overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з [PERSON] з 27 жовтня 2006 року, який був зареєстрований виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис № 19. Від подружнього сімейного життя у них народилась дочка - [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони різні за характером люди, мають різні погляди на життя, що призводило до постійної напруженості та сварок в сімї. Сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають. За таких обставин спільне подружнє життя і збереження шлюбу між ними буде суперечити їхнім інтересам та інтересам малолітньої дитини. В попередньому судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, наведених у заяві і пояснив, що шлюбні відносини фактично між ними припинені. їх сімя існує лише формально, на примирення не згідний. Просить шлюб розірвати, судові витрати залишити за ним, витрати при реєстрації розірвання шлюбу покласти також на нього. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнала, про що подала суду відповідну заяву, та не заперечує відносно його задоволення. З пояснень сторін, матеріалів справи встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. їх шлюб існує лише формально, на примирення не згідні. Заслухавши пояснення сторін, не досліджуючи інших обставин справи, оскільки визнання позову відповідачем є безумовним, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову в попередньому судовому засіданні. При цьому, судом враховується, що жоден з подружжя не бажає примиритися і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-23 00:00:00

4 червня 2010 року [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля Донецької області (далі УПФУ в м. Добропілля) про визнання неправомірними дій УПФУ у відмові з виплати їй матеріальної допомоги по підвищенню пенсії відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року, з 1 січня по 31 грудня 2009 року. В обґрунтування заявлених вимог/ позивач [PERSON] у позовній заяві зазначив, що за ним визнано статус "Дитини війни". Він перебуває на обліку в УПФУ в м. Добропілля, і згідно Закону України "Про соціальний захист дітей війни", має право на отримання щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, яка фактично йому не нараховувалась. Просить визнати дії УПФУ в м. Добропілля неправомірними та зобов'язати нарахувати та виплатити йому щомісячну доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії по віку згідно Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року, з 1 січня по 31 грудня 2009 року. Представник відповідача, діюча на підставі довіреності [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що після прийняття Конституційним Судом України рішень щодо конституційності зупинення норми закону та зміни редакції Закону України №2195-IV питання фінансування підвищення пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком в законодавчому порядку не було врегульоване, тоді як фінансове забезпечення соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету. Законодавством України не передбачено автоматичного відновлення дії норми, яка втратила чинність на підставі нормативно-правового акту, який було визнано у подальшому неконституційним. Оскільки ст. 7 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а Законом України «Про Державний бюджет України» за 2007,2008,2009 роки видатки на підвищення дітям війни не передбачено, то і після рішення Конституційного суду України вищенаведене підвищення не виплачувалось. Просить суд з цих підстав в задоволенні позову відмовити. Позивач [PERSON] у судове засідання 24 червня 2010 року не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, наполягає на задоволенні вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Відповідач не надає фінансову допомогу на утримання неповнолітньої дитини, вона одна утримує матеріально та фінансово дитину. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обємі. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, на час розгляду справи клопотань про відкладення розгляду не надходило. Вислухав позивача, дослідивши матеріали справи, суд рахує, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано у встановленому порядку 29.08.1998 року, про що відділом РАГСу виконкому Тернівського районної ради м. Кривого Рогу видано свідоцтво про одруження та здійснено актовий запис № 317 від 29.08.1998 року. Від шлюбних відносин сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження записаний відповідач. Як встановлено у судовому засіданні неповнолітня [PERSON], [INFO], знаходиться на повному забезпеченні позивача, що є обтяжуючим фактором для повного виховання дитини та її забезпечення, відповідач ухиляється від обовязку утримувати неповнолітню дитину. У відповідності до ст.ст. 180, 184 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-23 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього онука [PERSON], [INFO], щомісячно, до його повноліття. Позов мотивує тим, що вона є бабусею [PERSON]. Його батьками є її донька [PERSON], яка померла 22.01.2010 року та зять [PERSON], який з 22.01.2010 року знаходиться під вартою. 18.02.2010 року виконавчим комітетом Ленінської районної у м. Кіровограді ради було прийнято рішення про надання онуку статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, а 26.04.2010 року рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради її призначено опікуном над малолітнім онуком. Таким чином вона має право звернутись в суд з позовом до батька дитини про стягнення з нього аліментів на його утримання. Просить суд позов задовольнити. В попередньому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просили позов задовольнити. Відповідач в попереднє засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений. На даний час перебуває під вартою та утримується в СІЗО. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції від 17.07.2006 року, актовий запис № 1307. [PERSON] померла 22.01.2010 року, про що міським відділом реєстрації смертей [PERSON] управління юстиції у Кіровоградській області видано свідоцтво про смерть, серія І-ОЛ № 106889. [PERSON] утримується під вартою згідно постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.01.2010 року. Згідно рішення виконавчого комітету Ленінської районної у м. Кіровограді ради № 23 від 18.02.2010 року [PERSON] надано статус дитини, яка позбавлена батьківського піклування, а рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 334 від 26.04.2010 року [PERSON] призначена опікуном над малолітнім онуком, що позбавлений батьківського піклування [PERSON], [INFO]. Частиною 2 статті 247 СК України передбачено, що встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на аліменти, пенсії, інші соціальні виплати… Згідно ч.4 ст. 249 СК України цивільні права та обов»язки опікуна встановлюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а ст. 191 СК України визначає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. За таких підстав суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-23 00:00:00

В лютому 2010 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 01 лютого 2006 року, вказавши, що у них з відповідачем різні характери і різні погляди на життя, відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникали сварки, свідком яких була їхня дитина, що негативно впливало на її психіку. Це призвело до того, що на даний час між ними спільне проживання і спільне ведення господарства припинено. А тому, вона вирішила шлюб розірвати. Дочку [PERSON], [INFO], просить залишити проживати з нею. При цьому, позивачка посилається на положення ст.ст.104,105, 110, 112 СК України. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, підтвердила обставини, що вказані в позовній заяві. Крім того вказала, що примирення не бажає, оскільки вони з відповідачем уже рік спільно не проживають.. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату і час розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Так, судом встановлено, що 06 лютого 2006 року між сторонами в справі зареєстровано шлюб. (а.с. 7) З пояснень позивачки встановлено, що у них з відповідачем різні характери і різні погляди на життя, через що між ними постійно виникали сварки, свідком яких була їхня дитина. Це призвело до того, що рік тому сторони припинили спільне проживання і ведення спільного господарства. Цих обставин відповідач не спростував. Позивачка примирення не бажає. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя є неможливим, а збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки. А тому, шлюб необхідно розірвати, дитину залишити проживати з матір'ю, а витрати пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу, покласти на відповідача, оскільки позивачка понесла витрати при подачі позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-23 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради та Відділу держкомзему у Нововодолазькому районі Харківської області про визнання права власності на спадщину. Позивач пояснив, що в с. Круглянка Нововодолазького району Харківської області о вул.. Жовтневій 53 розташоване домоволодіння, яке згідно запису в технічному паспорті, складеному Нововодолазьким МКПТІ, значиться за померлою 13 серпня 2009 року матір'ю позивача [PERSON] Після смерті матері залишилась спадщина у вигляді домоволодіння №53 розташованого в с. Круглянка Нововодолазького району Харківської області по вул. Жовтневій 53, та земельної ділянки площею 5,05 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради. Позивач звернувся для прийняття спадщини до Нововодолазької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом, але йому було відмовлено через те, що в свідоцтві про право власності на домоволодіння, яке видано 1 липня 1994 року виконкомом [PERSON] сільської ради, вказано про те, що домоволодіння належить колхозному двору, головою якого є померла мати позивача, тобто правовий статус домоволодіння не відповідає вимогам діючого законодавства. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений заступником голови [PERSON] сільської ради 11 січня 1995 року, згідно якого все майно, яке буде належати їй на день смерті вона заповіла позивачу. Представники відповідачів [PERSON] сільської ради Нововодолазького району Харківської області та відділу держкомзему у Нововодолазькому районі Харківської області в судове засідання не прибули, але надіслали заяви відповідно яких позовні вимоги позивачів визнають в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення і просять суд розглянути справу у їх відсутності. Суд, вислухав пояснення позивачів, перевірив матеріали справи вважає, що позовна заява є обгрунтованою та підлягає задоволенню, так як згідно актового запису про смерть №22 від 14.08.2009 року [PERSON] померла. На день її смерті залишилась спадщина у вигляді у вигляді домоволодіння №53 розташованого в с. Круглянка Нововодолазького району Харківської області по вул. Жовтневій 53, та земельної ділянки площею 5,05 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, що належали померлій на праві приватної власності. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.І ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів, що має місце в даному випадку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом у якому просить стягнути з відповідача на його користь 955,40 грн. матеріальної шкоди та 1000 моральної шкоди, що була завдана йому внаслідок дорожньо транспортної пригоди. В заяві вказав, що 15.12.2007 року [PERSON] о 16 год. 00 хв. в с. Павлівка Іллінецького району по вулиці 60 річчя Жовтня керуючи власним автомобілем [NUMBER] та при цьому пошкодив бетонний паркан його садиби. Повністю завдану шкоду [PERSON] не відшкодував, тому для ліквідації пошкодження позивач звернувся до ФОП [PERSON] з метою відновлення пошкодженого паркану. Для реставрації пошкодженого паркану позивачем було придбано 6 плит, два стовпи, один мішок цементу та два мішки відсіву вартість яких складає 605,40 грн., що позивач оцінює як матеріальну шкоду. Також своїми протиправними діями відповідач на думку позивача завдав йому моральну шкоду, яку він визначає в 1000 грн., які просить стягнути на його користь з відповідача. Так як добровільно завдану шкоду відповідач не відшкодував, позивач звернувся із вказаним позовом до суду. В судовому засідання [PERSON] свої позовні вимоги підтримав та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в удове засідання не зявився, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності в порядку заочного розгляду справи, проти чого позивач не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши представлені докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню так як підтверджується крім пояснень позивача копією постанови про відмову в порушення кримінальної справи (а.с.12), та видатковою накладною № 583 від 01.12.2008 року (а.с.13). Позивач просить стягнути на його користь з відповідача 605,40 грн. витрат понесених ним на реставрацію пошкодженого паркану. Згідно копії видаткової накладної № 583 від 01.12.2008 року [PERSON] дійсно було сплачено 605,40 грн. за матеріали необхідні для відновленого (а.с.88,89), тому дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала в звязку із протиправною поведінкою відносно неї самої та членів її сімї. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди, так як [PERSON] своєю протиправною поведінкою спричинив йому моральні страждання. Зважаючи на характер завданої злочином шкоди, глибину фізичних та моральних страждань, ступінь вини відповідача, суд вважає за можливе позов в частині стягнення моральної шкоди задоволити частково та визначити її в розмірі 600,00 грн., які слід стягнути на користь позивача [PERSON] з відповідача. Відповідно до ст.ст. 79,88 ЦПК України з відповідачів слід також стягнути 34,00 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до КС «Кредитний альянс» про стягнення заборгованості за договором. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і просила стягнути з відповідача 11000 грн. заборгованості за договором, мотивуючи свої вимоги тим, що між членом кредитної спілки [PERSON] та КС «Кредитний альянс»укладено договір від 06.05.08 року про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 57. Згідно п.3.1. договору зазначено, що Спілка приймає внесок строком на 12 місяців, тобто з 06.05.08 року по 06.05.09 рік, а відповідно до п.3.1.1. Спілка зобовязана своєчасно повернути вкладнику внесок в повному розмірі, при умові дотримання останнім вимог п.3.3.4. цього договору. Позивачкою умови договору виконані в повному обсязі, проте свій депозитний вклад в обумовлений договором термін вона не отримала. Згідно довідки наданої боржником загальна сума заборгованості КС «Кредитний альянс» по сумі внесків перед [PERSON] на 12.11.2009 року становить 11000 грн. Прокурор в судовому засіданні підтримала вимоги [PERSON] та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Заперечень та клопотань від відповідача по суті справи до суду не надійшло. Суд заслухавши пояснення позивачки, думку прокурора, проаналізувавши матеріали справи дійшов до слідуючого. Заслухавши пояснення представника позивачки, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи і вирішення справи на підставі наявних у справі доказів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. Постільки в судовому засіданні судом встановлено, що дійсно між позивачкою та КС «Кредитний альянс» був укладений договір від 06.05.08 року про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 57 (а.с.5). Згідно умов договору Спілка приймає внесок строком на 12 місяців, тобто з 06.05.08 року по 06.05.09 рік та зобовязана своєчасно повернути вкладнику внесок в повному розмірі (а.с.3,4,5). Позивачкою умови договору виконані в повному обсязі, проте свій депозитний вклад в обумовлений договором термін вона не отримала та згідно довідки наданої боржником загальна сума заборгованості КС «Кредитний альянс» по сумі внесків перед [PERSON] на 12.11.2009 року становить 11000 грн. (а.с.2). Відповідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк, а згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як випливає із ст. 88 ЦПК України, підлягають також стягненню з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який був між ними зареєстрований 26.12.1992 р. у міському відділі ЗАГСу м. Первомайська Миколаївської області, актовий запис № 606. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що від шлюбу вони мають дітей доньку Катерину, [INFO], та сина [PERSON] , [INFO]. Зазначила, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені з тих причин, що між ними постійно виникали сварки через несумісність характерів. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача витрати, повязані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦСу. Вказала, що на примирення з відповідачем не згодна. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному та проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. В судовому засіданні судом встановлено, що 26.12.1992 р. у міському відділі ЗАГСу м. Первомайська Миколаївської області, актовий запис № 606, між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ФП № 287599, виданим міським відділом ЗАГСу м. Первомайська Миколаївської області 26.12.1992 р. Під час шлюбу у сторін народилися діти донька Катерина, [INFO], та син [PERSON] , [INFO], які проживають з позивачкою та надалі також будудуть проживати з нею. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з причин неодноразових сварок через відсутність взаєморозуміння один одного. Шлюбні відносини між сторонами не поновлювалися, сторони на примирення не згодні, тому їх шлюб носить лише формальний характер, що підтверджується доводами сторін. На підставі наведеного, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, на підставі ст. 112 СК України є підстави для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем.

Outcome: approved