Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-02 00:00:00

У квітні 2010 року позивач [PERSON] звернулася з позовом про зобовязання вчинити певні дії та визнання права власності на нежитлове приміщення № 3, в житловому будинку літ. А-5 на першому поверсі, поз. 1?3, загальною площею 45,2 м2, в тому числі прибудова літ а6-1; ганок літ. а7, що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, буд. 135. Між позивачем і відповідачем 15 жовтня 2009 року було укладено договір оренди нежилого приміщення № 3 в будинку № 135 по пр. Кірова у м. Дніпропетровську. Договір був укладений строком на 1 рік, орендна плата мала складати 1000,00 грн. на місяць. Незважаючи на погодження сторонами всіх істотних умов укладення договору, листом від 01 листопада 2009 року Відповідач повідомив про його розірвання. Свою відмову від договору оренди мотивував тим, що нерухоме майно, яке є предметом договору, не є власністю Позивача, і не зареєстроване в КП МБТІ. Позивач вважає дії Відповідача такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, просить суд визнати за Позивачем право власності на вказане приміщення та спонукати Відповідача виконати умови договору оренди. У судовому засіданні Позивач підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з тих підстав, що Позивач не надав жодних документів, які б підтверджували його право власності на дане нежитлове приміщення, у звязку з чим просив суд у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги, викладені у позовній заяві підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено в судовому засідання між [PERSON] (орендар за договором) та [PERSON] (орендодавець за договором) 15 жовтня 2009 року укладено договір оренди нежилого приміщення № 3, в м. Дніпропетровську по пр. Кірова, буд. 135, а також був підписаний акт прийому-передачі, відповідно до якого [PERSON] передала [PERSON] вищевказане нерухоме майно. Посилання Відповідача на те, що [PERSON] не є власником зазначеного нерухомого майна є необґрунтованими та такими, що не підтверджуються матеріалами справи, зважаючи на наступне. Згідно договору купівлі-продажу від 01.10.2008 р. (посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 7811) [PERSON] набула у власність квартиру № 3, що розташована у м. Дніпропетровську, пр. Кірова, буд. 135. Користуючись правами власника даного Обєкту Позивач приєднала до квартири № 3 частину належної їй на праві власності квартири [ADDRESS] (1,7 кв.м.), що в м. Дніпропетровську та здійснила його реконструкцію квартири № 3, переобладнавши її у нежитлове приміщення та добудувавши прибудову та ганок, без отримання на це належного дозволу. Квартира [ADDRESS], належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.2008, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 5010. У відповідності до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без належного дозволу або певним чином затвердженого проекту. У березні 2010 року ТОВ „Інжиніринг-Правопроект (ліцензія Серії АВ № 316949, дата видачі 20 червня 2007 р. № 9-л, строк дії ліцензії з 20 червня 2007 р. по 20 червня 2012 р.) було проведено обслідування і оцінку технічного стану будівельних конструкцій в житловому будинку літ. А-5 на першому поверсі, нежитлового приміщення № 3, поз. 1?3, загальною площею 45,2 м2, в тому числі прибудова літ а6-1; ганок літ. а7, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, буд. 135. Згідно даного обслідування та висновку основні несучі конструкції (фундаменти, стіни, перегородки, перекриття) знаходяться в нормальному і задовільному стані, придатні для подальшої експлуатації за функціональним призначенням та відповідають категорії К-1. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Суд бере до уваги той факт, що жодних звернень, нарікань чи скарг з приводу самовільно переобладнаного квартири у нежитлове приміщення від будь яких осіб не надходило. Таким чином із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником нежилого приміщення 3, в м. Дніпропетровську по пр. Кірова, буд. 135. У відповідності до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, у тому числі, передавати його в оренду третім особам. Кожна сторона має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (ст. 16 ЦК України). У відповідності до цивільного законодавства України однією з умов виникнення прав та обов'язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Право власності в Україні повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того щоб бути доведеним перед іншими особами. Статтею 392 ЦК України встановлено - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою. При урахуванні судом експертного та технічного висновку за результатами обстеження вищевказаних будівельних конструкцій позивача за зустрічним позовом на підставі ч.2 ст. 8 Цивільного кодексу України у відповідності до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права) встановлено, що прийняття в експлуатацію обєкта полягає у визначенні готовності обєкта, закінченого будівництвом, будівельним і іншим нормам і правилам, необхідним при прийнятті в експлуатацію. Готовність приміщень до експлуатації у всіх аспектах визначена будівельно-технічним висновком. Таким чином, дані приміщення з усіма їх складовими частинами є прийнятими до експлуатації та не потребують іншого проведення дослідження готовності до експлуатації прийняття до експлуатації, в тому числі складання актів прийняття до експлуатації. Відповідно до п.10 Переліку правовстановлюваних документів, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна, Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5, рішення суду про визнання права власності є правовстановлюваним документом і підлягає реєстрації в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради. Договір оренди від 15 жовтня 2009 року укладений відповідно до вимог чинного законодавства України і не містить в собі умов, які суперечать закону або порушують права його сторін. Виконання договору з боку відповідача відбулося в повному обсязі. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] правомірно уклала з [PERSON] договір оренди нежилого приміщення 3, в м. Дніпропетровську по пр. Кірова, буд. 135, та остання правомірно отримала 1000 грн. орендної плати.

Outcome: approved