Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-16 00:00:00

В лютому 2010 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в якій вказували, що 30 вересня 1999 року вони за нотаріально посвідченим договором обміну набули в спільну сумісну власність належний відповідачці житловий будинок № 105 по вул. Танасчішина в м. Вознесенську Миколаївської області. Вказане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці, площею 0,0988 га., призначеній для обслуговування зазначеного житлового будинку. Право власності на землю зареєстроване за попереднім власником будинку. Зважаючи на те, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені та яка належить відчужувачу майна, позивачі просили визнати за ними в рівних частках право власності на спірну земельну ділянку. В судовому засіданні позивачі уточнили свої вимоги та просили визнати за ними право спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку, надали пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, судом належним чином про час та місце розгляду справи повідомлена, причину неявки суду не повідомила. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачі не заперечують проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного Зокрема, судом встановлено, що 30 вересня 1999 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] за нотаріально посвідченим договором обміну набули в спільну сумісну власність належний [PERSON]І житловий будинок № 105 по вул. Танасчішина в м. Вознесенську Миколаївської області.(а.с. 5-6, 43). Вказане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці, площею 0,0988 га., призначеній для обслуговування зазначеного житлового будинку. Право власності на землю зареєстроване за попереднім власником будинку (а.с. 7, 19). Відповідно до чинної на час укладення правочину редакції ч.ч. 1, 2 ст. 30 ЦК України (1990 року) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження\~ будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих обєктів. Аналогічне правило викладене п.п. «ґ» п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою №2 від 19 березня 2010 року). Згідно зазначеної постанови при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалося у договорі відчуження. Водночас суд враховує те, що попередній власник будинку та спірного майна не заявив своїх прав та жодних вимог щодо земельної ділянки. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а цивільне право позивачів підлягає захисту шляхом визнання їх співвласниками спірного майна.

Outcome: approved