Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-18 00:00:00

21.01.2009 року [PERSON] звернувшись до суду просить стягнути з [PERSON], пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 1% від суми не сплачених аліментів за кожен день просрочки в сумі 30075,82 грн. за період з 11.04.2006 року по 20.01.2007 року. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Соломянського районного суду від 10.11.2006 року з відповідача на його користь було стягнуто аліменти на період його навчання з 11.04.2006 року по 20.12.2007 року у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму. Станом на 31.07.2008 року відповідачем не було здійснено жодних виплат, згідно розрахункової заборгованості № 571/17 Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції від 08.05.2008 року заборгованість по аліментам складає за період з 11.04.2006 року по 20.01.2007 року в сумі 4245,36 грн., а сума неустойкі (пені) складає 30075,82 грн. з розрахунку 1% за кожний день просрочки, яку просить стягнути на його користь. 28.09.2009 року представник позивача [PERSON] уточнила позовні вимоги і просить стягнути на користь позивача 44097,58 грн. (а.с.73-74). Представник позивача [PERSON] звернулася до суду с заявою про підтримку позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.(а.с.51), у своєму відзиві на письмові заперечення відповідача зазначила, що відповідачу було відомо про відкриття виконавчого провадження, але він не виконував добровільно рішення суду, позивач в установлений законом строк предявив для виконання виконавчий лист до ДВС . Позивачу не було відомо про що пенсійну справу відповідача, ще до ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, за його заявою було переведено до м. Кривого Рогу і відповідач мав можливість повідомити про це державного виконавця, або повідомити пенсійний орган про стягнення з нього аліментів. Крім того відповідач отримує пенсію, яка значно перебільшує розмір звичайної пенсії, а першу групу інвалідності він отримав лише в липні 2007 року і з цього часу став потребувати стороннього догляду. Безпідставні ствердження відповідача і про те, що пенсійних коштів йому не вистачає на ліки, так як жодних доказів про витрати на лікування не надано. Відповідач, в своїх письмових запереченнях, а його представник - [PERSON], в судовому засіданні , проти позову заперечують, зазначивши, що рішення суду про стягнення аліментів не було виконане не з його провини, а з вини виконавчої служби. На час ухвалення рішення він перебував на обліку в управлінні пенсійного фонду Соломянського району м. Києва, який нараховував йому пенсію і надсилав йому її до м. Кривого Рогу, де він мешкає з 2000 року, спочатку у своєї матері, а після її смерті з 2005 року у своєї сестри, так як потребує стороннього догляду і виконавча служба повинна була направити виконавчий лист до вказаного пенсійного фонду. Про те , що він є пенсіонером та інвалідом було відомо як позивачу так і суду, про що зазначено в рішенні суду. Тобто всім було відомо, що аліменти повинні стягуватися з його пенсії. З 01.06.2007 року він зареєстрований в [INFO] у своєї сестри за адресою м. Кривий Ріг, вул.. Косигіна 12-13, про що також було відомо позивачу, який неодноразово приїздив до нього. З 01.10.2006 року його пенсійну справу з пенсійного фонду Соломянського району м. Києва , згідно запиту було направлено до пенсійного фонду Тернівського району м. Кривого Рогу, але виконавча служба Дарницького району м. Київа виконавчий лист не направила ні до пенсійного фонду Соломянського району м. Києва ні до пенсійного фонду Тернівського району м. Кривого Рогу. Сплата аліментів не повинна проводитися ним, а аліменти повинні утримуватися з його пенсії на підставі виконавчого листа, а так як виконавчий лист не був направлений за місцем знаходження його пенсійної справи, то вважає, що відсутня його провина в несвоєчасній сплаті аліментів. Крім того в звязку з втратою професійної працездатності в розмірі 95% він потребує стороннього догляду, матеріальний стан його значно погіршився і сплачувати аліменти він не має можливості. Третя особа - відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, залучений до справи ухвалою Тернівського районного суду від 16.09.2009 року (а.с.59), в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, суду надав довідку про примусове виконання виконавчого листа виданого Соломянським районним судом м. Києва про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на період навчання, в якій зазначив, що 23.07.2007 року з ВДВС Дніпровського району м. Києва надійшов виконавчий лист , у звязку з тим, що боржник проживає за адресою [INFO]. 27.08.2007 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії даної постанови направлені сторонам для ознайомлення. Згідно повідомлення БТІ за боржником зареєстровано ? частина квартири [ADDRESS]. Згідно заяви представника [PERSON] [PERSON] від 17.03.2008 року , боржник отримує пенсію у Пенсійному фонді Соломянського району м. Києва, але 18.03.2008 року надійшла відповідь про те, що [PERSON] на обліку не перебуває, соціальну допомогу не отримує, за матеріальною допомогою не звертався. Листом від 21.03.2008 року адресне бюро повідомило, що боржник вибув у м. Кривий Ріг. Станом на 20.01.2007 року заборгованість по аліментам боржника складає 4245,36 грн. Оскільки боржник не зявлявся на вимоги державного виконавця, 08.05.2008 року було винесено постанову про його примусовий привід, який направлений для виконання до Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві. 19.05.2009 року державним виконавцем було здійснено вихід за місцем знаходження майна боржника і зі слів сусідів зясував, що [PERSON] за даною адресою не проживає, а мешкає у м. Кривому Розі вул.. Косигіна 12-13 і в той же день за даною адресою направлена вимога про сплату заборгованості, яка була погашена 16.06.2009 року, а 22.07.2009 року виконавче провадження було закінчено. Таким чином виконавче провадження тривалий час перебувало на виконанні у звязку з неявкою боржника до відділу та не виконання своїх обовязків передбачених статтею 11-1 Закону України «Про виконавче провадження». Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав. Частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотку від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 10.11.2006 року з [PERSON] стягнуто аліменти на період навчання з 11.04.2006 року по 20.01.2007 року в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно на користь [PERSON]О.(а.с.3). Як встановлено з тексту зазначеного рішення [PERSON] позов визнав, в судовому засіданні присутнім не був, допитаний в порядку окремого провадження, на час розгляду справи перебував на пенсійному обліку та мешкав за адресою м. Кривий Ріг вул.. 23 Лютого 104-11. Таким чином як позивачу, так і суду, який ухвалив рішення про стягнення аліментів, а також і відділу державної виконавчої службі було відомо, що [PERSON] є пенсіонером, інвалідом-чорнобильцем, одержує пенсію з якої і повинні були утримуватися аліменти, так само як було їм і відомо його фактичне місце мешкання у м. Кривому Розі. Відповідно до ч.1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний звернутися до суду з поданням про винесення ухвали, про розшук боржника у разі відсутності відомостей про місце проживання (знаходження) боржника. Виконавче провадження було відкрито 27.08.2007 року, тобто через десять місяців після винесення судового рішення, в той час як [PERSON], як встановлено з рішення Соломянського районного суду м. Києва від 10.11.2006 року, вже був пенсіонером та мешкав у м. Кривому Розі за адресою м. Кривий Ріг , вул.. 23 Лютого 104-11, а з 01.06.2007 року , в звязку з тим, що згідно висновку МСЕК потребував стороннього догляду, був ї зареєстрований за адресою [INFO] де мешкає його сестра [PERSON]А.(а.с.28,32). З відповіді Управління пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу від 03.06.2010 року, зясовано, що [PERSON] проживаючий [INFO], отримує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи. Пенсійна справа була надіслана УПФ Соломянського району м. Києва 06.10.2006 року , згідно його заяви від 21.08.2006 року на запит пенсійної справи, та запиту від 21.08.2006 року. За час перебування на обліку в УПФ України в Тернівському районі м. Кривого Рогу на пенсіонера [PERSON] виконавчих листів не надходило (а.с. 111). Таким чином , на час винесення рішення Соломянським судом м. Києва 10.11.2006 року, позивач вже перебував на обліку в ПФУ та мешкав у Тернівському районі м. Кривого Рогу, про що знав позивач і зобовязаний був повідомити державного виконавця, який в свою чергу повинен був звернутися з відповідними запитами до Пенсійного фонду у Тернівському районі.. Але не зважаючи на обізнаність про місце мешкання відповідача, позивач на виконання рішення суду звертається до ВДВС Дніпровського району м. Києва, звідки 23.07.2007 року виконавчий лист надходить до ВДВС Дарницького району м. Києва. 27.08.2007 року було відкрите виконавче провадження, в жовтні 2007 року державний виконавець звернувся до Адресного бюро м. Києва і отримав відповідь , що [PERSON] вибув у м. Кривий Ріг. Лише 19.05.2009 року державний виконавець здійснив вихід за місцем знаходження майна відповідача і зясував, що [PERSON] мешкає за адресою м. Кривий Ріг вул.. Косигіна 12-13 і 19.05.2009 року за місцем проживання відповідача в м. Кривому Розі було направлено вимогу про сплату заборгованості по аліментам, яка і була сплачена відповідачем 16.06.2009 року (а.с.57).. Позивач, як і його представник , про місце мешкання відповідача ВДВС Дарницького району м. Києва не повідомили, а в своїй заяві від 17.03.2008 року продовжували стверджувати , що позивач отримує пенсію в ПФУ Соломянського району м. Києва (а.с.89), виконавчий лист предявлено до виконання до ВДВС Дарницького району, хоча їм було відомо місце проживання [PERSON] у м. Кривому Розі.. Посилання 3-ї особи на ст.. 11-1 Закону України «Про виконавче провадження», про те, що боржник зобовязаний у строк встановлений державним виконавцем, надати достовірні відомості про свої доходи і майно, не обґрунтоване і безпідставне, так як державний виконавець не встановлював строк боржнику надати відомості про свої доходи, про відкриття виконавчого провадження боржника не повідомив, з відповідними запитами до пенсійних фондів Соломянського району м. Києва та Тернівського району м. Кривого Рогу не звертався, так само як і не звертався до суду з поданням про винесення ухвали про його розшук. Позивач повторно звертався у серпні 2009 року про стягнення аліментів на період навчання з 20.01.2007 року по 30.06.2007 року, але рішенням Соломянського районного суду від 14.04.2009 року в позові було відмовлено , оскільки позивачем не надано належних доказів вжиття заходів для отримання аліментів.(а.с.117-118). І лише у 2009 році звернувся до суду зі скаргами від 21.04.2009 року та 02.06.2009 року на бездіяльність державного виконавця, які ухвалою Соломянського районного суду м. Кривого Рогу від 16.02.2010 року залишені без розгляду у звязку з повторною неявкою без поважних причин позивача. (а.с.85-86, ). [PERSON], в звязку зі станом здоровя, з часу винесення судового рішення по теперішній час місця свого мешкання не змінював, від сплати аліментів не ухилявся, про відкриття виконавчого провадження повідомлений належним чином не був. Таким чином, в діях відповідача [PERSON], як платника аліментів, відсутня вина з утворення заборгованості по їх сплаті і на нього не може бути покладено зобовязання по сплаті за прострочення у виді неустойки (пені). На підставі викладеного, на підставі ст.. 196 СК України, ст.. ст..11-1, 42 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved