Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Сумське МУ ГУМВС України в Сумській області про витребування майна з незаконного володіння, в подальшому уточнюючи позовні вимоги, та остаточно просив стягнути із [PERSON] на його користь вартість належного позивачу автомобіля [NUMBER], 1997 року випуску, в розмірі 19150 грн., а також судові витрати по справі та витрати з оплати оцінки автомобіля в розмірі 300 грн. Свої уточнені вимоги позивач мотивував тим, що 02 жовтня 2001 року його автомобіль [NUMBER] був вилучений органами досудового слідства в якості речового доказу по факту порушення кримінальної справи проти позивача. 28 серпня 2002 року слідчий СВ Сумського СМУ УМВС України [PERSON] постановила передати речовий доказ вказаний автомобіль ВАЗ 2107 на відповідальне зберігання законному представнику цивільного позивача [PERSON], який прийняв на відповідальне зберігання вказаний автомобіль, про що свідчить підписана ним розписка. 04 січня 2010 року Ковпаківським районним судом м. Суми винесено постанову про закриття кримінальної справи відносно позивача, та зобовязано [PERSON] передати вказаний автомобіль позивачеві. Однак відповідач відмовився повернути вказаний автомобіль, чим порушується право власності [PERSON] Вартість автомобіля у розмірі 19150 грн. позивач підтверджує звітом про оцінку майна від 30.11.2009 р., складену оцінювачем [PERSON] Так як місцезнаходження автомобіля на даний час не встановлено, просить стягнути суму вартості автомобіля із відповідача на його користь. У судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що дійсно було порушено відносно нього кримінальну справу, та його власний автомобіль, придбаний за договором купівлі-продажу 29 травня 1999 року, було вилучено та слідчою [PERSON] було передано на відповідальне зберігання [PERSON] На даний час кримінальну справу, порушену проти позивача, за постановою суду закрито та зобовязано відповідача повернути належний позивачу автомобіль ВАЗ 2107. Однак, коли в присутності свого адвоката позивач звернувся до [PERSON], надав йому постанову суду про закриття кримінальної справи та вимагав виконати рішення суду про речові докази, відповідач відмовився. Позивач вважає, що його право власності порушено, а під час судового розгляду встановити місцезнаходження автомобіля не вдалось, тому просить стягнути із відповідача на його користь вартість автомобіля ВАЗ 2107 у розмірі 19150 грн., визначену оцінювачем відповідно до звіту про оцінку, також стягнути витрати за проведення оплати оцінки автомобіля і судові витрати, понесені за подання позову. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, та пояснив те, що дійсно, коли [PERSON] був оголошений в розшук, автомобіль позивача ВАЗ 2107 був тимчасово вилучений органами МВС та поставлений у дворі Сумського УБОЗ на зберігання. В один із днів серпня місяця 2002 року він підписав схоронну розписку, за якою зобовязувався прийняти на відповідальне зберігання автомобіль ВАЗ 2107, 1997 року випуску, д.н. [NUMBER], однак дати не поставив, бо на час написання розписки не знав, у якому стані знаходиться автомобіль. Коли ж він фактично приїхав забрати машину разом із свідками, то виявив, що автомобіль, який знаходився на майданчику УБОЗ був не траспортабельний, так як колеса спущені, двигун розукомплектований, проводка частково вирізана, сидіння замінені. Такий розукомплектований автомобіль відповідач відмовився забирати, про що по телефону повідомив слідчого Кравченко А.М. та начальника слідчого відділу. З приводу вказаного автомобіля він надавав пояснення працівникам прокуратури. Також відповідач зазначив, що на схоронній розписці відсутнє зазначення дати її складання, бо він її давав слідчій ще перед оглядом автомобіля, також, у разі, якщо б він забрав автомобіль, то у матеріалах справи мав би бути акт приймання-передачу автомобіля, складений у присутності понятих. У журналі зберігання майна на майданчику УБОЗ ГУМВС, копії якого містяться у матеріалах справи № 10пр10 прокуратури м.Суми про відмову в порушенні кримінальної справи по заяві [PERSON], не мається його підпису про отримання вказаного автомобіля. Тому відповідач просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] повністю. В судове засідання представник третьої особи Сумського міського управління ГУМВС України в Сумській області не зявився, надав до суду заяву та відгук по справі, в яких просив справу розглянути у відсутності представника третьої особи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм обставини. Як вбачається із матеріалів кримінальної справи № 1п8/10 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст.366 ч.2 КК України, 04 січня 2010 р. Ковпаківським районним судом прийнято постанову, якою [PERSON], обвинуваченого за ч. 2 ст.366 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності, а провадження по кримінальній справі закрито. Також постановлено речовий доказ - автомобіль ВАЗ 2107, 1997 року випуску, д.н. [NUMBER], що переданий на відповідальне зберігання [PERSON] - повернути [PERSON] (а.с.3). Також у матеріалах кримінальної справи маються докази, що вказаний автомобіль був придбаний позивачем 29 травня 1999 р. (а.с.87 т.1 крим.справи) за договором купівлі-продажу, та зареєстрований за ним (а.с.76). В подальшому автомобіль ВАЗ 2107, належний позивачеві був описаний згідно протоколу від 27.11.2000 р. (а.с.170 т.1 к/с), оглянутий експертом (а.с.171 т.1 к/с), та у протоколі опису майна вказано, що автомобіль буде знаходитись в УБОЗ УМВС України в Сумській області до вирішення питання. 02 жовтня 2001 року слідчий СВ СМУ УМВС України в Сумській області Кравченко А.М. винесла протокол огляду автомобіля (а.с.251 т.1 к/с) та постанову про приєднання вказаного автомобіля, як речового доказу у справі, що знаходиться в УБОЗ УМВС України в Сумській області. На аркуші 254 вказаної кримінальної справи знаходиться оригінал розписки [PERSON] про те, що він, як законний представник цивільного позивача по кримінальній справі № 91124, прийняв на відповідальне зберігання речовий доказ автомобіль ВАЗ 2107, 1997 року випуску, держномер 315-85 СА та зобовязується його зберігати до прийняття остаточного рішення по кримінальній справі, про кримінальну відповідальність за зберігання ввіреного майна попереджений. На вказаній розписці мається неповна дата її написання, а саме зазначено місяць серпень, рік 2002, відсутній день місяця. Із оглянутих матеріалів кримінальної справи судом встановлено, що цивільний позов у кримінальній справі про обвинувачення [PERSON] не заявлявся, постанова про визнання [PERSON] представником цивільного позивача слідчим не виносилась, доручення від цивільного позивача (юридичної особи) [PERSON] не видавалось, а сам відповідач був допитаний органом досудового слідства лише у якості свідка. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], у провадженні якої, як слідчого, була кримінальна справа про обвинувачення [PERSON] показала, що дійсно після вилучення у обвинуваченого [PERSON] автомобіль ВАЗ 2107 зберігався на майданчику УБОЗ УМВС в Сумській області, а потім [PERSON] виявив бажання отримати його на відповідальне зберігання, у звязку із чим і написав розписку. Свідок не памятає обставин, за яких [PERSON] забирав автомобіль із майданчику. Допитаний свідок [PERSON], старший оперуповноважений ВБОЗ УМВС в Сумській області показав, що [PERSON] у 2000 році знаходився у розшуці, і вказаним питання свідок займався. Автомобіль ВАЗ 2107, належний позивачеві, знаходився на зберіганні на території управління ВБОЗ в Сумській області. Потім свідок у 2002 р. потратив до лікарні та довгий час лікувався, а коли у 2003 році повернувся до роботи, то автомобіля не було на території майданчику, і куди він подівся свідок не знає. Потім свідкові дзвонила слідча [PERSON] ([PERSON]М.) яка цікавилась де автомобіль, на що той відповів, що не знає. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що в один із днів кінця серпня чи початку вересня 2002 року вони були запрошені [PERSON] поїхати до м.Суми, щоб доставити у м.Тростянець автомобіль [PERSON]. Коли вони приїхали на майданчик міліції у м.Суми, то оглянувши автомобіль ВАЗ 2107 виявили, що він був у пошкодженому стані, а саме розукомплектований щиток приборів, сигналізація була вирвана, передні сидіння були замінені із автомобіля марки ВАЗ 2101, під катопом відсутній карбюратор, замінені колеса із інших марок автомобіля, колеса спущені, у багажнику була відсутнє запасне колесо, відсутні передні амортизатори. Свідки повідомили [PERSON], що вказаний автомобіль необхідно транспортувати, та витрачати кошти на його відновлення, після чого [PERSON] відмовився забирати авто і вони повернутися до м.Тростянця. Під час проведеної перевірки прокуратурою м.Суми за зверненням [PERSON] про притягнення винних осіб у звязку із неповерненням йому власного автомобіля судом встановлено, що в порушенні кримінальної справи проти слідчого Проскочило Г.М. було відмовлено за відсутності у її діях складу злочину, передбаченого ст.ст. 364, 388 КК України. Разом з тим, до відповідальності не був притягнутий і [PERSON], хоча про вказане просив [PERSON]. Прокуратурою не було встановлено місцезнаходженя вказаного автомобіля. В судовому засіданні також зясовано, що у журналі № 238н/с/39 обліку знайдених, вилучених, зданих предметів та речей, транспортних засобів, маються записи про зберігання автомобіля [NUMBER], та його повернення власнику (а.с.36,3741 матеріалів №10пр10), однак дата повернення відсутня, прізвище особи, якій повернено не зазначено, акт про повернення чи про її передачу відсутній. Позивач [PERSON], власник автомобіля, заперечив, що йому був повернений автомобіль і показав, що підпис у примітці журналу йому не належить. Необхідно зазначити, що у відповідності до вимог норми ст. 79 КПК України, передбачено, що речові докази зберігаються при справі, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, досудового слідства і в суді або передаються для зберігання відповідному підприємству, установі чи організації. В окремих випадках речові докази можуть бути до вирішення справи в суді повернуті їх володільцям, якщо це можливо без шкоди для успішного провадження в справі. За таких обставин суд вважає, що [PERSON], не мала законних підстав виносити постанову про передачу речового доказу відповідачеві, оскільки цивільний позов юридичною особою не предявлявся, [PERSON] не визнавався законним представником цивільного позивача юридичної особи, доручення на імя [PERSON] не видавалось, крім того, передача вказаного автомобіля відповідному підприємству, установі чи організації повинна бути здійснена за актом приймання-передачі на зберігання, чи на підставі іншого документу, складеного у відповідності з вимогами документообігу на підприємстві, установі чи організації. В судовому засіданні [PERSON] не змогла пригадати жодної обставини, за яких, на її думку, відповідач міг забрати автомобіль. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що належних доказів того, що вказаний автомобіль отримав на зберігання [PERSON] та знаходиться у нього на зберіганні в суді не надано, тому у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити у повному обсязі. Судові витрати, сплачені позивачем, не підлягають відшкодуванню із відповідачів у звязку із відмовленням у задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed