Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-19 00:00:00

У січні 2010 року [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просив стягнути з ТОВ «Техноконтракт», матеріальні збитки з у розмірі 656,25 грн., які складаються з 85,30 грн. - проведення ремонтних робіт автомобіля, 47,75 грн. - вартість нафтопродуктів для дослідження, 383,00 грн. - вартість проведення випробування нафтопродуктів, 140,00 грн. - вартість доставки автомобіля до СТО ТОВ «Техноконтракт», а також компенсацію моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на незаконні дії відповідача, зокрема на незаконну відмову відповідача від проведення гарантійного ремонту за рахунок відповідача. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, посилаючись на обставини викладені у позові. Представник відповідача вимоги позову не визнав, посилаючись на обставини викладені в запереченнях до позову, вказав на відсутність самого факту заподіяння матеріальних збитків, та моральної шкоди позивачу. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалив про розгляд справи у відсутність осіб що не зявилися, оскільки в матеріалах справи достатньо про права та взаємини сторін. Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як слідує із матеріалів справи і пояснень сторін, позивачу [PERSON] належить на праві власності автомобіль [NUMBER], який 29.04.2009 року було придбано у ТОВ «Техноконтракт». Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, [PERSON] має право керування автомобілем [NUMBER]. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб серед іншого мають право на належну якість продукції, і саме продукцію належної якості продавець згідно із ч. 1 ст. 6 зазначеного Закону зобовязаний передати споживачеві. У разі виявлення протягом установленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару, споживач на підставі п. 2 ч. 1 ст. 708 ЦК України та п. 2 ч. 2 п. 1 ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів", має право вимагати заміни товару на аналогічний товар належної якості. Згідно з п. 12 ст. 1 зазначеного Закону істотним є недолік, який робить неможливим та недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Як вбачається з матеріалів справи 27.10.2009 року [PERSON] звернувся в межах гарантійного строку до сервісної станції ТОВ «Техноконтракт» з проблемою не запуску двигуна. В той же день працівниками ТОВ «Техноконтаркт» був складений акт перевірки технічного стану автомобіля за № 303/1 від 27.10.2009 року, згідно якого, в результаті проведення сервісних дій (компютерна діагностика двигуна, зняття-встановлення свічок запалення з метою їх чистки) були виявлені смолисті відкладення на електродах свічок запалення, що були видалені, недолік у вигляді не запуску двигуна був усунутий. Даний акт був розглянутий комісією ТОВ «Техноконтракт», яка прийняла рішення про усунення виявлених недоліків за рахунок власника автомобіля, оскільки вони не виникли з підстав гарантійного випадку. Представник позивача зазначив, що після проведення компютерної діагности працівники станції усно зауважили, що смолисті відкладення на свічках це результат неякісного пального. Не погоджуючись з цим [PERSON] звернувся до випробувального центру нафтопродуктів «10 хіммотологічний центр» для перевірки якості бензину придбаного з АЗС для дослідження. Висновком протоколу випробувань №415 від 12 листопада 2009 року встановлено, що зразок бензину автомобільного А-95 за перевіреними показниками відповідає вимогам ДСТУ 4063-2001 «Бензин автомобільні. Технічні умови». Відповідно до Гарантійних зобовязань Договору купівлі-продажу автомобіля № 512444-D00063 від 29 квітня 2009 року, гарантійні зобовязання Продавця не поширюються: на експлуатаційні матеріали та деталі що підлягають заміні у відповідності до регламенту технічного обслуговування в гарантійний період, у тому числі свічки запалювання (п.1.9.2.); на роботи з регулювання, необхідність яких виникла між регламентними технічними обслуговуваннями, а також на усунення недоліків, що виникли внаслідок поганого догляду за Автомобілем або використання неякісних паливно-мастильних матеріалів (п.1.9.5.) у тому числі заміна свічок, повітряного і масляного фільтрів, видалення нагару з деталей двигуна (п.п. г п. 1.9.5.). Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що зняття та установка свічок у автомобілі це гарантійні зобовязання, оскільки протиричіть правилам гарантійного зобовязання, з якими позивач ознайомився при укладенні договору купівлі-продажу з відповідачем, про що свідчить його підпис. Також безпідставним є те, що паливо яким користувався представник не може послужити причиною неполадки роботи двигуна, оскільки не встановлено, яке паливо перебувало в баку автомобіля позивача на час його поломки, та який причинний зв'язок між поломкою автомобіля та зразком бензину щодо якого було, проведено випробування. Крім того, з пояснень представника позивача встановлено, що автомобіль після видалення працівниками відповідача смолистих відкладень на електродах свічок запалення - працює, інших доказів на підтвердження того, що відповідач міг заподіяти матеріальні збитки позивач не надав. Таким чином, суд вважає встановленим, що з боку відповідача не було порушено правил гарантійного зобовязання, відповідач правомірно стягнув з позивача в рахунок оплати кошти за комп`ютерну діагностику та зняття поставлення свічок у автомобілі, своїми діями не міг заподіяти жодної матеріальної та моральної шкоди, а за того підстав для відповідальності відповідача немає. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 708, 711 ЦПК України, п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», суд дійшов висновку, що позов є необгрунтованим та не підлягає задоволенню. У відповідності зі ст. ст. 81, 88 ЦПК України витрати на інформаційно-технічне забезпечення сплачені при подачі позову, а судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed