Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га по вул.. Білгород Дністровській, 202 в м.Ізмаїлі Одеської області, припинити за [PERSON] право власності на вищезазначену земельну ділянку, мотивуючи тим, що йому на підставі договору дарування від 18.02.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON], укладений між ним та [PERSON] належить житловий будинок з надвірними спорудами по вул.. Білгород Дністровській, 202 в м.Ізмаїлі Одеської області. На підставі рішення Ізмаїльської міської ради №644 від 28.07.1997 року земельна ділянка площею 0,0600 га по вул.. Білгород Дністровській, 202 в м.Ізмаїлі Одеської області була передана безоплатно у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель. Відповідно до Декрету КМУ «Про приватизацію земельних ділянок» №15-02 від 26.12.1992 року право власності [PERSON] на земельну ділянку посвідчено рішенням виконкому, про що внесений запис у земельно-кадастрові документи. 02.11.2004 року [PERSON] померла, так і не отримавши державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Відсутність державного акту на право власності на земельну ділянку і неможливість його отримання позбавляє його права отримати земельну ділянку у власність. Відповідач представник Ізмаїльської міської ради в судове засіданні не зявився, надав заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає. ІІІ-тя особа [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримує. Вислухавши позивачку, ІІІ-тю особу, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни його цільовго призначення, у розмірах, встановлених договором. Відповідно до ст.125 Земельного кодекса України право власності на землю виникає після отримання його власником документа, який посвідчує це право. Як встановлено в судовому засіданні на підставі договору дарування від 18.02.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] належить житловий будинок з надвірними спорудами по вул.. Білгород Дністровській, 202 в м.Ізмаїлі Одеської області. На підставі рішення Ізмаїльської міської ради №644 від 28.07.1997 року земельна ділянка площею 0,0600 га по вул.. Білгород Дністровській, 202 в м.Ізмаїлі Одеської області була передана безоплатно у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель. Відповідно до Декрету КМУ «Про приватизацію земельних ділянок» №15-02 від 26.12.1992 року право власності [PERSON] на земельну ділянку посвідчено рішенням виконкому, про що внесений запис у земельно-кадастрові документи. Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку не видавався отримати його не надається можливим в звязку з тим, що [PERSON] померла. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню у відповідності до ст.61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved