумі 6 000 гривень, тобто сплатила суму, яку зазначено в договорі. З часу передачі майна, позивачка користується спірним майном, але не мояа зареєструвати в МРЕВ ДАІ право власності, так як договір нотаріально не посвідчений. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо нотаріального посвідчення договору, посилаючись на відсутність коштів на підприємстві. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні, а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму. Згідно п.4 ст. 334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача з моменту реєстрації. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу майна підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 394 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, [PERSON] має право власності на транспортний засіб, а саме автомобіль ГАЗ - 3110, № кузова 311000Y0395831, рік виписку 2000, об'єм двигуна 2445 державний номерний знак [NUMBER]. Згідно ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає^ що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. 4.5 цієї статті визначає, що у всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Як вбачається з постанов державних виконавців ВДВС Іванківського РУЮ Київської області Кирилюка А.І. та Притики І.В. арешт на майно ВАТ ДБУ-39» був накладений відповідно 04.02.2010 року та 07.07.2010 року, тобто після укладення та фактичного виконання зазначеного вище договору між позивачкою та відповідачем, а отже зазначене майно підлягає звільненню з-під арешту. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи підтримання позивачкою позовних вимог, і визнання цих вимог відповідачем, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved