overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод розпорядження майном (квартирою). В обгрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона з відповідачкою [PERSON] являються співвласниками житлового будинку по вул.Червонармійській,43 в м.Жашкові Черкаської області, які мають окремі виходи з будинку. Квартира позивачки знаходиться на приватизованій земельній ділянці площею 0.0407 га. [PERSON] вирішила здійснити реконструкцію своєї квартири під перукарню та магазин. Для реконструкції житлового будинку під магазин позивачці необхідно мати дозвіл відповідачки. Відповідачка не пояснюючи причин не дає згоди на реконструкцію та розміщення магазину в даному будинку. Не маючи згоди відповідачки [PERSON] не може звернутися до сесії виконавчого комітету Жашківської міської ради з заявою про дачу дозволу на реконструкцію квартири під магазин та розміщення в квартирі [ADDRESS] магазину та перукарні. У звязку з цим позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом . В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала повністю і просила його задовольнити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 25 червня 2008 року [PERSON] прийняла у власність квартиру, що розташована за адресою вул.Червоноармійська,43 в м.Жашкові Черкаської області. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.07.2008 року № 19707079 [PERSON] являється власником квартири № 1, розташованої по вул.Червоноармійскій, 43 в м.Жашкові Черкаської області. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 09.11.2009 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.0407 га розташованої по вул.Червоноармійській,43 в м.Жашкові Черкаської області. Відповідно до висновку відділу містобудування та архітектури Жашківської РДА від 27.04.2010 року № 16 реконструкція житлового будинку під перукарню та магазин побутової хімії по вул.Червоноармійській,43 в м.Жашкові Черкаської області можлива. Відповідно акту санітарно-епідеміологічного обстеження обєкта від 22 червня 2010 року встановлено, що реконструкція житлового будинку під магазин товарів побутової хімії та перукарні можлива. Згідно вимог ст.319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також вчиняти щодо свого майна будь-які дії , які не суперечать закону. Згідно ст.320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-20 00:00:00

11.02.2010 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги теплопостачання, посилаючись на те, що відповідачі проживають в [INFO], користуються наданими послугами, за послуги не сплачують, у звязку з чим утворилася заборгованість станом на 01.02.2010 року у сумі 4911 грн. 26 коп. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила стягнути з відповідачів на користь позивача суму заборгованості з теплопостачання в розмірі 4911 грн. 26 коп. та ЗО грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу, повязаного з розглядом цивільної справи. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомленими належним чином , надавши суду заяву, відповідно до змісту якої позовні вимоги визнають та проти їх задоволення не заперечують. Враховуючи клопотання представника позивача, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідачів з винесенням заочного рішення в порядку ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Заслухавши представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачі проживають в кв. 33 по вул. Кучеренка. буд. 4 м. Полтави, користуються послугами з теплопостачання, за які не сплачують, у звязку з чим утворилася заборгованість станом на 01.02.2010 р. у розмірі 4911 грн. 26 коп. Крім того, судом встановлено, що рішенням Полтавської міської ради від 11 грудня 2008 року позивача - ПОКВПТГ «Полтаватеплоенєрго» звільнено від сплати державного мита в 2009 році при подачі позовних заяв до районних судів у м. Полтаві про стягнення заборгованості з населення за спожиту теплову енергію . Відповідно до ч. З ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідачів в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, враховуючи вище викладене, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню заборгованіст за послуги теплопостачання в сумі 4911 грн. 26 коп., солідарно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів також підлягають стягненню державне мито на користь держави в сумі 51 грн., та на користь позивача сплачені ним витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-20 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що не звернулися у Славутську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті тітки у шестимісячний термін, оскільки не знали про наявність спадкового майна. Вказуючи на неможливість оформити спадкові права на майно після смерті тітки, просять задовольнити позовні вимоги. В суді позивачі позов підтримали, просять визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, вказуючи на пропуск шестимісячного строку, що перешкоджає їм оформити спадкові права. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного: 4 січня 2004 року померла тітка позивачів - [PERSON], що стверджується даними свідоцтва про смерть. Після її смерті відкрилась спадщина на все її майно, в т.ч. на земельну частку (пай). Протягом шести місяців з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] позивачі, що є спадкоємцями за заповітом, не прийняли спадщини у зв1язку з тим, що не знали про існування спадкового майна. Відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної припини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, визнав позов підлягаючим задоволенню. Враховуючи позицію позивачів щодо тривалості додаткового строку достатньо для прийняття спадщини, визнав можливим встановити його в три місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-20 00:00:00

30.03.2010 року позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття, вказуючи, що перебуває у шлюбі з відповідачем, [PERSON] шлюб з яким зареєстрували 07.06.2008 року ВРАЦС Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №105. У шлюбі народився син [PERSON] [INFO], який проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому позивач просить суд стягнути з нього аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно. Відповідач в судове засідання не зявився, про час слухання справи повідомлений належним чином, про що матеріалах справи є відповідне поштове повідомлення. Причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в ній доказів, згідно ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та на підставі ст. ст. 180, 182, 183 СК підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, (л.д.5) від якого є неповнолітній син - [PERSON] [INFO], який знаходяться на утриманні позивача. Сторони сімейно-шлюбні відносини не підтримують. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, чим ставить сімю в тяжке матеріальне становище. Згідно із ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, (а.с. 4) і повинен надавати допомогу на його утримання. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України. Тому, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивача у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-20 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалась на те, що 18.06.2005 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Вільнянської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом № 12. Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. З вересня 2009 року подружні відносини з відповідачем остаточно припинились через відсутність взаєморозуміння, що призвело до того, що позивачка пішла від відповідача. Позивачка вважає, що подальше шлюбне життя не можливе, а тому вимушена звернутись з позовом до суду. В судове засідання позивачка не явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність , оскільки позовні вимоги вона підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Ухвалою суду встановлено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, а шлюб [PERSON] та [PERSON] розірванню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 18.06.2005 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом № 12 (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Шлюбні стосунки між сторонами припинені з вересня 2009 року і з того часу сторони не проживають разом, не мають спільного бюджету та не ведуть спільне господарство. Головною причиною розпаду їх родини є те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові між сторонами. Судом давався строк на примирення сторонам, однак останні не примирились, а тому у суду є підстави вважати, що примирення між сторонами та відновлення сімї, неможливе, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а отже, на підставі ст. 112 СК України шлюб сторін підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1/6 частини заробітку, посилаючись на те, що 24 листопада 2007 року вона уклала шлюб з Відповідачем, в даному шлюбі народився син [PERSON] - [INFO]. Син проживає з матір»ю та перебуває на її утриманні. Позивач з Відповідачем припинили шлюбні відносини. Позивач потребує матеріальної допомоги на своє утримання, оскільки вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач працює та має постійний заробіток. Позивач надала заяву про розгляд справи без її присутності. Відповідач позов не визнає та надав пояснення, що у позивача достатньо грошових коштів і у неї статки більші ніж у нього, оскільки її батьки займаються сільським господарством і від цього мають прибутки. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи: свідоцтво про народження; довідку про склад сімї, вважає, що позов підлягає задоволенню. 24 листопада 2007 року між Позивачем та Відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу народився син: [PERSON] - [INFO], який проживає з матір»ю та знаходиться на повному її утриманні. Позивач з Відповідачем фактично припинили шлюбні відносини. Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-20 00:00:00

сторони зареєстрували шлюб 19.05.2001 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 664, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач звернувся в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що їхнє подружнє життя не склалось, вони виявились зовсім різними людьми з різними характерами та різними поглядами на життя. Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в позовній заяві, зіславшись на обставини та факти, що вказані в позові, також доповнив, що відсутність взаєморозуміння між ним та відповідачкою щодо їх подружнього життя вплинуло на їх подружні відносини, крім того як вказав позивач, що він та відповідачка з лютого 2010 року проживають окремо, більше року не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують, вважає, що примирення неможливе, просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати, так як їх подружнє життя не склалось, вищезгадане свідчить про втрату любові та поваги один до одного, шлюб існує формально. Майновий спір відсутній. У судовому засіданні відповідачка проти позову не заперечила та пояснила, що наміру зберегти сімю вона не має, з лютого 2010 року проживають з позивачем окремо, більше року не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують, згідна на розірвання шлюбу. Майновий спір відсутній. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони з лютого 2010 року проживають окремо, більше року не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільне домашнє господарство. Крім того, як вказав позивач в судовому засіданні, що відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги один до одного стали приводом до втрати між ними почуття любові та поваги один до одного. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-20 00:00:00

сторони зареєстрували шлюб 17 червня 2003 року у відділі реєстрації громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м. Львова, актовий запис № 174, від якого дітей не мають. Позивач звернулась в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що їхнє подружнє життя не склалось, вони виявились зовсім різними людьми з різними характерами та різними поглядами на життя. Позивачка в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в позовній заяві, зіславшись на обставини та факти, що вказані в позові, також доповнила, що відсутність взаєморозуміння між нею та відповідачем щодо їх подружнього життя вплинуло на їх подружні відносини, крім того як вказала позивачка, що вона та відповідач близько 6 місяців проживають окремо, близько року не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують, вважає, що примирення неможливе, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, так як їх подружнє життя не склалось, вищезгадане свідчить про втрату любові та поваги один до одного, шлюб існує формально. Майновий спір відсутній. У судовому засіданні відповідач проти позову не заперечив та пояснив, що він немає наміру зберегти сімю, більше 6 місяців вони з позивачкою проживають окремо, близько року не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують, згідний на розірвання шлюбу. Майновий спір відсутній. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони більше 6 місяців проживають окремо, близько року не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільне домашнє господарство. Крім того, як вказала позивач в судовому засіданні, що відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги один до одного стали приводом до втрати між ними почуття любові та поваги один до одного. Позивачка ствердила в судовому засіданні про стійкий розлад у сімї та формальний шлюб, внаслідок чого збереження подружнього життя між сторонами є неможливе. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу належить квартира №70 корп. 2 в будинку № 23 по вул. Фонтанній в м. Херсоні. У зазначеній квартирі прописаний, але не проживає відповідач по справі - колишній власник [PERSON] У зв"язку з його пропискою, позивачу доводиться нести зайві витрати по оплаті комунальних послуг, які нараховуються на всіх осіб, які прописані в будинку, а також створює труднощі у розпорядженні своєю власністю на свій розсуд. Просить суд усунути йому перешкоди в користуванні власністю - квартирою № 70 корп.2 по вул.. Фонтанній, 23 в м. Херсоні шляхом зняття з реєстраційного обліку із зазначеної квартири [PERSON]. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити по викладеним в ньому обставинам. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 03.04.2009року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за № 1955, [PERSON] належить квартира №70 корп. 2 по вул.. Фонтанній, 23 в м. Херсоні. Відповідно до довідки №1272 ТОВ «Україна» від 16.03.2010р. у вказаній квартирі зареєстрований колишній власник квартири [PERSON]. Реєстрація відповідача у зазначеній квартирі створює перешкоди у користуванні належній позивачу власністю з причини понесення зайвих витрат за комунальні послуги, які нараховуються на всіх зареєстрованих осіб. Згідно ст. 391ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним, мотивуючи тим, що 21.03.2006 року він надав кредит фізичній особі на ім'я [PERSON] у розмірі 1069,90 гривень. З часу оформлення кредиту його погашення не проводилося, заборгованість по кредиту становить 3979,90 гривень. У подальшому було встановлено, що [PERSON] не укладала і не підписувала кредитний договір, це зробила інша невстановлена особа. У зв'язку з наведеним, позивач просить суд визнати недійсним кредитний договір № DNН4КР13220216, укладений з ним невідомою особою від імені [PERSON]. В попередньому судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, на підставах викладених у позові, просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач та її представник у попередньому судовому засіданні позов визнали. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. З ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно кредитного договору № DNН4КР13220216 від 21.03.2006 року закрите акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (тепер - публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк») надало [PERSON] кредит у сумі 1069,90 гривень терміном на 12 місяців. Враховуючи, що вказаний кредитний довір уклала невідома особа, яка назвалася [PERSON], що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, а також те, що [PERSON] на укладення договору згоду не давала, що суперечить її внутрішній волі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved