Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі, в якій просить визнати неправомірною дії відповідача щодо недоплати їй підвищення пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату їй підвищення пенсії в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком, передбачену ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», за період з 01 січня 2009 року по день винесення судового рішення. Позивач в судове засідання не зявився, але в позовній заяві просить розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи без його участі, надавши заперечення на позов, в якому позов не визнав, зазначив, що механізм реалізації положень норми Закону, на яку посилається позивач, відсутній і фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України, а не коштів бюджету Пенсійного фонду України, тому вважає позовні вимоги до відповідача необгрунтованими. Безпідставним також зазначає посилання позивача на застосування для обрахунку соціальної допомоги розміру мінімальної пенсії за віком, який відповідно до ч.І ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058- IV від 09.07.2003 року застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, тобто не застосовується для обрахунків інших соціальних виплат. Підвищення до пенсії дітям війни здійснюється у розмірах передбачених Постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, і відповідач, при нарахуванні підвищення до пенсії такій категорії як діти війни, має застосовувати саме цю постанову, а не ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". До того ж Законом №2195 та Державним бюджетом України на 2009 рік, 2010 рік не передбачено коштів для проведення виплати підвищення до пенсії, а тому УПФ України в Бобринецькому районі не мало змоги здійснити дану виплату. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За змістом ч.І ст. 58 Закону України "Про загальнообовязкове пенсійне страхування" Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. З матеріалів справи вбачається, що позивач - [PERSON], [INFO], відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має статус дитини війни, вказані обставини підтверджуються також відміткою в пенсійному посвідченні. На підставі того, що позивач належить до категорії «дітей війни» у відповідності до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", суд вважає, що на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний захист дітей війни", в тому числі й право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, як це передбачено статтею 6 зазначеного Закону. Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Однак, суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України "Про соціальний захист дітей війни", оскільки цей закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Також суд вважає, за необхідне застосувати дану норму Закону, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою названої статті мінімального розміру пенсії за віком. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для «дітей війни» є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є «дітьми війни». Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації Конституційного права громадян, які є «дітьми війни», на соціальний захист. Враховуючи те, що позивач є «дитиною війни», він наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на підвищення до пенсії. Відповідно до ст. 6 Закон\ України «Про соціальний захист дітей війни» «дітям війни» до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Враховуючи те, що дія статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не зупинялася на 2009 та 2010 роки чинним законодавством, відповідач повинен був здійснити перерахунок пенсії позивачу у розмірах, передбачених ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", відповідно 01.01.2009 по 31.12.2009 року, а також впродовж 2010 року - з 01.01.2010року. Відповідно до постанови Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14.05.2009року за позовом позивача до УПФ в Бобринецькому районі та постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2010 року дії Пенсійного фонду визнані неправомірними та зобовязано здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі, передбаченому ст. 6 ЗУ " Про соціальний захист дітей війни " за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року. Встановлені в судовому засіданні обставини дають підставу суду зробити висновок про те, що в період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з початку 2010 року право позивача на підвищення пенсії на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", було обмежено відповідачем, який незаконно не здійснив відповідний перерахунок та виплату пенсії у відповідності до зазначеної норми Закону без належних для цього правових підстав, та триває на день розгляду справи, а тому суд приходить до висновку, що бездіяльність відповідача по справі управління Пенсійного фонду України у Бобринецькому районі, щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачу підвищення до пенсії в розмірі, встановленому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни є протиправною. Порушені позивачем права підлягають усуненню шляхом зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу пенсії у відповідності до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010року по день розгляду справи, тобто 05.07.2010 року. Доводи представника відповідача про відсутність порядку перерахунку та виплати зазначеного підвищення пенсії та відсутності відповідного фінансування не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, так як саме на органи Пенсійного фонду України покладено обов'язок перерахування та виплати пенсії з відповідними підвищеннями. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved