Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-19 00:00:00

07.07.2010року позивачі звернулися з позовами до управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області, в яких, просяться визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області щодо призначення, перерахунку і сплати належної їм пенсії незаконними та зобовязати відповідача зробити перерахунок державної пенсії відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та перерахунок щомісячної додаткової пенсії відповідно до ст. 50 Закону країни «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2007 року ( [PERSON]П.), з 01.03.2007 року ( [PERSON]Г.) з 09.07.2007 року ( [PERSON]І.) , а позивачка [PERSON] також зробити перерахунок та виплату доплати, передбаченої ст. 39 зазначеного Закону України, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати з 09.07.2007 року. Зазначені позови ухвалою суду були обєднані в одне провадження. В судове засідання позивачі не з'явилася, просили справу розглянути без їх участі. Представник відповідача - управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області - у судове засідання не з*явився, про день і час слухання справи повідомлено вчасно, надіслали письмове заперечення проти позовів, яке обґрунтовували тим, що управління діяло відповідно до чинного законодавства, постанов КМ України, просили справу розглянути без участі їх представника, при розгляді врахувати строк позовної давності. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Ст. 22 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Судом встановлено, що: Позивач [PERSON] є потерпілим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, учасником ЛНА на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії А № 045904, виданим 05.07.1994 ( а.с. 5). Згідно із довідкою МСЕК серії 2-18 АЗ № 206027 від 20.06.1994 року позивача визнано безстроково інвалідом II групи внаслідок професійного захворювання, повязаного з роботами по ЛНА на ЧАЕС ( а.с. 8); Позивач [PERSON] є потерпілим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, потерпілим від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії А № 090113, виданим 11.12.2000 (а.с. 19). Згідно із витягом із акту огляду МСЕК до довідки сер. КИО-1 № 123346 від жовтня 2000 року позивача визнано безстроково інвалідом II групи внаслідок загального захворювання, повязаного з впливом аварії на ЧАЕС (а.с. 20) позивачка [PERSON] є потерпілою внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1, учасником ЛНА на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії А .V J виданим 17.12.1993 ( a.c.33) Згідно із довідкою МСЕК серії 2-18 АБ № 1 13.10.1993 року позивачку визнано безстроково інвалідом II групи професійного захворювання, повязаного з роботами по ЛНА на ЧАЕС (а.с.34 ) Позивачі перебувають на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду в Іванківський районі Київської області та отримують пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофа яка станом на 01.11. 2009 року у [PERSON] становила 1090 грн. (основний р 114,60 грн. ( додатковий розмір), у [PERSON] основна пенсія становить 1278.' додаткова пенсія 114,60 грн. Позивач [PERSON] до 22.02.2008 року отримував не зазначеному закону, а з вказаної дати за його ж заявою перейшов на інший вид пенса, отримує відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне не страхування», і його пенсія на даний час становить 789,56 грн., додаткове пенсії інваліду 2 групи становить 114,60 грн. Оскільки позивачка [PERSON] проживає на радіоактивно забрудненій території - в смт. Іванків Київської області відносить до зони добровільного гарантованого відселення, що підтвег паспортними даними позивачки (а.с.32) їй також відповідачем виплачується під ви до пенсії за проживання у цій зоні у розмірі 10 грн. 50 коп. ( а.с.31-49). Відповідно до ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.2001 року 796-Х1І в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлений за Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по II групі інвалідності мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсія - становить 75 % мінімальної пенсії віком. Встановленим Законом нормам відповідають положення п. 4 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постанови КМУ від 30.10.1997 року № 523. Згідно із ч.3 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадянин постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обчислення і призначення пенс інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, провадиться відповідь: правил та загальних підстав Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсії страхування», який набрав чинності з 01.01.2004 року. Між тим, Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» до Закону № 796 були вк зміни, відповідно до яких з 01.01.2008 року у всіх випадках пенсії для інвалідів II гр.. щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою не можуть бути нижчий 200 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а додаткова пенсії становила інвалідам II групи 30% прожиткового мінімуму для осіб. Однак 22.05.2008 року Конституційним Судом України було винесено рішення яким вищезазначені зміни до Закону № 796 були визнані неконституційними, оскільки відповідно до ст. 22 Конституції України при прийняті нових законів або внесені змін чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод Таким чином з 01.01.2004 року до 01.01.2008 року та з 22.05.2008 року у зв'язку набранням чинності рішенням Конституційного Суду України спірні відносно регулюються відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний за&?о; громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з яким; позивачів існує право на обчислення та виплату пенсії за вказані періоди у встановлено^ Законом розмірі. Проте відповідач протягом всього часу нарахування пенсії керується постанова КМУ № 1 від 03.01.2002 року, № 530 від 28.05.2008 року та № 654 від 16.07.2008 рок) яких були визначені мінімальні розміри пенсій, зокрема, встановлено, що особам, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсія відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обчислювалась виходячи з розміру 19,91 грн. З огляду на положення Конституції України суд не приймає до уваги обґрунтування у запереченні відповідача його позиції посиланням на норми підзаконних нормативних актів, а саме визначених цими постановами Кабінету Міністрів розмірів пенсії, виходячи з того, що питання розміру пенсій вирішені Законом України, а тому з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними актами при розрахунку підвищення пенсії застосуванню підлягає закон, а не постанова. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75 встановлює, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна [PERSON] України. Конституція не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - нормативно-правовими актами змінювати положення законів. Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» КМУ не уповноважений на свій розсуд змінювати, в т.ч. зменшувати розміри компенсацій, встановлених цим законом. Такої ж точки зору притримується в своїй практиці і Верховний Суд України в своїй практиці, а саме щодо розмірів нарахування пенсій в порядку, встановленому саме Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не будь-якими іншими нормативними актами. Крім того, відповідно до ст. 152 Конституції України, ст. 73 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони та інші правові акти, які за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними, оголошуються не чинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Також в резолютивній частині Рішення від 22.05.2008 року М10-рп/2008 зазначено, що положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (107-17), визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Отже, за конституційними нормами та виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що при визначенні розміру пенсій позивача застосуванню підлягають ст. 39, ч. 1 ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону № 796, а не постанови Кабінету Міністрів України, які істотно звужують зміст і обсяг існуючих прав позивача, що є порушенням положень ст. 22 Конституції України. Виходячи з цього, суд вважає дії відповідача по нарахуванню пенсії в розмірі, встановленому постановами КМУ, неправомірними. Зі змісту ст.ст. 50 та 54 Закону № 796 випливає, що при визначенні розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та встановлюються у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Отже, при нарахуванні пенсії, визначеної ст.ст. 50, 54 Закону № 796, відповідач повинен керуватися ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», де визначається розмір мінімальної пенсії за віком, яка встановлюються у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, оскільки обчислення і призначення державної та додаткової пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, вихідним критерієм для обрахунку пенсії виступає саме мінімальна пенсія за віком, яка визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», і встановлюються у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, виходячи з того, що іншій нормативно - правовими акт. визначав цей розмір або встановлював інший розмір, відсутній. Окрім того, відповідно до ч. З ст. 67 Закону № 796 у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, віднесеним до 1,2,3,4 категорії Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру про/ мінімуму. Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить про те, що підстав перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсії пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком також встановлю розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначення законом. У відповідності до положень ст. 46 Конституції України прийнято Закон «Про прожитковий мінімум» (№ 966-ХІУ від 15.07.1999 року). Закон України прожитковий мінімум» дає визначення прожитковому мінімуму, закладає правової для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації де: конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень. Зі змісту ст. 1,2 вказаного закону випливає, що прожитковий мінімум є базою для розрахунку міни заробітної плати, мінімальної пенсії за віком, інших соціальних виплат виходячи з Конституції України та законів України, та ґрунтується зокрема на ч. З ст. 46 Коне у відповідності до якої пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги не можливо нижчими ніж прожитковий мінімум, встановлений законом. Враховуючи виклала контексті положень Закону України «Про статус та соціальний захист громада постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ч. 1 ст. 28 Закону України загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд вважає за не застосування для визначення розміру щомісячної пенсії розмір прожиткового мін оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується коефіцієнт для визначення розміру щомісячної пенсії, що, на думку суду, не суперечать вимогам ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне перерахунок страхування». Таким чином, мінімальний розмір пенсії за віком залежить від резин прожиткового мінімуму, який встановлюється Законом України «Про Держали бюджет», тому при розрахунку державної (основної) та додаткової пенсій, передбаченого ст. ст. 50, 54 Закону № 796, має застосовуватись розмір прожиткового мінімуму для які втратили працездатність, встановленого в законі про державний бюджетного відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача відмови у перерахунку позивачу пенсії відповідно до ст. ст. 50 54 України «Про CT;f| соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 28 лютого 1991 року № 796-ХІ, є протиправними, оскільки не відповідають вищевказі вимогам закону, а тому позовні вимоги позивачів ґрунтуються на правових норча» підлягають задоволенню частково. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі звернулася до суду 07.07.2010 » Згідно ст. 152 ЦПК України для звернення до суду за захистом прав, свобод та інших особи встановлюється трирічний строк. На застосуванні цього строку у сь т запереченні наполягає відповідач. Таким чином, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві для позивачів є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню часту врахуванням строку звернення до суду з позовом за захистом прав, свобод та інтерес» період ( Для [PERSON] та [PERSON]І.) з 07.07.2007 року по 31.12.2007 року. 22.05.2008року з врахуванням здійснених відповідачем за цей період виплат пенсії [PERSON] задоволенню підлягають вимоги з 07.07.2007 року по 31.12.2007 року - до моменту переходу на інший вид пенсії. Щодо решти вимог позивачки [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як пенсіонеру, який постійно проживає на території добровільного гарантованого відселення повинна на виплачуватися доплата у розмірі 2 мінімальних заробітних плат щомісяця. Позивачці, як пенсіонеру, яка проживає у вищезазначеній зоні радіоактивного забруднення відповідачем виплачувалися кошти, передбачені ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з суми 10 гривень 50 копійок, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, що довідками , виданим відповідачем 07.07.2010року № 06/491 (a.c.53-55). Одночасно слід зазначити, що з 2004 року розмір мінімальної заробітної плати встановлювався Законом України "Про Державний бюджет України" (на відповідний рік). Положення Законів України "Про Державний бюджет України" не містить обмежень щодо можливості застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст. 39 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". У 2007 році дія частини другої статті 39 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині виплати компенсацій і допомогу розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, була зупинена, відповідно до Закону України від 19 грудня 2006 року N 489-V "Про Державний бюджет України на 2007 рік". Однак рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року N 6- рп/2007 вказане зупинення дії ст.39 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було визнано неконституційним. У 2008 році частину першу та другу статті 39 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було викладено у іншій редакції - замінено однією частиною. Однак вищезазначені зміни до Закону також рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 були визнані неконституційними. Таким чином, починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року (після прийняття Конституційним Судом України рішення від 09.07.2007 №6-рп/2007), а також з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року (після прийняття Конституційним Судом України рішення від 22.05.2008№10-рп/2008) законодавче регулювання відносин з виплати доплати пенсіонерам, які проживають на території добровільного гарантованого відселення визначалось ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції від 06.06.1996 року №230/96-ВР), оскільки обмеження щодо її застосування було скасовано, а жодних інших обмежень Верховна [PERSON] України не встановлювала. Отже, у цей період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року пенсіонерам, які проживають на території добровільного гарантованого відселення, повинна була виплачуватись доплата у розмірі двох мінімальних заробітних плат. Невиконання суб'єктом владних повноважень вимог закону тягне за собою визнання його дій неправомірними. В даному випадку, неправомірними є лише дії по відношенню до виплат, що мали здійснюватися позивачці за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року. На підставі викладеного, ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

Outcome: partial