overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, просила суд стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, посилаючись на те, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 6 жовтня 2001 року, від якого мають неповнолітнього сина. На теперішній час сторони разом не проживають, внаслідок чого відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, що є обтяжуючим фактором для позивача. У судовому засіданні позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обємі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, та не заперечував проти сплати аліментів, просив врахувати те, що він самостійно сплачує аліменти з 1 лютого 2010 року згідно особистої заяви на підприємстві. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 6 жовтня 2001 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження записаний відповідач. Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивача, і проживає з нею. Відповідач не надає матеріальної допомоги, що є обтяжуючим фактором для повного виховання малолітньої дитини та її забезпечення. У відповідності до ст. ст. 180, 184 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те що 13.05.2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є позивач та відповідачем-1 був укладений Кредитний договір, згідно з яким відповідачу-1 був наданий кредит в сумі 9700 доларів США строком до 13.05.2010 року зі сплатою 14,5% річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між позивачем, та відповідачем-2 було укладено Договір поруки. Умови кредитного договору відповідачем не виконуються. Станом на 19.10.2009 року заборгованість становить 2597,12 доларів США, що за курсом НБУ складає 20699,05 грн. Прохав стягнути з відповідача вказану суму заборгованості а також стягнути сплачений судовий збір в сумі 207 грн. та сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. Представник позивача у судовому засіданні змінив позовні вимоги, пояснивши, що у звязку з частковою сплатою заборгованість станом на 18.05.2010 року становить 9071,27 грн. Прохав стягнути вказану суму заборгованості, та сплачені судові витрати. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення змінених позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного Кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Ст. 1050 ЦК України передбачає що, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у випадку порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед боржником солідарно, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до положень ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те що 13.04.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений Кредитний договір, згідно з яким відповідачу був наданий кредит в сумі 18360 доларів США строком до 13.04.2017 року зі сплатою 13,75% річних за користування кредитними коштами. Умови кредитного договору відповідачем не виконуються. Станом на 08.02.2010 року заборгованість становить 15831,49 доларів США, що за курсом НБУ складає 126514,25 грн. Прохав стягнути з відповідача вказану суму заборгованості а також стягнути сплачений судовий збір в сумі 1265,14 грн. та сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином, про причини неявки суд повідомив, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного Кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Ст. 1050 ЦК України передбачає що, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно з кредитним договором від 13.04.2007 року відповідачу був наданий кредит в сумі 18360 доларів США строком до 13.04.2017 року зі сплатою 13,75% річних за користування кредитними коштами. Як вбачається з представленого розрахунку станом на 08.02.2010 року заборгованість становить 15831,49 доларів США, що за курсом НБУ складає 126514,25 грн. На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-20 00:00:00

20 квітня 2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], укладений 18 листопада 1995 року. В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що від шлюбу з відповідачкою вони мають двох неповнолітніх дітей, які проживають з відповідачем. Шлюбні відносини між ними припинені і з серпня 2008 року вони проживають окремо. Подружнє життя не склалось у звязку з тим, що вони різні люди, у них різні погляди на життя, права та обовязки подружжя, різне ставлення до сімї, роботи, друзів. Збереження сім'ї та примирення між ним і відповідачкою вважає неможливим. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги і пояснив, що проживає з іншою жінкою, має на меті створить іншу сімю, тому просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечувала. Вислухав пояснення сторін, суд приходить до висновку, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, та визнає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено факт реєстрації шлюбу між сторонами, перебування їх в шлюбно-сімейних правовідносинах, припинення ними цих правовідносин та неможливості їх подальшого спільного життя, та збереження сім'ї, оскільки сторони прийшли до остаточного рішення розірвати шлюб, біля двох років не підтримують шлюбних правовідносини, шлюб носить формальний характер, та збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача який не бажає зберегти сім'ю з відповідачкою. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, що має місце по даній справі. Витрати в органах РАГС покласти на позивача. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до Котівської сільської ради про визнання трава власності на спадкове майно, а саме: на 1/2 частину домоволодіння, що складається з житлового тудинку літ.А; сарай,Б; сарай , В; ворота 1, огорожа 2, колодязь 3, та знаходиться в с.Котівка по вул. Зарічна, 49, Гусятинського району Тернопільської області, посилаючись на те, що вона є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 29 жовтня 2010 року. В таний час вона хотіла отримати свідоцтво про право на спадщину, але нотаріус у видачі його відмовив у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Позивач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, справу розглядати у попередньому судовому засіданні. Відповідач подав до суду письмову заяву, в якій справу просять розглядати у їх відсутності. Позовні вимоги визнають повністю. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Суд, роз'яснивши позивачу процесуальні наслідки визнання позову, встановивши, що визнання в даному випадку відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позов про визнання права власності на спадкове майно підлягає до задоволення. Враховуючи те, що іншого порядку виготовлення і видачі позивачеві правовстановлюючих документів на успадковане майно законодавством не визначено, є підстави у судовому порядку визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину домоволодіння, що складається з житлового будинку літ.А; сарай,Б; сарай , В; ворота 1, огорожа 2, колодязь 3, та знаходиться в с.Котівка по вул. Зарічна, 49, Гусятинського району Тернопільської області. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-20 00:00:00

Позивач у заяві, посилаючись на те, що відповідач користуючись послугами енергопостачання, не сплачує її вартість, просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 686 грн.96 коп., збитків за безоблікове використання електроенергії в сумі 202. 73 грн., а також судові витрати у розмірі 51 грн., які були понесені позивачем при сплаті держмита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30грн. Сторони просили справу розглянути у їх відсутність. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити повністю з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.З та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно наданних позивачем документів ( л.с. 5-6), заборгованність відповідача за спожиту електричну енергію на 31.03.2010р., складає 3452 кВтг, що за діючими на той період тарифами складає 686.96грн. Відповідно до п.19 Правил користування електричною енергією для населення, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Згідно постанов (л.с. 7), тарифи на електроенергію, що відпускається населенню складали за 1 кВтг: до 01.05.2006р.- 0,144 грн.; до 01.09.2006р.- 0,18 грн.; з 01.09.2006р.- 0,225грн. Відповідно до п.20 Правил плата за спожиту електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, слідуючого за розрахунковим. Згідно копії особистого рахунку (л.с.4), відповідач за спожиту електричну енергію оплату проводив невчасно та не в повному обсязі. Крім цього, як вбачається з акту, відповідачка безобліково споживала електроенергію і згідно розрахунку збитки склали 202грн. 73 коп. У звязку з чим на думку суду позовні вимоги позивача є обгрунтованними. Вирішуючи позов таким чином суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 81 грн., які були понесені позивачем на сплату держмита та витрат на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу, що підтверджується платіжним дорученням на л.с. 1,2. На підставі викладеного, ст.ст.1,26,27 Закону України Про електроенергетику, п.п. 33,37,42,48,53 «Правил користування електричною енергією для населення», затвердженних постановою КМУ від 26.07.1999р. за №1357,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-20 00:00:00

Сторони перебували в цивільному шлюбі, від якого мають доньку Тетяну 12.08.2003р., яка мешкає з позивачкою. У заяві позивачка посилаючись на те, що відповідач добровільно ніякої матеріальної допомоги на утримання доньку не надає, хоча за своїм сімейним та матеріальним станом, а також станом свого здоровя відповідач спроможний надавати таку допомогу, в поданій заяві просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання заяви та до досягнення повноліття. Сторони просили суд розглянути справу без їх присутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає необхідним позов задовольнити з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.З та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із наданих позивачкою документів судом встановлено, що відповідач є батьком доньки Тетяни 12.08.2003р., яка мешкає з позивачкою ( л.с.5). Враховуючі вище наведене, суд вважає, що при таких обставинах позов підлягає ЗАДОВОЛЕННЮ В ПОВНОМУ ОБСЯЗІ, ТОМУ ЩО ДОНЬКА ПРОЖИВАЄ З ПОЗИВАЧКОЮ І ВОНА МАЄ ПРАВО ЗА РІШЕННЯМ СУДУ ОТРИМУВАТИ АЛІМЕНТИ НА ЇЇ УТРИМАННЯ ВІД ВІДПОВАІДАЧА. Вирішуючи позов таким чином суд вважає необхідним стягнути з відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у РОЗМІРІ 120 ГРН., [PERSON] 5ІГРН. На підставі викладеного, ст.ст.180-183, СКУкраїни,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-20 00:00:00

Сторони одружені з 18.11.2000р., шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінської районної адміністрації Запорізької міської Ради, актовий запис № 702. Мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивачка звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що їхня сімя фактично розпалася з кінця 2007р. через відсутність взаєморозуміння і поваги в сімї, втрати почуття любові та поваги. Вважаючи примирення і подальше збереження сімї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально, поклавши витрати по реєстрації розірвання шлюбу на відповідача. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом установлено, що сімя сторін фактично розпалася з кінця 2007р., вони спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Оскільки сімю зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам і негативно впливати на виховання дитини, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-20 00:00:00

В травні 2010 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів, в якому зазначила, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не на¬дає, у зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі % частки з усіх видів його заробітку щоміся¬чно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилась, але від неї надійшла заява з клопотанням, в якому вона просила розглянути справу у її відсутності, в зв'язку з чим суд розглянув справу без її участі відповідно до п. З ч. 1 ст. 169 ЦПК України. Відповідач в судовому засіданні не з'явився, але від нього до суду надійшла заява в якої він позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі. Суд, враховуючи визнання відповідачем позову, вважає можливим відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України задовольнити позов. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до до¬сягнення нею повноліття. За свідоцтвами про народження, відповідач є батьком [PERSON], 06 липня 2004 року наро¬дження. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становища платника аліментів, наявність в нього інших дітей або непрацездатних членів сім'ї та інші обставини, які мають істотне значення. Оскільки, відповідач визнав позов в повному обсязі, і таке визнання позову не супере¬чить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є батьком дитини позивачки яка знаходиться на її утриманні, а також враховуючи, що відповідно до ст. 180 СК України ба¬тьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає, що з відпові¬дача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання їх неповнолітньої дити¬ни в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісяця. З відповідача підлягає стягненню судові витрати в доход держави в розмірі 51 гривні та витрати з інформаційно-технічного забезпечення в розмірі 120 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-20 00:00:00

позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" №2195-ІV від 18.11.2004 р. є дитиною війни і згідно зі ст.6 зазначеного Закону їй повинна виплачуватись державна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. У 2007 році зазначене підвищення їй не виплачувалась, а протягом 2008-2009 років їй виплачувалось зазначене підвищення лише в розмірі 10%. Рішенням Конституційного Суду України №6рп/2007 від 09 липня 2007 року визнано неконституційними положення п.12 ст.71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 р., якими зупинялась дія ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". З січня 2008 року щомісячну соціальну допомогу почали виплачувати, але лише у розмірі 10% від мінімальної пенсії за віком замість 30%, встановлених Законом України "Про соціальний захист дітей війни". Розмір соціальної допомоги відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" становить 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до розрахунку, зазначеного у позові, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", з урахуванням розмірів прожиткових мінімумів, встановлених відповідними Законами про Державний бюджет України, сума невиплаченої соціальної допомоги за 2007 рік - з липня по грудень - становить 742 грн. 65 коп., за 2008 рік з травня по грудень - 780 грн. 40 коп., за 2009 рік з січня по грудень 1240 грн. 20 коп., за 2010 рік - з січня по квітень 638,10 грн. Відповідно до ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий період без обмеження будь-яким строком. Тому, на підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-20 00:00:00

29.03.2010 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про призначення її опікуном свого брата [PERSON], якого визнано недієздатним, мотивуючи свої вимоги тим, що останній є інвалідом II групи з дитинства. Рішенням опікунської ради Терещенківської сільської ради від 15.12.1998 року вона була призначена опікуном [PERSON] На даний час він перебуває в Атинському психоневрологічному інтернаті та керівництво даного закладу повідомило заявницю, що рішення опікунської ради втратило чинність. Тому заявниця просить визнати її опікуном свого брата [PERSON]. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі. Представник Атинського психоневрологічного інтернату в судове засідання не з»явився, причин неявки суду не повідомив. Представник органу опіки та піклування Рижівської сільської ради в судове засідання не з'явився, сільський толова надіслав заяву про розгляд справи без участі їх представника, з заявою згодні. Заслухавши заявницю, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є рідним братом заявниці [PERSON]І.(а.с. 6-8, 13). Їх батьки - [PERSON] та [PERSON] померли 14.01.1983 року та 20.12.1989 року відповідно, що підтверджується свідоцтвом про смерть матері та довідкою Терещенківської сільської ради від 29.03.2010 року (а.с. 12, 14). Рішенням опікунської ради Терещенківської сільської ради від 15.12.1998 року [PERSON] було призначено опікуном її брата [PERSON] (а.с. 11). Рішенням Білопільського районного суду від 25.11.2002 року [PERSON] визнано недієздатним (а.с. 16). Згідно довідки Атинського психоневрологічного інтернату від 23.03.2010 року [PERSON] є інвалідом ІІ групи з діагнозом олігофренія в степені імбецильності та зарахований на повне державне утримання до вищевказаного закладу з 09.04.1985 року, де знаходиться по теперішній час (а.с.9). Рішення опікунської ради на даний час втратило чинність, тому заявниця звернулася до суду з заявою про призначення її опікуном [PERSON] Згідно подання Рижівської сільської ради опікуном [PERSON] необхідно призначити його сестру [PERSON] Згідно ч.І ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. Таким чином, суд вважає за необхідне призначити [PERSON] опікуном [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved