Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-01 00:00:00

Комунальне підприємство «Теплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання на суму 4634 грн. 15 коп., який виник за період з 1 лютого 1998р. по 1 лютого 2010р. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та пояснив, що відповідачеві на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], до якої постачається теплова енергія позивачем. Відповідач за неї не розраховується. В лютому 2009р. позивач встановив, що відповідач самовільно відключився від системи централізованого опалення та облаштував електричне опалення, в звязку з чим в лютому 2009р. представниками підприємства було складено акт-припис. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що в січні 1998 року вона придбала квартиру [ADDRESS], яка належить їй та її чоловікові [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя. Попередній власник розрахувався з позивачем за послуги з теплопостачання. Влітку 2000р. вона та чоловік здійснили відключення від системи централізованого опалення, про що повідомила КП «Теплокомуненерго».Оскільки вона фактично не користується послугами з теплопостачання і строки позовної давності щодо боргу, який утворився до моменту відключення, сплинули, то вважає, що позовні вимоги безпідставні. Вислухавши пояснення та доводи представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Суд встановив, що відповідачеві [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], яку вона придбала 20 січня 1998 року. Після придбання квартири договір про надання послуг з теплопостачання вона не укладала. До початку опалювального сезону 2000р. остання користувалася послугами КП «Теплокомуненерго» з теплопостачання, а потім за власний кошт без відповідного дозволу здійснила відключення від централізованого теплопостачання, демонтувавши в квартирі систему опалення. Натомість влаштувала систему електричного опалення, про що свідчить акт обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Веселка». . Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630, передбачено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Використання теплової енергії мешканцями будинку, в якому проживає відповідач, обліковується загально-будинковим лічильником. Однак влітку 2000р. відповідач відключився від системи централізованого опалення і більше послуг позивача не отримував. Про відсутність опалювальних приладів в квартирі свідчить акт-припис від 20 лютого 2009р., складений представником КП «Теплокомуненерго». Позивач не заперечує сам факт відключення відповідачів від системи централізованого опалення, але при цьому вважаючи його несанкціонованим, вимагає сплати коштів з теплопостачання. Законність проведення робіт по демонтажу системи опалення в квартирі відповідачів і його наслідки не є предметом судового розгляду. Отже, відмовляючи в задоволенні позову, суд виходить з того, що споживач мав розрахуватися за фактично надану послугу за період з 20 січня 1998р. до початку опалювального сезону 2000р., однак строки позовної давності, на застосуванні яких наполягає відповідач, сплинули. Витрати по сплаті судового збору, від якого позивача звільнено, необхідно віднести на рахунок держави. На підставі ч.1 ст.903 ЦК України, п.20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630,

Outcome: dismissed