Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконними дій відповідача та зобовязання здійснити перерахунок розміру додаткової пенсії по інвалідності та просить зобовязати відповідача перерахувати йому додаткову пенсію, як інваліду 2 групи, інвалідність якого повязана з впливом аварії на Чорнобильській АЕС,згідно ст.. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,починаючи з 01 січня 2007 року, а також з позовом про перерахунок та виплату основної пенсії як інваліду 2 - ої групи, відповідно до ст.. 49,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - в розмірі 8(восьми) мінімальних пенсій за віком, починаючи з 02.4.2007 року. Ухвалою суду від 04.08. 2010 року дані справи обєднані в одне провадження, згідно ст.. 126 ЦПК України. Позивач посилається на те, що він є інвалідом 2 групи, категорії 1 внаслідок захворювання, повязаного з наслідками ліквідації аварії на ЧАЕС. Відповідно до ст.. 54 ч.4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», їй, як інваліду 2 (другої) групи, щодо якої встановлено причинний звязок з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, пенсія повинна бути призначена в розмірі не менше8(восьми) мінімальних пенсій за віком. Крім того, відповідно до ст. 50 вказаного Закону, йому повинна бути призначена додаткова пенсія за шкоду особам, які віднесені до категорії 1 - як інваліду 2 групи,- це в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Проте, відповідач виплачував йому пенсію не у відповідності до ст..ст. 54 ,50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а керувався Постановами Кабінету Міністрів України, які не мають сили закону та не враховують встановлений Законом розмір пенсії. Позивач просить визнати дії відповідача, Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі щодо призначення, перерахунку та виплаті пенсії незаконними та такими, що порушують його права; зобовязати відповідача провести перерахунок його основної державної пенсії на рівні,не нижче 8(восьми) мінімальних пенсій за віком, відповідно до вимог ст.. 54 ч.4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», додаткової пенсії - в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.. 50 Закону, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з подальшою своєчасною виплатою належної пенсії. В судове засідання позивач не зявився. Подав заяву, в якій позов підтримує та просить розглядати справу без його участі ( вказала в позовній заяві). Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день і час слухання справи повідомлений вчасно, надіслали суду письмове заперечення, в якому позов не визнають, посилаючись на те, що управління Пенсійного фонду України в іванівському районі діяло в межах чинного законодавства України, визнавши, що відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміри державних пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 2 групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком. Проте, ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення пенсій, призначених згідно із цим законом, а тому щодо пенсіонерів, яким призначена пенсія за іншими законами, він не застосовується. Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено пенсії, виходячи з мінімальної пенсії за віком, який для цієї категорії пенсіонерів законодавчо встановлений не був. Відповідач діяв у межах бюджетного законодавства, постанов КМ України, якому відповідно до ст.. 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» надано право розяснення порядку застосування цього закону. Відповідач просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те,що позивач одержує пенсію як державний службовець.. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що позивач, [PERSON], року народження, - є потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС № 1, постраждалий від внаслідок Чорнобильської катастрофи -1 категорії! Посвідчення - категорії 1,Серії А № 113452 с, інвалідом 2 групи з 09 січня 2007 року, захворювання якого повязано з наслідками аварії на ЧАСЕ, що підтверджено довідкою (витяг із акту огляду МСЕК) Серії КИО -1 №294053 та довідкою Управління Пенсійного фонду України в Іванківському район від 06 липня 2010 року №13; Пенсійним посвідченням Серії АД № 369597. Позивач, проживаючи у [INFO], отримує з 1 січня 2007 року нараховану відповідачем пенсію згідно Закону України «Про державне пенсійне страхування»,з 02 квітня 2007 року по 14 січня 2008 року позивачу була нарахована та виплачувалася пенсія по Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», по 2 групі інвалідності; з 14 січня 2008 року по 02.09. 2008 року-по старості та з 02.09. 2008 року по даний час нараховується і виплачується пенсія згідно Закону України «Про державну службу». Додаткова пенсія за втрату здоровя позивачу виплачується з 09.01. 2007 року по даний час в слідкуючих розмірах: -з 09.01.2007 року по 02.04.2007 року в розмірі 14 грн.03 коп.; -з02.04.2&*7 року по 14.01.2^8 року-14,93 грн.; -302.09.2008 року по даний час - 96,40грн. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, зокрема, інвалідам 2 групи - 75 % мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ч.4 ст. 54 цього ж Закону „ в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим , зокрема: по 2 групі інвалідності - 8(вісім) мінімальних пенсій за віком». За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України „ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування "іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював цей розмір, немає, а тому посилання відповідача на те, що ст. 28 Закону України „ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування щодо розміру мінімальної пенсії за віком не може застосовуватися до визначення розміру пенсії, призначеної за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд вважає некоректним, оскільки в останньому визначено за базу для обрахування пенсії саме мінімальну пенсію за віком. Пенсія та додаткова пенсія та доплата непрацюючому пенсіонеру - позивачу,- нараховувалася та виплачувалася саме відповідачем, а тому посилання на те, що вони не є розпорядниками коштів Фонду, з якого виплачуються такі видатки, є некоректним, як і посилання на те, що коштів на такі виплати Пенсійний фонд немає, оскільки вони не фінансуються з коштів пенсійного фонду. Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 року по справі «Кечко проти України» в п.23 зазначив „ суд зауважує, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїх робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовити у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. П. 26 Суд не приймає до уваги аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань . З ст. 62 Закону слідує, що Кабінет Міністрів України дає розяснення порядку застосування Закону, і аж ніяк не встановлює розмір компенсацій, чи змінює той, що вже вказаний в Законі. А отже постанови КМ України, на які посилається у своєму запереченні відповідач, як на підставу відповідності своїх дій чинному законодавству ( № 523 від 30.05.1997 року, № 530 від 28.05.2008 року, № 654 від 16.07.2008 року) є такими, що не відповідають нормам ст.. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що визначав за базу обрахунку пенсії таким особам з розрахунку мінімальної пенсії за віком. В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами та вимоги ст. 92 Конституції України, згідно якої виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина ( п. 1) та основи соціального захисту ( п.6). Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Виплата коштів у розмірі, який значно менший ніж той, що встановлений ст.ст. 39, 49, 50, 54 Закону, є неправомірною. Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю України є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави ( ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними ( ст. 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений ( ст.22). Окрім того, встановлений ч.2 ст. 95 Конституції України , ч.2 ст. 38 Бюджетного Кодексу України перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків , пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин. За змістом положень ч.2 та 3 ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються, а держава повинна утримуватися від прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування чи звуження змісту та обсяг існуючих прав і свобод. Таким чином, враховуючи те, що зазначені вище зміни до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 09.07.2007 року та 22.05.2008 року визнані неконституційними, а отже втратили чинність саме з цього дня, відповідно є чинною з того ж дня і по даний час попередня редакція цих статей, тому позов слід задовольнити частково : визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату позивачу основної пенсій у розмірах, визначених ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року(Позивач одержував пенсію по інвалідності 2 групи) , а в решті позову по нарахуванню основної пенсії в розмірі ,що відповідає вимогам ст.. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» слід відмовити, так як позивач в інший період одержував та одержує на даний час пенсію не по інвалідності, а як державний службовець. В частині нарахування та виплати додаткової пенсії, відповідно до ст.. 50 Закону України » Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дії відповідача слід визнати неправомірними в частині відмови в перерахунку додаткової пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12. 2007 року та з 22.05.2008 року. В решті позову - відмовити. На підставі викладеного, ст.. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

Outcome: partial