Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-19 00:00:00

У жовтні 2010 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувала тим, що 02 лютого 2010 року відповідач [PERSON] взяв у неї в борг - 12 350 грн. 00 коп., про що було складено письмовий договір позики. При цьому [PERSON] зобов'язався повернути отримані грошові кошти не пізніше 15 лютого 2010 року, однак цього не зробив. Також 05 лютого 2010 року відповідач взяв у позивача в борг грошові кошти в сумі - 3 700 грн. 00 коп., про що також було складено письмовий договір позики. Цю грошову суму [PERSON] зобов'язався повернути до 15 лютого 2010 року. Просить стягнути із відповідача суму боргу за договорами позики в розмірі - 18 124 грн. 21 коп., з яких: - 16 050 грн. 00 коп. сума основного боргу, - 990 грн. 59 коп. пеня, - 319 грн. 24 коп. три проценти річних, - 764 грн. 38 коп. інфляційні нарахування. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав й просив його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомлені. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом ст.ст. 625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що письмові договори позики та розписка [PERSON] знаходяться у позивача, зобов'язання про повернення грошових коштів відповідачем не виконані, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договорами позики в розмірі - 16 050 грн. 00 коп., три проценти річних в розмірі - 319 грн. 24 коп. та інфляційні нарахування в сумі - 764 грн. 38 коп. Не підлягає задоволенню позов у частині нарахування відповідачу пені в розмірі 990 грн. 59 коп., оскільки пеня до цих правовідносин за змістом цивільного законодавства України не застосовується. На підставі викладеного та

Outcome: partial