Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом та просить рішенням суду стягнути на її користь з УПСЗН Коростенської райдержадміністрації недовиплачені кошти в сумі 19227,20 гривень, що передбачені ст.39 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2006 року по 30.09.2009 року, недовиплачені кошти в сумі 5763,10 гривни, що передбачені ст.37 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.08.2008 року по 30.09.2009 року на її користь, та недовиплачені кошти в сумі 11526,20 гривень, що передбачені ст.37 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.03.2007 року по 31.01.2010 року на користь її двох неповнолітніх дітей, а також зобовязати відповідача в подальшому виплачувати дані кошти, мотивуючи це тим, що вона та її неповнолітні діти: дочка [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO], являються потерпілими від Чорнобильської катастрофи, проживають та вона працює в зоні посиленого радіоекологічного контролю. В заяві до суду позивачка просила справу розглядати в її відсутність, а позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав до суду заперечення проти позову, в якому просив розглядати справу в його відсутність, позов не визнає. Дослідивши матеріали справи, в їх сукупності та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивачка та її неповнолітні діти: дочка [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO], проживають та вона працює в с.Щорсівка, Коростенського району, Житомирської області - (4 зоні), зоні посиленого радіоекологічного контролю, являється потерпілою від Чорнобильської катастрофи 4 категорії. Таким чином вона має право на отримання коштів в розмірах, що передбачені ст.ст.37,39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тобто, у спірний період часу, ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст.37 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянам, які проживають на території посиленого радіоекологічного контролю, проводиться доплата в розмірі 30 % мінімальної заробітної плати щомісяця, а до ст.39 даного закону, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі 1-єї мінімальної заробітної плати, щомісяця. Відповідно до постанови КМУ №936 від 20.05.2005 року «Про затвердження порядку використання коштів державного бюджету' для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата компенсацій та допомоги передбаченої ст.ст.37,39 ЗУ «Про статус...» працюючим і не працюючим громадянам, а також пенсіонерам проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за місцем реєстрації, тобто правовідносини між сторонами виникли з дня набрання чинності вищевказаної постанови. Таким чином, заборгованість за ст.37 ЗУ "Про статус..." підлягає стягненню на користь позивачки - за період з 01.08.2008 року по 30.09.2009 року та на користь її неповнолітніх дітей підлягає стягненню - за період з 20.04.2007 року по 31.01.2010 року, як то передбачено ст.257 ЦК України в межах строків позовної давності, відповідно до даних довідки про отримання цих виплат, та на підставі наявних у справі письмових доказів. Позовні вимоги позивача в частині стягнення недовиплачених коштів передбачених ст.39 ЗУ «Про статус...» підлягають стягненню за період з 20.04.2007 року по 30.09.2009 року, як то передбачено ст.257 ЦК України в межах строків позовної давності, відповідно до даних довідки з місця роботи позивача, відпрацьованого часу, а також на підставі наявних у справі письмових доказів. При стягненні коштів суд виходить з розміру мінімальних заробітних плат, які діяли у вказаних періодах: -з 1.04.2007 р. - 420 грн.; - з 1.07.2007 р. - 440 грн.; - з 1.10.2007 р. - 460 грн.; -з 1.01.2008 р. - 515 грн.; - з 1.04.2008 р. - 525грн.; - з 1.10.2008 р. - 545 грн.; -з 1.12.2008 р. - 605 грн.; - з 1.04.2009 р. - 625 грн.; - з 1.07.2009 р. - 630 грн.; -з 1.10.2009 р. - 650 грн.; - з 1.11.2009 р. - 744 грн.; - з 1.01.2010 р. - 869 грн.; Отже, з урахуванням викладеного вище, та відповідно до проведеного позивачем розрахунку, за весь спірний період часу розмір заборгованості перед позивачем складає - за ст.37 ЗУ «Про статус...» (за мінусом отриманих коштів в сумі - 22,40 грн.) - 2455,90 гривень на користь позивачки та за ст.37 ЗУ «Про статус...» (за мінусом отриманих коштів в сумі - 108,80 грн.) - 11289,40 гривень на користь позивачки в інтересах її неповнолітніх дітей, за ст.39 ЗУ «Про статус...» (за мінусом отриманих коштів в сумі 156 грн.) - 15250,20 гривень, а всього 28995,50 гривень. Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації, тому суд, стягує з нього дані кошти, а заперечення відповідача проти позову безпідставні. Зокрема, для захисту прав та інтересів позивача, суд забов'язує відповідача в подальшому виплачувати позивачу кошти, що передбачені ст.ст.37,39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у відповідності до вимог даного закону. В решті вимог відмовити за необгрунтованістю.

Outcome: partial