Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-28 00:00:00

14.07.2010р. позивачка звернулась до Борівського районного суду з позовом, в якому вказала, що в 1955році її баба [PERSON] зі своїх власних матеріалів збудувала житловий будинок та господарські будівлі на земельній ділянці, що розташована за адресою : с. Підлиман, Борівського району Харківської області вул. Радянська, 13. По даним БТІ, згідно технічного паспорту на земельній ділянці знаходяться: - житловий будинок (літера - А) - погріб (літера Б) - вбиральня (літера Г) - сараї (літера Д,Е) Після закінчення будівництва домоволодіння з господарськими будівлями право власності на нерухоме майно не реєструвалось, державною комісією в експлуатацію не приймалось. Довідка Підлиманської сільської ради за № 370 від 09 червня 2010року свідчить, що житловий будинок розташований за адресою - с. Підлиман, Борівського району Харківської області вул. Радянська, 13 та рахується за її бабою [PERSON]. Земельна ділянка на якій розташований цей житловий будинок та господарські будівлі передана у приватну власність згідно рішення № 10 від 23 лютого 1996року Підлиманської сільської ради народних депутатів. Для обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд 0,25га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,01га. Крім того згідно Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] належить земельна ділянка площею 4,0067га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та право на майновий пай, що підтверджує свідоцтво № 519 видане згідно рішення зборів уповноважених КСП «Підлиманське», зараз СВГ «Моноліт». Зазначила, що вартість майнового паю станом на 01 січня 2010року становила 3998 пайових гривень, що становить 0,081% у загальному пайовому фонді, в тому числі будівель і споруд 2918грн, автотранспорт 360грн., оборотні засоби 399грн, незавершене будівництво 320грн. 18 лютого 1997року [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, в якому все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось , і взагалі все те, що на день смерті буде їй належать заповіла онуці [PERSON]. 26 листопада 2009 року [PERSON] померла. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, земельні ділянки та майновий пай в порядку спадкування по заповіту. Представник т/о відділу Держкомзему в Борівському районі [PERSON] не заперечує проти позивних вимог позивача. Таким чином, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання, відповідно до ст. 130 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки згідно ст. 1233 ЦК України « заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок його смерті», ст. 1235 ЦК України « заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб…» Згідно ст. 1268 ЦК України одним із способів прийняття спадщини є фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном, тобто здійснення спадкоємцем дій, які дають змогу вважать, що спадкоємець відноситься до спадкового майна як до свого.» Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України «спадкоємиць по заповіту або по закону має право прийняти спадщину чи відмовитись від неї», ч. 5 ст. 1268 ЦК України « незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.» Крім того дані факти підтверджуються наявними у справі доказами: копією паспорту [PERSON] ( а.с.4-5), випискою з рішення № 10 від 23.02.1996року про передачу земельних ділянок у приватну власність ( а.с. 8), копією заповіту ( а.с.9), технічним паспортом на садибний ( індивідуальний ) житловий будинок ( а.с. 10-13), копією свідоцтва про право на майновий пай (а.с.14). З урахуванням викладеного,

Outcome: partial