overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-24 00:00:00

В Гайворонський районний суд звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя в натурі та визначення порядку користування присадибною ділянкою. Також до суду звернулась з зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя. Позивач в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги, просить суд винести рішення про розподіл будинку № 16 по вулиці Єсеніна у м.Гайворон Кіровоградської області. Бажає, щоб йому була виділена частина будинку по варіанту №5 частина 2 судової технічно-будівельної експертизи, де вказана технічна можливість розподілу будівель в натурі в пропорціях Уг до 1А, від стягнення компенсації та судових витрат відмовляється. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, змінила вимоги зустрічної позовної заяви, пояснила, що дійсно під час спільного проживання вона з позивачем придбали вищезгаданий будинок, згодна щоб в порядку розподілу майна за позивачем було визнано право власності на частину будинку але в пропорціях 1/3 частини будинку позивачу, а їй щоб було залишено 2/3 частини будинковолодіння. Зазначені вимоги позивачка мотивує тим, що після розірвання шлюбу позивач залишив зазначене будинковолодіння, вона власним коштом зробила капітальний ремонт будинку та добудувала допоміжні споруди, тому вважає, що її частка в спільному майні подружжя значно збільшилась. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в задоволенні зустрічних позовних вимог повинно бути відмовлено. Оскільки в судовому засіданні знайшов свого ствердження факт, що сторони являються власниками спірного будинку № 16 по вулиці Єсеніна в м.Гайворон Кіровоградської області, який був придбаний ними під час перебування в шлюбі за спільні кошти. Спільне майно можливо розподілити на умовах зазначеними позивачем, а саме визнати за позивачем право власності на Уг частину будинку, а відповідачці виділи іншу частину, що становить Уг частини будинку відповідно по 5 варіанту технічного дослідження проведеного спеціалістом [PERSON] При цьому суд не може погодитись з вимогами відповідачки, щодо збільшення її частки в спільному майні подружжя. Оскільки відповідно до ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Вирішуючи питання про виділення відповідачці більшої частки по 5 варіанту технічно-будівельного дослідження, судом враховано, що відповідачка за власний кошт провела в спірному будинку будівельні роботи та добудувала допоміжні споруди, чим значно збільшила вартість спірного будинколволодіння.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягти з відповідача на її користь аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця. Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] [INFO], який знаходиться на утримані позивачки. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком дитини - [PERSON] [INFO], а тому повинен утримувати її до повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просить його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, з позовними вимогами згоден. Вивчивши матеріали справи, даючи оцінку обставинам по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи відповідач є батьком дитини, дитина знаходиться на утримані позивачки. Відповідач, як батько дитини, згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, зобов'язаний утримувати дитину матеріально до повноліття..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-24 00:00:00

До Рівненського міського суду надійшла позовна заява від комунального теплопостачаючого підприємства «Комуненергія до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану теплову енергію, в розмірі 6369 грн. 93 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просить суд, стягнути з відповідача по справі заборгованість за використану теплову енергію в сумі 6369 грн. 93 коп. та судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Заперечень проти позову не подав. Повідомлення про причини неявки від відповідача не надійшло. Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних доказів, з постановлянням заочного рішення відповідно до ст.ст.224-228 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, оцінивши надані докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] проживає за адресою [INFO], є споживачем послуг тепло та гарячого постачання, які надає КТП „ Комуенергія. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст. 526 ЦК України заборгованість у сумі 6369 грн. 93 коп. підлягає стягненню в примусовому порядку. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення було звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача у дохід держави. Судом не встановлено підстав для звільнення відповідача від сплати державного мита, а тому з нього належить стягнути судовий збір в розмірі 51 грн. на користь держави та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-24 00:00:00

Відповідачка [PERSON] позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила розглянути справу у попередньому судовому засіданні. Позивач [PERSON] на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу у його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про одруження сторін; копія паспорту громадянина України із поміткою про шлюб. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач просить розірвати шлюб із відповідачкою [PERSON], зареєстрований 07 жовтня 2005 р., зазначивши, що подружнє життя не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. За час спільного життя сімейні відносини зіпсувалися, з приводу різних непорозумінь, виникали суперечки, сварки, втратилися почуття любові. Фактично сторони припинили шлюбні відносини у грудні 2009 р. Таким чином, з 2009р. сторони подружніх відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть. Від шлюбу 18.06.2006 р. народилася дитина донька [PERSON]. Між сторонами досягнута згода про те, що донька після розірвання шлюбу залишиться проживати із відповідачкою. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачкою носить суто формальний характер, позивач наполягає на його розірванні. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбаченого ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки ні позивач, ні відповідачка зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, а також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-24 00:00:00

Позивачка звернулася із позовом до суду, якій вона уточнила в ході судового розгляду , стверджуючи, що 12.07.2000 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого у них народився син [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Вказуючи на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання своєї неповнолітньої дитини не надає, [PERSON] просить визначити розмір аліментів у частці від заробітку відповідача та стягнути їх з [PERSON] Відповідач у судове засідання не з*явився, але надіслав заяву в якій повідомив, що працює та просив стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку, також просив розглянути справу за його відсутністю. Вислухавши у судовому засіданні пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 15.10.2001 р.н, який знаходиться на утриманні позивачки та мешкає разом з нею (а.с.7). Із пояснень позивачки вбачається, що відповідач працює і спроможний платити аліменти, але ухиляється від утримання дитини. З урахуванням наведеного, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини у частці від його заробітку. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-24 00:00:00

У травні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 18.06.2006 помер [PERSON], внаслідок чого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями в с.Зелена по вул.Леніна,42 Красилівського району Хмельницької області. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа (свідоцтва про право власності) на належний [PERSON] будинок, спадкові права на неї [PERSON], як спадкоємець за заповітом, оформити не може. Просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 18.06.2006, право власності на будинковолодіння по вул.Леніна,42 у с.Зелена Красилівського району. Позивач у судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд позову у її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій просить справу розглянути без його присутності, проти позову не заперечує. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-24 00:00:00

У квітні 2010 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини та на її утримання як непрацездатної дружини до досягнення дитиною трирічного віку. З березня 2008 року сторони знаходились у фактичних шлюбних відносинах, при яких народилась дитина - донька [PERSON], [INFO]. З квітня 2010 року сторони однією сім'єю не живуть. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] та на своє утримання по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. та 500 грн. відповідно, вказуючи, що вони однією сім'єю не проживають, відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, відповідач матеріальну допомогу на її утримання також не надає. В судовому засіданні позивачка змінила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 200 грн. щомісячно та на своє утримання у зв'язку із знаходженням у декретній відпустці по догляду за дитиною в сумі 100 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі, згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі 200 грн. щомісячно та на утримання позивачки у твердій грошовій сумі в розмірі 100 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Суд, вислухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами. Згідно представленої копії свідоцтва про народження відповідач є батьком неповнолітньої дитини на утримання якої позивачка просить стягнути аліменти. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням здоров'я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає доцільним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 200 грн. щомісячно. Згідно з п.2 ст.84 СК України дружина з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3-х річного віку. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням здоров'я та матеріального положення позивачки, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки у твердій грошовій сумі у розмірі 100 грн. щомісячно до досягнення дитиною 3-річного віку. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивач був звільнений від сплати судового збору і витрат на інформаційно-технічне забезпечення та його вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача, на підставі ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-24 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторони на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити її вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-24 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного обсягом оцінки доказів сторін, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину. На підставі ст.ст.71-72 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-24 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного обсягом оцінки доказів сторін, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину. На підставі ст.ст.546, 547, 549, 1054, 1055 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-24 00:00:00

ОКП "МОТЕ" звернулося до суду із позовом до відповідача, в якому просило про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за поставлене теплозабезпечення у розмірі 1636грн.03коп.. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій вимоги, викладені в позові підтримав та просив розглянути справу за його відсутністю. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату слухання справи була сповіщений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справа розглянута за відсутністю сторін у порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач є зареєстрованим в [INFO], загальною площею 52,8кв.м., у зв'язку з чим ОКП "Миколаївоблтеплоенерго" з ним був укладений договір та надана абонкнижка зі змістом договору, за яким позивач на підставі договору-доручення №д2/1 від 1.10.2006року зобов'язався належним чином виконувати теплозабезпечення і постачання гарячого водопостачання, а відповідач належним чином робити оплату отриманих послуг згідно до встановлених тарифів. Відповідно до наданого розрахунку та копії рішень виконкому Миколаївської міської ради, нарахування сум оплати за послуги по теплозабезпеченню проводиться згідно встановлених тарифів на загальну опалювану площу, а нарахування сум оплати за постачання гарячого водопостачання проводиться відповідно до кількості проживаючих. Незважаючи на зазначене, у період з 1.11.2007року по 1.11.2009року відповідачем були порушені умови договору по строкам і сумам сплати наданих послуг, у зв'язку з чим за вказаний період у нього перед ОКП "МОТЕ" склалася заборгованість по оплаті за теплозабезпечення у розмірі 1636грн.03коп.. У добровільному порядку заборгованість по зобов'язанням, що випливають з договору про надання послуг, відповідач не погашає. На підставі викладеного, у відповідності ст. ст. 64, 67, 68, 156 ЖК України, ст. ст. 509, 526 ЦК України, "Правил надання населенню послуг теплопостачання", затверджених Постановою КМУ від 30.12.1997року №1497, "Норм і вказівок по нормуванню витрат палива і теплової енергії на опалення житлових будинків", затверджених ГКСАЖП України від 14.12.1993року, суд дійшов висновку, що пред'явлений позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно зі ст. ст. 81, 88 ЦПК України суд вважає за необхідне з відповідача стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 111грн.07коп., а також судовий збір на користь держави у загальному розмірі 51грн.00 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-24 00:00:00

АК Промінвестбанк звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення у солідарному порядку суми заборгованості за кредитом, процентам, пені в загальному розмірі 10070грн. 85коп. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав. Відповідачі до судового засідання не з'явилися, про дату слухання справи були повідомлені неодноразово належним чином, просили суд про відкладення слухання справи. Ухвалою суду справа розглянута за їх відсутністю у порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, а причини їх черговій неявки визнанні судом неповажними. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 19.10.2007року між АК Промінвестбанк і [PERSON] був укладений кредитний договір №1329-04/07, за якими банк надав відповідачу кредит в розмірі 10000грн. 00коп. Строком до 15.10.2009 року з розрахунку процентної ставки в розмірі 30.0% річних. Пунктами 5.3.2, 6.2 зазначеного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником у строк своїх зобов'язань по поверненню кредиту та/або сплаті процентів за користування кредитом, банк має право вимагати сплати у повному обсязі суми заборгованості за кредитам та процентами і суму пені як за порушення терміну повернення кредиту, так і за порушення строків сплати процентів в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення платежу. В той же день, 19.10.2007року між АК Промінвестбанк і [PERSON], за участю основного боржника був укладений договір поруки №603-16/07, за якими відповідач [PERSON] взяла на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність по усім зобов'язанням сумісно з позичальником на підставі кредитного договору №1329-04/07. Відповідно до наданих довідок, відповідачі своїх зобов'язань за договорами кредиту і поруки у повному обсязі і належним чином не виконали, суму боргу за кредитом в розмірі 7300грн. 18коп., процентами у розмірі 2046грн. 74коп. не погасили, у зв'язку з чим банком нарахована сума пені за порушення терміну повернення кредиту в розмірі 514грн. 01коп. та пені за порушення строків сплати процентів в розмірі 209грн. 92коп., відповідно до п.6.2 кредитного договору. Загальна сума заборгованості за договорами складає 10070грн. 85коп. На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 509, 526, 553-555, 610, 611, 1054-1055 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідачі не виконали узятих на себе за кредитним договором і договором поруки зобов'язань, у зв'язку із чим позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судові витрати на користь позивача в розмірі по 65грн. 35коп. Та по 45грн.00коп. В рахунок відшкодування витрат на ІТЗ.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи [PERSON] JI.M., рудий В.В.,ТОВ ЖЕК „Соляні про визнання особи, такою, що втратили право користування жилим приміщенням будинком №41-а по вул. Береговій у м. Миколаєві. У судовому засіданні позивач підтримав вимоги в повному обсязі. Суду пояснив, за проханням відповідача між ним та відповідачем 10.02.2006 р. було укладеного договір найму житлового приміщення строком на 1 рік. Зі сплином річного терміну відповідач відмовився від зняття з реєстрації за вищевказаною адресою. Відповідач ніколи за вказаною адресою не проживав, його особистих речей не має, витрат по оплаті послуг за користування житлом не несли. Відповідач до суду не зявилися. Про час та дату слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємини сторін. Треті особи про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином, але до суду не зявилися, про причини неявки суд не повідомили. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив факти та відповідні їм правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу від 09.07.2003 p., [PERSON] є власником житлового будинку №41-А по вул. Береговій у м. Миколаєві. 10.02.2006 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір , строком на один рік. Відповідно до умов якого наймачеві у користування було надано приміщення загальною площею 36.0 кв.м. 11.02.2006 р. відповідач зареєструвався за вказаною адресою. Як вбачається із будинкової книги, за вказаною адресою крім позивача, зареєстровано членів його сім'ї дружина [PERSON] та син [PERSON], та відповідач [PERSON] Як видно із висновку Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 04.02.2009 року відповідач останні три роки за вказаною адресою не проживає. В даний час він має інше житло і фактично проживає за адресою м. Миколаїв, Військове містечко,23-В/4. Відповідач будь-яких матеріальних витрат на утримання будинку не надають. Відповідно з приписами ст.383 ЦК України, ст.150 ЖК України, право власника використовуватижитло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування розпоряджання своїм майном Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач більше шести місяців не проживають в даному будинку, має інше постійне житло, зазначене свідчить проте, що він втратив право користування жилим приміщенням будинком №41-А по вул. Берегового у в м. Миколаєві. На підставі ст.167 ЖК України, ст.ст.383,391 ЦК України, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved