Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до ПАТ ОПТ Банк, третя особа: ВАТ Дженералі Гарант про визнання недійсним повідомлення про зміну розміру відсоткової ставки за кредитним договором. Позивач зазначав, що 16 серпня 2007 року між ним та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № CL-013/144/2007. За умовами договору відповідач взяв на себе зобовязання надати позивачу кредит у сумі 100 000,00 (сто тисяч) доларів США на купівлю автомобіля, а позивач зобовязався повернути наданий йому кредит та сплатити усі передбачені договором проценти за користування кредитом. За умовами п. 3 частини № 1 договору сторони домовились, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка 9,99%річних. 12 серпня 2008 року між ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» (страховик), позивачем (страхувальник) та ЗАТ «ОТП Банк» (вигодонабувач) був укладений трьохсторонній договір № 59/03-119-08 добровільного страхування транспортних засобів, з терміном дії з 16 серпня 2008 року по 16 серпня 2014 року. За умовами пп. 8.5 трьохстороннього договору страхування сторони домовились, що внесення змін та доповнень, а також дострокове припинення дії договору можливе лише за взаємною згодою страховика, страхувальника та вигодонабувача, але 16 вересня 2009 року позивач отримав від відповідача повідомлення від 02.09.2009 р. № 42-2-1/73735 про збільшення розміру процентної ставки за договором. Вважає, що повідомлення підлягає визнанню недійсним, так як згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Отримання кредитодавцем письмового повідомлення про незгоду позичальника із новим розміром процентної ставки вважається незгодою позичальника з новим встановленим розміром процентної ставки. Зі змісту наведених умов договору вбачається, що вчинення відповідачем певних дій - направлення на адресу позивача повідомлення про зміну процентної ставки за кредитом - спрямоване на зміну певних прав та обовязків сторін договору. З моменту направлення такого повідомлення у позивача виникає обовязок сплачувати проценти за користування кредитом у новому розмірі, а у відповідача, відповідно, виникає право вимагати від позивача внесення процентів у новому розмірі. В разі невиконання цього обовязку позивачем у відповідача виникає право вимагати дострокового погашення кредиту, а у позивача обовязок достроково сплатити несплачену суму кредиту. Тобто повідомлення є за своєю правовою природою правочином, а саме правочином на виконання договору, у розумінні ч.3 ст. 206 ЦК України, а отже може бути визнано недійсним у судовому порядку. Між позивачем та АТ «ОТП Банк» 16.08.2007 року був укладений кредитний договір № СL-013/144/2007. Відповідно до статті 1.3 (з підпунктами) кредитного договору позивачем були укладені наступні договори страхування: договір страхування автомобіля (повне КАСКО); договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів Строк дії договорів страхування закінчувався, що спонукало позивача застрахувати кредитний автомобіль на новий строк з 16.08.2009 року по 15.08.2010 року. Згідно умов пп. 2.3.8.1 п.2.3.8 кредитного договору позичальник зобовязаний щорічно, не пізніше 20 (двадцяти) календарних днів до закінчення чергового річного періоду дії договору страхування, надавати банку оригінали платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів (премій) на наступний період дії договорів страхування (календарний рік) чи оригінали страхових договорів (полісів) укладених на умовах, що задовольняють банк та з визначеною банком страховою компанією, якщо інше письмово не погоджено з банком. Вважає, що під час укладання трьохстороннього договору добровільного страхування транспортних засобів від 12.08.2008 року «інше письмово погоджено з банком» між сторонами: ВАТ «УСК «Дженералі Гарант», [PERSON], ЗАТ «ОТП Банк». [PERSON] згідно умов кредитного договору, як позичальник належним чином виконав усі вимоги вищеназваних страхових договорів, 29.07.2009 року надав до банку оригінали платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів (премій) на наступний період страхування. За два роки існування кредитної заборгованості ним жодного разу не були допущені затримки погашення відсотків чи основної суми боргу або інші порушення умов кредитного договору від 16.08.2007 року, він своєчасно та справно сплачує банку суми, які зазначені у графіку повернення кредиту та сплати відсотків. Заперечує проти порушень банком процедури реалізації рішення щодо зміни відсоткової ставки. Відповідачем не надіслана додаткова угода до кредитного договору про зміну розміру річної процентної ставки за кредитним договором, як це передбачено підпунктами 5.3 договору. Письмове повідомлення фінансової установи про зміну умов кредитного договору повинно містити підпис уповноваженої особи, довіреністю та відтиск печатки фінансової установи. Відповідно до вимог статті 207 Цивільного кодексу України та умовами кредитного договору не передбачено використання при вчиненні правочинів навіть факсимільного відтворення підпису. Крім того, відповідач ігнорував заперечення позивача та запити про дату змін та доповнень до трьохстороннього договору добровільного страхування транспортних засобів від 12.08.2008 року, який укладено [PERSON] з ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» на користь банку з терміном його дії з 16.08.2008 року по 16.08.2014 року. В ч. 2 ст. 10561 ЦК України встановлений договором розмір процентів не може бу ти збільшений банком в односторонньому порядку. Названа норма з 10.01.2009 року прямо забороняє відповідачу реалізовувати своє право, встановлене договором, на зміну розміру процентної ставки інакше, як за згодою обох сторін договору. Посилаючись на викладене позивач просив визнати недійсним повідомлення № 42-2-1-/73735 від 02 вересня 2009 року про зміну розміру відсоткової ставки за корсиутвання кредитом на 4% (чотири відсотки) за кредитним договором № CL-013/144/2007 від 16 серпня 2007 року, починаючи з 01 вересня 2009 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовним вимогам, просили задовольнити позов в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову, пояснив, що позивач у позові звертає увагу на п. 2.3.8.1 кредитного договору, відповідно до якого позивач зобовязаний не пізніше 20 календарних днів до закінчення чергового річного періоду дії договору страхування, надавати банку оригінали платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів на наступний період дії договорів страхування чи оригінали страхових договорів (полісів), укладених на умовах, що задовольняють банк та з визначеною страховою компанією. Дійсно, відповідно до договору добровільного страхування від 12.08.2008 р. зазначено термін дії 6 років. Проте, кредитним договором чітко визначено зобовязання позивача надавати відповідачу документи, що підтверджують пролонгацію договорів з визначеною страховою компанією. В звязку з неподання позивачем документів перелічених у вищезазначеному пункті кредитного договору, відповідач був змушений вжити заходів згідно п. 1.4.1.5. кредитного договору, а саме підняти відсоткову ставку на 4 %. Підписавши кредитний договір позивач, у відповідності до ч. 1 ст. 10561 ЦК України, висловив цим цілковиту згоду на зміну процентної ставки в разі порушення ним умов кредитного договору. Таким чином, дії відповідача не можуть бути розцінені, як зміна відсоткової ставки в односторонньому порядку. 09 липня 2009 р. листом № 42-2-3/62242 позивача було повідомлено про зміну переліку погоджених відповідачем страхових компаній, крім того перелік рекомендованих страхових компаній розміщено на офіційному сайті банку. Необхідність укладання договорів страхування та погодження відповідних страхових компаній повязана з тим, що у випадку допущення позичальником прострочки за кредитним договором більше 30 календарних днів і використання банком свого права погасити заборгованість за рахунок продажу предмета застави, відповідач може бути позбавлений такого права (повністю або частково), що є порушенням п. 5 ст. 49 ЗУ «Про банки і банківську діяльність». Відповідно до ч. 2 п. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатись, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватись залежно від зміни обліку ставки Національного банку України або в інших випадках. Саме такий випадок передбачений умовами кредитного договору. Таким чином, ввжають, що будь-яких підстав для задоволення вимог позивача не існує. Відповідач діяв в межах своїх прав та обовязків,

Outcome: approved