Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 12.07.2003 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого у них є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що дитина проживає разом з нею, виховується нею і перебуває на її утриманні. Причиною її бажання розірвати шлюб є те, що спільне життя з відповідачем не склалося, з серпня 2009 року між ними постійно виникають сварки, в зв'язку із різним поглядом на сімейне життя та ведення спільного господарства. Зазначає, що вони перестали розуміти один одного, між ними виникали часто сварки та конфлікти, у них немає згоди щодо вирішення побутових питань та питань виховання дитини. Вони втратила почуття поваг, порозуміння та любові один до одного. З листопада 2009 року подружні стосунки між ними припинені, шлюб існує формально. Згідно уточних позовних вимог, просить суд, розірвати шлюб між ними та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], 15.03.2004 року, в розмірі 350 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, та обґрунтовуючи їх посилалася на доводи викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приймаючи визнання позову відповідачем в повному об'ємі, оскільки воно не суперечить закону та не порушує прав і інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що між сторонами 12 липня 2003 року було укладено шлюб, який зареєстровано Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м.Чернівці, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №795 (а.с.4). Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.5). Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як встановлено судом та визнано сторонами, донька [PERSON] проживає разом із матір'ю, та виховується і утримується нею. Отже відповідач не проживає з позивачкою на даний час, шлюб носить формальний характер, на даний час подружні відносини між ними фактично припинені, спору щодо майна у сторін немає, також відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини, між ними втрачено почуття кохання та поваги один до одного. А тому, зважаючи на викладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню, оскільки вони перестали розуміти один одного, вони втратили почуття кохання один до одного, у них немає згоди щодо вирішення побутових питань та питань виховання дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч.1 ст.184 СК України зазначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, приймаючи визнання позову відповідачем, та з урахуванням матеріального становища сторін і їх малолітньої дитини, стан здоров'я відповідача, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей та розірвання шлюбу підлягають повному задоволенню. При цьому, суд виходить з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання неповнолітніх дітей реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 51 грн. Суд вважає, що державне мито в розмірі 17 грн. при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу необхідно стягнути з відповідача, а позивачку від сплати державного мита - звільнити.

Outcome: approved