Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-13 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 26 листопада 2007 року звернулися з позовом до відповідача ДП «Державна циркова компанія України» про зобовязання вчинити певні дії, визнання недійсними наказів, внесення змін до наказу, стягнення матеріальної і моральної шкоди та витрат; позовні вимоги доповнювалися і уточнювалися. Позивачі в своєму позові і в ході судового засідання посилалися на те, що згідно наказу № 202-п від 10 жовтня 1994 року позивачка [PERSON] прийнята на роботу до цирку артисткою першої категорії колективу «Цирк на льоду», потім були переводи, на роботу приймалися її чоловік і діти (позивачі). В 2007 році дізналися, що записи в їх трудових книжках про роботу у відповідача не відповідають дійсності і перешкоджають виходу на пенсію. Вважаючи вказане незаконним, просили відповідача внести відповідні зміни до наказів про прийняття на роботу та подальші накази та зробити відповідні записи в трудових книжках, але отримали відмову і тому звернулися до суду. Просили в судовому засіданні зобов'язати відповідача змінити жанр їх роботи з жонглерів на акробатів-танцжонглерів, зобов'язати відповідача внести відповідні зміни до трудових книжок з урахуванням жанру їх діяльності; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок оплати праці позивачам з урахуванням жанру діяльності останніх; зобов'язати відповідача переглянути стаж роботи з урахуванням жанру їх діяльності; зобов'язати відповідача відшкодувати сім'ї [PERSON] моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн., витрати по справі покласти на відповідача; зобов'язати відповідача внести відповідні записи до трудових книжок позивачів; визнати недійсним наказ № 78-к від 10 квітня 1997 року як такий, що не відповідає рішенню, постановленому засіданням художньої ради Дніпропетровського державного цирку від 04 квітня 1997 року, яким постановлено прийняти в експлуатацію «Укрдержцирку» номер «Акробати-танцжонглери» під керівництвом артистки першої категорії [PERSON] та рекомендувати включити номер до роботи в конвеєрі; зобов'язати відповідача зробити відповідний перерахунок заробітної платні позивачів, у зв'язку з неправомірними діями відповідача, стягнути з останнього матеріальні витрати, понесені ними, а саме 5350 грн.. сплачені відповідно до договору про надання юридичної допомоги, задовольнивши позов в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що дійсно позивачі працювали і процюють у ДП «Державна циркова компанія України», строкові договори і контракти з ними укладалися належним чином, трудові правовідносини з позивачами оформлено відповідачем з дотриманням всіх вимог закону згідно з чинним законодавством, накази видавалися вірно, були враховані всі вимоги закону при прийнятті позивача на роботу, переводи та інш., заробітна плата нараховувалась, ніякої шкоди не завдавали, порушень з їх боку допущено не було, вважає позовні вимоги не обгрунтованими і просив в їх задоволенні відмовити в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивачів і їх представника, представника відповідача, дослідивши добуті та надані докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовну заяву не обгрунтованою і не підлягаючою задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] займається цирковим мистецтвом з 1985 року, [PERSON] займається цирковим мистецтвом з 1995 року. Також діти [PERSON] та [PERSON] син [PERSON] та донька [PERSON] займаються цирковим мистецтвом. Позивачі вказують, що відповідач з 1994 року, здійснюючи записи до їх трудових книжок, неодноразово припускав помилки, що вагомо вплинуло на розмір заробітної плати та на даний момент суттєво впливає на призначення пенсії за вислугу років. В підтвердження цих доводів позивачі наводить той факт, 10 жовтня 1994 року [PERSON] була зарахована артисткою першої категорії (жанр жонглювання, номер «Дует жонглерів з булавами») колективу «Цирк на льоду», а до трудової книжки їй було внесено даний запис, але без зазначення «Цирк на льоду», що в даний момент суттєво обмежує її право на пільгове пенсійне забезпечення. Суд вважає доводи позивачки [PERSON] є суб'єктивними, вони не обґрунтовуються нормами закону та спростовуються Переліком посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затверджених постановою № 583 Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року в пункті 1 якого, вказані посади артистів балету та балету на льоду, які мають право на пенсію за вислугу років при наявності трудового стажу 20 років, а [PERSON] не займала ні посади артиста балету, ні балету на льоду і вказаними пільгами не користується, а тому доводи, що відповідач обмежив її право на пільгове пенсійне забезпечення безпідставні, надумані, та спростовуються вищевказаним Переліком посад артистів, затверджених постановою № 583 Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року. Безпідставні і ті доводи [PERSON], що з 13 січня 1995 року на підставі наказу № 2 [PERSON] зарахована за переведенням до Державного підприємства «Український цирк» артисткою першої категорії, але знов не зазначено колектив «Цирк на льоду» внаслідок чого обмежується її право на пільгове пенсійне забезпечення. Але судом встановлено, що відповідач ніякого відношення до Державного підприємства «Український цирк» не має, оскільки Державне підприємство «Український цирк» самостійна юридична особа і згідно закону самостійно відповідає за свої дії; крім того, [PERSON] була зарахована до Державного підприємства «Український цирк» артисткою 1 категорії, що відповідно з Переліком посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затверджених постановою № 583 Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року не дає їй права на пільгове пенсійне забезпечення. Не може суд прийняти до уваги і ті доводи [PERSON], що у грудні 1996 року вона подала творчу заявку стосовно створення нового номеру «Групові жонглери» з елементами акробатики, а тому наказ № 297-к від 30 грудня 1996 року про включення її та [PERSON] до номера «Групові жонглери» без зазначення жанру акробати - танцжонглери є грубим порушенням та обмеженням їх прав, оскільки на даний момент це впливає на призначення пільгового пенсійного забезпечення є також безпідставними і надуманими. Подача позивачами заявки про створення нового номеру «Групові жонглери» з елементами акробатики не свідчить про автоматичну зміну жанру, як цього вимагають позивачі. Введення в номер певних трюків акробатичного жанру значно покращило його художній рівень та видовищність, але за складністю вправ, фізичного та психологічного навантаження, що лежить в основі визначення жанру, цей номер «Групові жонглери» не відноситься до жанру акробати - танцжонглери про що свідчить висновок художньо-експертної Ради відповідача від 05 вересня 2007 року, з якого вбачається, що при розгляді питання визначеності жанру номера «Групові жонглери» під керівництвом [PERSON] члени Ради одноголосно вирішили жанр номера залишити без змін. Правомірність художньо-експертної Ради відповідача від 05 вересня 2007 року підтверджується рецензією (від 03 березня 2008 року) директора - художнього керівника Київського державного коледжу естрадного та циркового мистецтв заслуженого діяча мистецтв України професора [PERSON] та завідуючого циркового відділення Київського державного коледжу естрадного та циркового мистецтв завідувача циклової комісії жонглювання і еквілібру [PERSON] після огляду відеозапису номера «Групові жонглери» під керуванням [PERSON], з висновку якої вбачається, що груповий номер жонглерів [PERSON] не може претендувати на номер акробати-жонглери з причин слабкої підготовки акробатичних елементів і з'єднань. Посилання позивачів на те, що 04 квітня 1997 року відбулося засідання Художньої ради відповідача, на якому було розглянуто питання стосовно прийому номера «Акробати-танцжонглери» (протокол № 8), але наказом № 78-к від 10 квітня 1997 року даний номер відповідачем прийнято як «Групові жонглери», в якому не зазначено жанр діяльності, а тому, на думку позивачів, у наказі припущено помилку стосовно назви номеру, замість «Групових жонглерів» необхідно було зазначити «Акробати-танцжонглери». Ці доводи також безпідставні, оскільки позивачі некоректно викладають обставини справи, так як 04 квітня 1997 року відбулося засідання художньої ради не відповідача, а Дніпропетровського держцирку, про що вбачається із протоколу №8; із витягу протоколу № 8 художня рада Дніпропетровського держцирку постановила прийняти номер і рекомендувати «Укрдержцирку» включити його до роботи в конвеєрі, що відповідач і зробив.

Outcome: dismissed