Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача - [PERSON] таким, що втратив право, користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] та зобовязати Відділ громадянства паспортної та міграційної служби Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області зняти з реєстрації [PERSON], [INFO] в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на ту обставину, що вона є власником квартири [ADDRESS], в якій вона постійно мешкає та зареєстрована. Крім того, в зазначеній квартирі також зареєстрований відповідач, який був попереднім власником квартири, та її колишнім співмешканцем. З кінця 2008 року відповідач звільнив квартиру [ADDRESS] від своїх особистих речей, в квартирі не зявляється, всі витрати по утриманню квартири несе позивачка. З посиланням на вимоги ст. ст. 71,72 ЖК України позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. Позивачка та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся про дату та місце слухання справи своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні дані, причини неявки суду не повідомив, заперечень за позовом не надав. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, просив суд розглядати справу у їхню відсутність, в рішенні покладаються на розсуд суду. Відповідно до ст. 224 ЦПК України - у разі неявки відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти вирішення справи. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що можна ухвалити заочне рішення по даній справі. Вислухавши доводи позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст.319, 321, 391 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно обмежений в здійсненні права власності, тобто в володінні, користуванні та розпорядженні майном на свій розсуд. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України, якщо наймач житла понад 6 місяців без поважних причин відсутній в житловому приміщенні, він може бути в- судовому порядку позбавлений права користування цим житловим приміщенням. З матеріалів справи вбачається, що позивачка - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26 листопада 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі під № 1013327 є власником квартири [ADDRESS]. Право власності згідно вимог чинного законодавства зареєстровано в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 27.11.1977 року за реєстровим № П8-5501. Як підтверджено довідкою дільниці № 55 КП «Жилкомсервіс» від 20.04.2010 року за вих. № 982, в зазначеній квартирі крім позивачки зареєстрований відповідач - [PERSON]. Договором купівлі-продажу від 26.11.1997 року та матеріалами справи підтверджено, що відповідач був попереднім власником квартири [ADDRESS], але з реєстраційного обліку після оформлення договору купівлі- продажу не знімався та деякий час мешкав у квартирі разом з позивачкою, як співмешканець. З кінця 2008 року відповідач звільнив квартиру [ADDRESS] від своїх особистих речей та більше в квартирі не зявляється. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] після покупки квартири мешкала в ній самостійно. Приблизно через пів року до неї переїхав відповідач та став проживати разом з нею як цивільний чоловік. Приблизно з 2007 року відповідач став зявлятися у квартирі рідко, а наприкінці 2008 року виїхав з квартири та звільнив її від особистих речей. На протязі останніх двох років [PERSON] за місцем реєстрації не зявляється. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], В.О., яка є невісткою позивачки підтвердила, що позивачка [PERSON] є власницею спірної двокімнатної квартири [ADDRESS], де вона раніше проживала з чоловіком, який три роки потому зібрав свої речі та пішов від неї. З 2008 року позивачка проживає та сплачує комунальні платежі самостійно. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], підтвердила, що позивачка раніше проживала з відповідачем, з 2008 року проживає сама одного разу позивачка сплачувала при ній комунальні послуги. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає за місцем його реєстрації без поважних причин тривалий час - з кінця 2008 року. Визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням необхідно позивачу, щоб не сплачувати комунальні платежі за колишнього співмешканця, який не проживає за місцем реєстрації. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Матеріалами справи також підтверджено, що усі витрати по оплаті комунальних послуг за квартиру несе позивачка самостійно. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що вгатила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Проаналізувавши перелічені вище обставини, суд вважає доведеним, що відповідач понад шести місяців без поважних причин був відсутнім у житловому приміщені, належному позивачці на праві власності, і тому повинен бути позбавлений права користування цим житлом. На підставі наведеного та

Outcome: approved