Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до голови Городницької селищної ради [PERSON], третя особа на стороні відповідача [PERSON], про визнання незаконним наказу про прийняття на роботу [PERSON] та про стягнення з відповідача на її користь 5000 грн. моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що з 14.11.2006 р. працює в дошкільному навчальному закладі № 1 «Калинонька» смт. Городниця на посаді вихователя з оплатою 0,25% ставки. 19.08.2009 р. звернулася із заявою до відповідача про переведення її на повну ставку в зв'язку із звільненням з роботи вихователя [PERSON], однак, їй було відмовлено в зв'язку із відсутністю вакантної посади вихователя. 20.08.2009 р. позивач дізналася, що на місце звільненої [PERSON] прийнята [PERSON], що працює в цьому ж дошкільному закладі з 2008 р. і прийнята на роботу на період декретної відпустки [PERSON] Вважає наказ про прийняття [PERSON] на посаду вихователя на місце звільненої [PERSON] незаконним, оскільки вона навчається у вищому навчальному закладі, має більший, ніж [PERSON] стаж роботи, виховує неповнолітню дитину, є єдиним членом своєї сім'ї із самостійним заробітком, а тому має переважне право перед [PERSON] на зайняття посади вихователя з повною ставкою. Незаконна відмова відповідача в переведенні на посаду вихователя з повною ставкою призвела до втрати позивачем вагітності, душевних переживань, приниження її гідності та репутації, в зв'язку з чим з вини відповідача їй була завдана моральна шкода, яку вона оцінює в 5000 грн. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала в повному обсязі, просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] позову не визнав з тих підстав, що він не видавав наказів про звільнення з роботи, прийняття на роботу і переведення ні позивача, ні [PERSON] Ці питання вирішувалися завідувачем дошкільного навчального закладу № 1 «Калинонька». Притягнена в якості співвідповідача [PERSON] позову не визнала. Пояснила, що видала і підписала наказ № 96 від 25.08.2009 р. про прийняття [PERSON] на постійне місце вихователя дитячого садка на підставі її заяви від 18.08.2009 p., яка звернулася першою. [PERSON] також зверталася з аналогічної заявою в той самий день, але після [PERSON] Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Позову не визнала. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, суд встановив, що позивач [PERSON] з 14.11.2006 р. працює в дошкільному навчальному закладі № 1 «Калинонька» смт. Городниця на посаді вихователя з повною ставкою. Вказаного факту не заперечують відповідачі. 19.08.2009 р. [PERSON] звернулася із заявою (а.с.10) до відповідача [PERSON] - Городницького селищного голови, про погодження питання переведення її з неповної ставки, вихователя на повну ставку в зв'язку із звільненням з роботи вихователя [PERSON], у чому їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю вакансії, що підтверджується листом відповідача [PERSON] за № Д-165/02-11 від 19.08.2009 р. (а.с.11) Згідно оглянутого в судовому засіданні оригіналу статуту Городницького дошкільного навчального закладу № 1 «Калинонька». П.8.2. Безпосереднє керівництво роботою дошкільног закладу здійснює його завідуюча, яка приймає на роботу та звільняє з роботи працівників дошкільного закладу за погодженням голови селищної ради. 19.08.2009 р. завідуючою дитячим садком буля [PERSON], яка своїм наказом № 96 від 25.08.2009 р. прийняла [PERSON] на посаду вихователя на постійне місце звільненої виховательки [PERSON] Підставою для прийняття стала заява [PERSON] від 18.08.2009 р. (а.с.25,21). Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] першою подала заяву про переведення її на повну ставку вихователя дитячого садка. Цього факту не заперечують сторони. Заява [PERSON]М була задоволена. [PERSON] звернулася з аналогічною заявою того ж дня, 19.08.2009 р., шо підтверджується резолюціями [PERSON] на заявах [PERSON] та [PERSON] (а.с.21,10), але пізніше, ніж [PERSON], а тому ій було відмовлено у задоволенні її заяви череї відсутність вакантної посади. Відповідно ст. 22 КЗпП України забороняється необгрунтована відмова у прийнятті на роботу. Відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладанні, зміні або припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у профспілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається. Виходячи із положень зазначеної статті, співвідповідачем [PERSON] був виданий наказ № 96 про прийняття [PERSON] на постійне місце вихователя і суд не вбачає в її діях порушень трудового законодавства, а також не вбачає підстав для скасування цього наказу. Позивач [PERSON] просить також стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду в сумі 5000 грн., яка їй була заподіяна втратою вагітності та душевними переживаннями в зв'язку з прийняттям [PERSON] на постійне місце вихователя та відмовою їй у задоволенні її заяви про прийняття на це місце. Оскільки відповідач [PERSON] не видавав наказу № 96 від 25.08.2009 р. про прийняття на постійне місце вихователя [PERSON], який позивач просить визнати незаконним, то у суду нема підстав для задоволення позову. Крім того, позивачем не надано доказів, на підставі яких суд міг би зробити висновок про причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача [PERSON] та втратою позивачем вагітності. Враховуючи викладене, суд вважає позов неогрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed