Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „ЖЕК Забота про примушення укласти договір, невизнання боргу, відшкодування моральної шкоди. Заявлені вимоги позивачем неодноразово уточнювалися. З врахуванням викладених у позові обставин просив визнати недійсним боргу у розмірі 1260 грн.00 коп, внести в індивідуальний договір такі зміни - ч.1 п.З договору - виключний перелік житлово - комунальних послуг, тарифів та їх складові на кожну послугу, загальну вартість послуг з врахуванням наявних пільг у позивача; ч. 1 п.5 установити порядок перерахування плати за комунально-побутові послуги у випадку ненадання або ненадання у повному обсязі, зниження їх якості;ч.1 п.10 встановити порядок обслуговування внутрішньо-будинкових мереж; виключити із договору п.8, як такий, що повторює п.7; розділі 11 доповнити п.9 такого змісту - видавати необхідні довідки, в тому числі і про місце проживання споживача; розділ 14 доповнити п.13 такого змісту - при тривалій затримці ремонтних робіт виконавцем, споживач послуг має право притягнути до виконання цих робіт іншу організацію, з віднесенням витрат в рахунок комунальних платежів через перерахунок у. платіжній книжці; у розділі „порядок врегулювання спорів у п. 18 змінити текст - при невиконанні виконавцем погоджених договором послуг, ця послуга не оплачується, про що споживач інформує виконавця актом - претензією; визнати, що обмеження 50% пільг для учасників ВВВ на оплату займаної ним житлової площі до оплати комунальних послуг не відноситься; стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 10000 грн.00 коп. та витрати на консультацію адвоката у розмірі 450 грн.00 коп. ТОВЖЕК Забота звернулося до [PERSON] з зустрічним позовом про стягнення заборгованості по оплаті за експлуатаційні витрати з утримання будинку та прибудинкових території у розмірі 1071 грн.64 коп. Дані позови було обєднано в одне провадження. У судовому засіданні позивач, підтримав свої вимоги у повному обсязі, на їх задоволенні наполягав. Зустрічну позовні вимоги не визнав, посилаючись на відсутність підстав для стягнення заборгованості. Представник відповідача у судовому засіданні, позовні вимоги [PERSON] не визнав, проти їх задоволення заперечував. Зустрічні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" утримання будинків і прибудинкових територій є господарською діяльністю, спрямованою на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та (або) ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, передбачених законодавством. Згідно зі ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. За п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, наймач (власник) квартири зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 30.06.1998 р, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Особовий рахунок №1804 відкрито на його імя. Відповідно надано розрахунку загальна площа становить 43.6 кв.м. Будинок, за вказаною адресою, на підставі Договору за утримання житлових будинків, споруд та прибудникових територій передано на баланс ТОВ „ЖЕК „Забота, яке з 01.01.2006 р. надає мешканцям послуги з утримання будинку та при будинкової території, з ремонту, утримання житлового фонду, технічного обслуговування інженерних будинкових мереж і обладнання, вивезення побутових відходів та інші комунальні послуги, не заборонені чинним законодавством. Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які застосовує відповідач, затверджуються рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради. [PERSON] не проводить оплату за утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до надано відповідачем розрахунку, заборгованість за період з січня 2006 р. по 01.10.09 р. становить 1071 грн.64 коп. У зустрічній позовній заяві позивач ТОВ „ЖЕК „Забота посилається на те, що підприємством надаються [PERSON] послуги з утримання будинку та прибудинкової території, але він надані послуги не оплачує. Заперечуючи проти позову, позивач зазначав, що оскільки між ним та відповідачем до цього часу не укладено індивідуальний договір про утримання будинків і споруд та при будинкової території, внести зміни до цього договору представник відповідача відмовляється, то підстав для сплати наданих відповідачем послуг не має, а отже відповідач не має права вимагати стягнення заборгованості. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що між ТОВ „ЖЕК „Забота та [PERSON] фактично існують договірні правовідносини щодо надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, але між ними виникли суперечки щодо умов договору. Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зазначених норм закону споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово- комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За такого, зустрічні позовні вимоги ТОВ „ЖЕК „Забота про стягнення з [PERSON] на їх користь заборгованість у сумі 1071 грн. 64 коп. підлягають задоволенню. У задоволенні вимог позивача, щодо визнання недійсним фінансового боргу на 1260 грн.00 коп. належить відмовити. Відповідно до п. 4,7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, з послідуючими змінами утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів її власників. Власник квартири зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору. Типові договори затверджено Постановою КМ України Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 560 від 12.07.07 р.( яка була чинна на час предявленнього договору до підписання) та №529 від 20.05.09 р. Відповідно до п. 10 п/п 1? Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою КМ України N 529, 20.05.2009, споживач має право на внесення за погодженням з виконавцем у договір змін, що впливають на розмір плати за послуги ,виконавець, в свою чергу відповідно до п.12 п/п 5 має право вносити за погодженням із споживачем у договір зміни, що впливають на розмір плати за послуги. Ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного Кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди Отже, істотними вважаються насамперед ті умови договору, які названі такими за законом. Відповідно до ст. 630 Цивільного кодексу України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Типові умови розробляються, як правило, на підставі узагальненої практики ділового обороту у певній сфері договірних відносин. Приймаючи до уваги, що позивачеві запропоновано для підписання типовий договір, який затверджено постановою КМ України №560 від 12.06.2007 р. та який достатньо повно врегульовував відносини та права сторін за цим договором, ніяким чином не порушуються права споживача, підстав для внесення запропонованих змін та укладення з позивачем індивідуального договору ( саме з врахуванням його зауважень) суд не вбачає. Відповідно до п.1 Постанови КМ „України №94 від 16.02.94 р., передбачені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" пільги щодо оплати житла та комунальних послуг надаються ветеранам війни, особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, і особам, на яких поширюється чинність зазначеного Закону, незалежно від того, хто є наймачем і яка форма власності житлового фонду, з урахуванням членів їх сім'ї, які проживають разом з ними, виходячи із встановлених чинним законодавством норм житла та розміру плати за користування ним. До комунальних послуг належать: водопостачання, включаючи постачання привізною водою для господарсько-побутових потреб; гаряче водопостачання; користування тепловою енергією; вивезення побутових відходів; водовідведення, включаючи обслуговування вигрібних ям загального та особистого користування в садибах житлових будинків; газ, у тому числі зріджений, що використовується для опалення житлових приміщень, підігріву води в будинках, які не мають централізованого гарячого водопостачання; користування електроенергією. Постановою Кабінету Міністрів України N 879, 01.08.1996 „ Про встановлення норм користування житлово-комунальними послугами громадянами, які мають пільги щодо їх оплати ст.1 п.в - встановлено, межі надання пільг громадянам, які мають на це право - оплати за користування житлом - 21 кв. метр загальної площі на одну особу і додатково 10,5 кв. метрів на сім'ю. Згідно з п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року №117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" з наступними змінами Міністерство праці та соціальної політики України зобов'язано забезпечити у 2004 році включення до реєстру інформації про осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із СТ..14 Законом України " Про статус ветеранів війни за користування житлом( квартирна плата) та комунальними послугами в межах норм, передбачених чинним законодавством". Відповідно до Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого вказаною постановою, управління праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, структурні підрозділи з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських рад ведуть облік пільговиків. Згідно з п.10 зазначеного Положення підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці. Уповноважений орган після проведення розрахунків з підприємством подає фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад акти звіряння розрахунків. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік. Як вбачається із листа Управління соціальних виплат і компенсацій Центрального району Департаменту праці та соціального захисту населення, [PERSON] перебуває на персоніфікованому обліку пільговиків, як учасник війни за зареєстрованим місцем проживання та має пільги відповідно до ст.14 вищевказаного Закону, а саме 50% знижка плати за користування житлом( квартирна плата) та комунальними послугами в межах норм, передбачених чинним законодавством, а саме утримання будинків і споруд та прибудинкових територій(квартина плата) - пільгова 50% знижка надається на 21 кв.м загальної площі на одну особу і додатково 10.5 кв.м. на сімю. Так як загальна площа по квартири позивача становить 43.6 кв.м, а знижка надається на 31.5 кв.м., понаднормативну площу квартири 12.1 кв.м. заявник повинен сплачувати у повному обсязі. З врахуванням даних обставин, відповідачем і проводиться розрахунок щомісячного платежу за утримання будинку. Щодо вимог про те, що обмеження 50% пільг для учасників ВВВ на оплату займаної ним житлової площі до оплати комунальних послуг не відноситься, то на думку суду позивач вважає отримати розяснення, щодо застосування даної норми та поширення її на певну категорію осіб, але офіційне тлумачення закону належить до повноважень Конституційного суду України. За такого, у задоволенні позові і в цій частині належить відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 р. № 5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Проте задоволення такої вимоги за умови її пред'явлення можливе з урахуванням положень ст.711 ЦК України та п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", які передбачають право споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією (товар, робота чи послуга, що виготовляється, виконується чи надається для суспільних потреб), у випадках, передбачених законом. Оскільки такого факту судом не встановлено, то в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди з підстав захисту прав споживача належить відмовити. В силу ст.88 ЦПК України, з [PERSON] на користь ТОВ „ЖЕК Забота стягнути витрати по оплаті ІТЗ у розмірі 30 грн.

Outcome: approved