Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.04.2010 р. звернувся з позовом до суду, до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області - про відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилався нате, що з 1985 р. по 2004 р. він працював на підприємствах міста [PERSON] в якості підземного слюсаря, підземного бурильника. Останнє місце роботи ш. «Більшовик» ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» підземним прохідником. Працюючи тривалий час в умовах пливу шкідливих виробничих факторів ( пил, шум. вібрація, несприятливий мікроклімат, фізичні перевантаження перевищуючі гранично допустимі норми), в січні 2002р. йому було встановлено професійне захворювання «радікулопатія шийна з вираженим статико динамічними порушеннями, стійким больовим синдромом, плече лопатковий пери артроз». За висновками МСЕК в 2002 р. йому було встановлено 60% втрати професійної працездатності та визнано інвалідом 3 групи, в подальшому відсоток втрати працездатності був встановлений в сумі 30%. Він вважає, що з вини підприємств, які порушили Закон України „Про охорону праці' та КЗпП України, та не забезпечили безпечні та нешкідливі умови праці, виникло його професійне захворювання, що призвело до ушкодження його здоровя, втрати працездатності, високооплачуваної роботи і неможливості забезпечити свою сімю. Він переносить моральні страждання та переживання в звязку з тим, що втратив працездатність, став інвалідом, йому протипоказана важка праця, вимушена робоча поза, вібрація, переохолодження. Він потребує постійного лікування для підтримання свого стану здоровя. Так йому лікарями рекомендовано спостереження в лікарів, щорічні курси відновлювальної терапії, оздоровлення в профілакторіях, фізіотерапевтичне лікування, медикаментозне лікування. Він переносить фізичну біль, а при незначному фізичному навантаженні чи бистрій ході, в нього виникає бистра втома, стійка біль в руках, ногах та в спині, виражена слабкість, біль в шийному відділі хребта, обмеження рухів, утруднена ходьба. Заподіяну моральну шкоду він оцінює в сумі 173000 гривен и просить стягнути цю суму з позивача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні присутній не був. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги позивача піддержав повністю. В обґрунтування позовних вимог послався на обставини, викладені в позовній заяві. Також пояснив, що при винесені рішення просить суд врахувати, що з вини підприємства позивачеві була заподіяна шкода здоровю, він отримав професійне захворювання, в результаті - втратив ЗО відсотків професійної працездатності, його признано інвалідом 3 групи. Позивач переносить фізичні страждання, які виражаються в тому, що він переносить стійки болі в шийному та верхньому - грудному відділах хребта з розповсюдженням на праву руку, болі та відчуття печі в правій руці і правій половині грудної клітки. У нього виражена слабкість в дистальних відділах руки, обмеження рухів і довготривалий біль в суглобах правої руки. У нього постійна втомлюваність та загальна слабкість. Позивач не має можливості вести активний спосіб життя, займатися улюбленим хобі. Останнім часом позивач почуває себе пригніченим, при його захворюванні, на теперішній час він не в змозі справлятися з чоловічою роботою по будинку, бо навіть при легкому навантаженні виникають сильні болі в області спини, шийному відділенні та обмеження в правій руці. Також пояснив, що позивач знав про шкідливі умови праці, проте не знав і не повинен був знати про перевищення гранично - допустимих концентрацій шкідливих факторів, саме через допущення яких він захворів , в результаті чого переносить моральні та фізичні страждання через отримані профзахворювання. Він просить суд стягнути з відповідача 173000 гривень за причинену моральну шкоду позивачу. Представник відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області - позов не визнала й суду пояснила, що для встановлення факту спричинення позивачеві моральної шкоди необхідне проведення медико-соціальної експертизи і її висновок. До суду позивач такий висновок не представив, у зв'язку з цим Фонд вважає, що позивачеві моральна шкода не причинена. Крім того, у відповідності з Законом України «Про державний бюджет України на 2007 р.» п. 22 ст. 71 зупинено дію абз. 4 ст. 1 в частині «відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від дати настання страхового випадку» Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Законом України № 717 - V від 23.02.2007 р. внесено зміни до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», відповідно до яких всі норми даного закону, якими передбачалося виплата моральної шкоди виключено. Фонд соціального страхування від нещасних випадків і професійних захворювань не повинен виплачувати позивачеві моральну шкоду. Вислухавши представників сторін, дослідивши зібранні по справі докази, давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач [PERSON] з 19.11.1985 р. по 1992 р. працював на шахті „Южна ВО „Кривбасруда підземним слюсарем та підземним бурильником. З 1992 р. по 1994 р. працював бурильником в тресті «Харківвибухпром». З 1994 р. по 1996 р. він працював підземним бурильником на шахті «Валявко». З 1996 р. по 31.10.20001 р. позивач працював підземним прохідником на шахті «Більшовик». З 31.10.2001 р. по 14.12.2004 р. працював поверховим гірничим робітником. З 14.12.2004 р. позивача було звільнено з роботи за власним бажанням. ( а.с. 4-7). Згідно виписних епікризів встановлено, що позивач неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в Українському науково - дослідному інституті промислової медицини. З санітарно гігієнічної характеристики умов праці позивача за № 2\\2- 2262 складеної Жовтневою районною СЕС встановлено, що позивач підвертався шкідливим та не благосприятливим промисловим факторам, а саме : - запиленості повітря робочої зони 7.7 мг\\мЗ при Г'ДК 2.0 мг\\мЗ шум (рівень звуку ) 114дБАприГДР 80дБА., вібрація 120 дБ. при ГДР 112 дБ.; температура повітря - + 18 С при нормі + 26 С.; піднімаємо вага 35 Кг. при нормі 30 Кг. ( а.с. 8-9) Згідно висновку профпатологічній МСЕК від 08.01.2002 р. ( а.с. 46) позивачу первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності по профзахворюванні та визнано інвалідом 3 групи. При наступних переоглядах в МСЕК відсоток втрати працездатності та група інвалідності не змінювались, а останнім оглядом в МСЕК від 03.09.2009 р.р. позивачу було встановлено 30% втрати професійної працездатності з наступним переоглядом 1.01.2011р. ( а.с.10,11,42-45). Суд вважає, що в матеріалах справи досить доказів, підтверджуючих вину підприємства, в не забезпеченні безпечних умов праці, по причині яких позивач отримав важкі форми професійного захворювань, втратив працездатність. Позивач втратив працездатність, що погіршило його матеріальний стан, переносить фізичну біль та душевні страждання. Порушення, викликанні професійним захворюванням, вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. При таких обставинах суд вважає, що позивачу заподіяно фізичну та моральну шкоду, котра підлягає компенсації. Суд вважає, що в даному випадку відповідач - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області - повинен виплатити позивачеві моральну шкоду в звязку з тим, що на той час, коли позивачеві було встановлено стійка втрата професійної працездатності, а це було у січні 2002 р., згідно зі ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», відшкодовувати заподіяний громадянам збиток від нещасних випадків, включаючи і моральну шкоду, покладено було на Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань м. Кривого Рогу. Також рішенням Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27.01.2004 року встановлено обов'язок Фонду відшкодовувати моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, з втратою потерпілим професійної працездатності. Громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Той факт, що у відповідності з Законом України «Про державний бюджет України на 2007 р.» п. 22 ст. 71 зупинено дію абз. 4 ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» - в «частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від дати настання страхового випадку»», на думку суду, не може бути прийнято до уваги. Зсилання відповідача на те що для призначення страхової виплати необхідно висновок медико -соціальної експертизи не може бути прийнято до уваги, постільки діючим законодавством не передбачено обовязкового проведення такої експертизи, для потерпілих, котрім встановлена стійка втрата працездатності. Згідно рішень Конституційного Суду України № 6- рп/2007 р. від 09.07.2007 р. № 10- рп/2008 р. від 22.05.2008 р. « Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію, чи скасовувати їх, оскільки з обєктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина». Обговорюючи питання про розмір заподіяної моральної шкоди позивачу суд враховує, ступень втрати професійної працездатності яка склала 30%, вину підприємства в заподіянні шкоди здоровю, самооцінку страждань та переживань які переносить позивач. На момент розгляду справи максимальна сума за заподіяну моральну шкоду складає 173000 гривень. Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що компенсацію за причинену моральну шкоду, позивачу слід назначити в сумі 22000 гривень, що буде рівноцінною сумою, яка може бути призначена за причинену моральну шкоду і відсоткам втрати працездатності, та стражданням та переживанням, які отримав позивач, викликаним професійним захворюванням. Згідно ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» сторони у справі звільнено від державного мита.

Outcome: partial