Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи тим, що за період шлюбу з відповідачем було придбано квартиру [ADDRESS], а згоди з приводу розподілу майна між ними не було досягнуто, а тому [PERSON] звернувся до суду з позовом про розподіл спільного майна в ідеальних долях, визнавши за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], і за відповідачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги повністю, просила суд повністю їх задовольнити та визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], за відповідачкою право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], даний розподіл він бажає провести ідеально, так як бажає свою частку подарувати їх спільній з відповідачкою дочці. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти того, що спірна квартира придбана у період шлюбу і не заперечувала проти визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири, зазначаючи, що не заперечує проти того, щоб позивач свою частку подарував їх спільній дочці. Суд, заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приймає визнання позову відповідачем та вважає, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Згідно із ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу (І-СР № 322920 від 22.09.1978 року) сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 1978 року, актовий запис № 239 від 22.09.1978 року. Згідно з довідкою № 147, виданою сільським головою с. Новодмитрівки Золотоніського району Черкаської області, [PERSON] дійсно на даний час проживає без реєстрації у с. Новодмитрівці по вул. Шевченка, 260 та здійснює догляд за своєю матір`ю [PERSON]. Відповідно до договору купівлі-продажу від 12.09.1992 року, зареєстрованого у реєстрі за № 4446 від 12.09.1992 року, [PERSON] придбала квартиру № 86 у будинку по вул. Шевченка, 63, що у м. Золотоноші. Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25667666 від 24.03.2010 року та технічним паспортом реєстраційний № 30013112, власником квартири №86, що знаходиться у м. Золотоноші в будинку по вул. Шевченка, 63 є [PERSON]. За таких обставин суд приходить до висновку, що квартира № 86 у будинку по вул. Шевченка, 63, у м. Золотоноші Черкаської області належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, так як придбана у період шлюбу. Оскільки відповідач позов визнала у повному обсязі, і визнання позову прийняте судом, то суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі та провести ідеальний розділ спільного майна подружжя, визнавши за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири № 86 у будинку по вул. Шевченка, 63 м. Золотоноші, за відповідачем [PERSON] - право власності на 1/2 частину квартири № 86 у будинку по вул. Шевченка, 63 м. Золотоноші. Суд, враховуючи згоду сторін, також приходить до висновку про стягнення з відповідача згідно до вимог ст. 88 ЦПК України на користь позивача половини судових витрат. На підставі зазначеного та

Outcome: approved