overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до суду до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 1 жовтня 2002 року в Уманського міському відділі РАГС Черкаської області, ними був укладений шлюб, актовий запис №475. Від даного шлюбу у них народилася донька Лілія [INFO]. В даний час їх шлюб розпався. Причиною для розірвання шлюбу стало те, що в них різні погляди на життя і несумісність характерів. Бажає розірвати шлюб і так як він вихованням дочки не займається і кошти на її утримання не надає, то вона змушена звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила суд її позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з?явився, попередньо подавши заяву, згідно якої позов визнає, проти його задоволення не заперечує, просить розглянути справу в його відсутність. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сімя сторін розпалась і зберегти її при встановлених обставинах неможливо, подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, відповідача та їхньої дитини, що мають істотне значення, шлюб існує формально, а тому підлягає розірванню. Згідно з ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судові витрати, повязані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу слід покласти на позивачку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

Сторони одружені з 07.06.2008 р., шлюб зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 203. Мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказавши в заяві, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, він не надає матеріальну допомогу на утримання дитини в належному розмірі і регулярно, просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини на її користь в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просить задовольнити позовні вимоги за мотивами, вказаними в позовній заяві. Відповідач позов визнав в повному обсязі, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Утримання може бути як у грошовій, так і в натуральній формі. Однак з пояснення позивачки видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, відповідач не надавав позивачці належну матеріальну допомогу на утримання дитини. Дитина сторін донька [PERSON] проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні. Згідно ст.183 Сімейного Кодексу України аліменти з батьків на утримання дітей визначаються судом у частці від їхнього заробітку (доходу). Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої доньки, суд, у відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України враховував матеріальне становище дитини, а також матеріальне становище відповідача, який працює і має регулярний заробіток, вважає, що він має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання доньки в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, при цьому розмір стягуваних з нього аліментів буде не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не буде перевищувати 50 відсотків його доходів. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 51 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 81 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь держави витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн. 00 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

5 травня 2010 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем по справі 5 березня 2007 року . Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося через різні погляди та інтереси, на дійсний час шлюбно-сімейні відносини припинено, проживають окремо з початку 2010 року, спільне господарство не ведуть . У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити та пояснила, що останнім часом шлюб мав лише формальний характер, з листопада 2009 року припинено шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, наміру поновити шлюбні відносини він не має, тому що остаточно переконана, що перспектив спільного проживання з відповідачем та перебування з ним у шлюбі не існує. Просила визначити місце проживання дочки [PERSON] разом з нею за адресою її проживання: [INFO]. Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги позивача та не заперечував проти їх задоволення. Не заперечував проти визначення місця проживання дочки разом з матерю. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст.. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ст.. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Судовим розглядом справи встановлено, що сторони уклали шлюб 5 березня 2005 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка за домовленістю батьків буде проживати разом з матерю . Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, втраті нормальних відносин. Шлюбно-сімейні відносини сторони не підтримують з листопада 2009 року. Сторони впевнені, що подальше спільне життя та збереження родини не можливо та не доцільно. Наведене свідчить , що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Фактичні взаємини подружжя та дійсні причини звернення позивача до суду вказують на те, що підстав для примирення сторін не вбачається. На цей час позивач не має вільної згоди на перебування у шлюбі з відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

У лютому 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом «про визнання факту прийняття спадщини в порядку спадкування», в якому просила визнати за нею факт прийняття спадщини на житлову прибудову літ. Б-1 та нежитлову прибудову літ. В-1 в будинку № 9 по пров. Аральському в м. Маріуполі, який належав її померлим батькам. В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала, уточнила і пояснила, що її батькам належав будинок № 9 по пров. Аральському. Після смерті останніх на цей будинок відкрилась спадщина, частину яку вона прийняла, а саме 12/25 долі будинку та оформила правовстановлюючі документи на своє ім*я, а частина будинку у вигляді кімнати 2-6 в прибудові літ. В-1 та кімнати 2-7 в прибудові літ. Б-1 належить відповідачу, яким він не користується, у зв*язку з чим просила визнати за нею право на спадщину у судовому порядку на ці кімнати. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що він є власником 20/150 долі спірного будинку, а саме кімнат 2-6 2-7, як спадкоємець за заповітом, який оформлений 12.05.1997р. нотаріально, після смерті його матері [PERSON], якій належало 4/25 частки спірного будинку, з якої його спадкова доля склала 5/6, у тому числі частина нежитлової прибудови літ. В-1 та житлової прибудови літ. Б-1. Таким чином, 2 кімнати, на які претендує позивачка, являються його приватною власністю та наміру передати їх [PERSON] в нього не має, у зв*язку з чим просив в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] підтримав доводи та стверджував, що правових підстав для визнання за [PERSON] право власності на чуже майно не має. Третя особа [PERSON] власник 9/25 частини цього ж будинку пояснив, що ніякого відношення до позову не має, т.я. його частина є окремою від спірного будинку та його інтереси даним позовом не зачіпаються. Згідно листа Другої Маріупольської держнотконтори на 4/150 долі спірного будинку, яка належала [PERSON], який помер у 2009р., спадкової справи не зареєстровано, оскільки спадкоємці з заявою про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що позовна заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.ст. 1261 та 1279 ЦК України, на які посилається [PERSON] в позовній заяві, встановлена черговість права на спадкування за законом, а також переважне право окремих спадкоємців на виділ їм спадкового майна в натурі у вигляді предметів звичайної домашньої обстановки та вжитку. Судом встановлено, що спадщина поміж сторонами розподілялась не за законом, а за заповітом, у тому числі на те майно [PERSON], на яке претендує [PERSON], а саме: 2 кімнати в прибудовах, які не відносяться до категорії предметов звичайної домашньої обстановки, що не надає права позивачці пред*являти вимоги про визнання на них права власності. Даний висновок підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке зареєстровано Другою державною нотаріальною конторою, реєстр № 9/1019, 12.05.1997р. на ім*я [PERSON], відповідно до якого останньому Маріупольским БТІ 21.05.1997р. видано реєстраційне посвідчення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

16.03.2010 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, посилаючись на те, що відповідач проживає в [INFO], користується наданими послугами, за послуги не сплачує, у звязку з чим утворилася заборгованість станом на 01.02.2010 року в сумі 5853 грн. 07 коп. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просить стягнути з відповідача на користь позивача 5853 грн. 07 коп. заборгованості за спожитий природний газ та 88 грн. 54 коп. судових витрат. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи клопотання представника позивача, суд вважає за можливе розглядати справу у порядку ст.ст. 224,225 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до зисновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Як встановлено судом, відповідач зареєстрований та постійно проживає за адресою: [INFO]. Судом встановлено, що позивачем надаватись відповідачу послуги з постачання природного газу. Відповідач послуги по газопостачанню одержала однак за використаний природний газ в повному обсязі не розрахувалася. При цьому договір про надання послуг з газопостачання до 25.12.2009 року сторонами не укладалось. Але оскільки однією стороною - позивачем у справі ВАТ «Полтавагаз» - надавались другій стороні відповідачу у справі [PERSON] послуги з газопостачання, відповідач зазначені послуги приймав та частково оплачував, тому суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини з надання послуг газопостачання. У звязку з відсутністю письмового договору вказані правовідносини регулюються чинними на час їх виникнення нормативними актами. 25.12.2009 року сторонами укладено Договір № 325070 про надання послуг з газопостачання, з якому передбачили їх права та обовязки в правовідносинах, згідно якого ВАТ «Полтавагаз» зобовязується безперервно надавати споживачеві послуги з постачання природного газу, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги. На час розгляду справи судом відповідач має заборгованість за використаний природний газ перед позивачем станом на 01 лютого 2010 року в сумі 5853 грн. 07 коп. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 58,54 грн. державного мита (судового збору) та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав. Просить суд стягнути з відповідача на користь ЖКП Паркове заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в межах строку позовної давності, яка виникла станом на 01 травня 2010 року в розмірі 431,88 грн. та судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовими повістками. Причин своєї неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи по суті до суду не подавав. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS], яка знаходиться на балансі ЖКП Паркове. Відповідно до ч.1 ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст.184 ЖК України фінансування витрат на експлуатацію та ремонт житлового фонду місцевих рад здійснюється за рахунок засобів житлово-комунальних підприємств, а у випадку недостатності цих засобів - за рахунок державного бюджету. Оскільки основним джерелом отримання коштів на виконання даних функцій є плата за утримання будинків і прибудинкових територій, то невиконання власниками квартир (будинків) обов'язку по сплаті даних платежів не дає змоги житлово-комунальним підприємствам належним чином виконувати покладені на них функції і прямо порушує інтереси держави. Внаслідок порушення відповідачем своїх договірних зобовязань, станом на 01 травня 2010 року утворилась заборгованість перед ЖКП «Промислове» за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 431,88 грн., що стверджується оглянутим та дослідженим в судовому засіданні розрахунком заборгованості, згідно особового рахунку відповідача. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідності до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки у добровільному порядку відповідач не бажає виконувати покладені на неї обовязки по оплаті житлово-комунальних послуг, тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки рішення прийнято на користь позивача, котрий згідно рішення міської Ради звільнений від сплати судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав. Просить суд стягнути з відповідача на користь ЖКП Паркове заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в межах строку позовної давності, яка виникла станом на 01 травня 2010 року в розмірі 986,91 грн. та судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовими повістками. Причин своєї неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи по суті до суду не подавав. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS], яка знаходиться на балансі ЖКП Паркове. Відповідно до ч.1 ст.68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 184 ЖК України фінансування витрат на експлуатацію та ремонт житлового фонду місцевих рад здійснюється за рахунок засобів житлово-комунальних підприємств, а у випадку недостатності цих засобів - за рахунок державного бюджету. Оскільки основним джерелом отримання коштів на виконання даних функцій є плата за утримання будинків і прибудинкових територій, то невиконання власниками квартир (будинків) обовязку по сплаті даних платежів не дає змоги житлово-комунальним підприємствам належним чином виконувати покладені на них функцій і прямо порушує інтереси держави. Внаслідок порушення відповідачем своїх договірних зобовязань, станом на 01 травня 2010 року утворилась заборгованість перед ЖКП Промислове за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 986,91 грн., що стверджується оглянутим та дослідженим в судовому засіданні розрахунком заборгованості, згідно особового рахунку відповідача. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідності до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Осилиш у добровільному порядку відповідач не бажає виконувати покладені на неї обовязки по оплаті житлово-комунальних послуг, тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки рішення прийнято на користь позивача, котрий згідно рішення міської Ради звільнений від сплати судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості звернувся [PERSON] В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримав. Просить суд їх задоволити та стягнути з відповідача на його користь борг, згідно розписки від 17 січня 2010 року в розмірі 1000,00 грн. та судові витрати по справі, з підстав, викладених в позові. Відповідач в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 17 січня 2010 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] 1000,00 грн. з терміном повернення 17 березня 2010 року. Дана обставина стверджується дослідженою в судовому засіданні розпискою, складеною та підписаною відповідачем [PERSON] від 17 січня 2010 року, засвідченою свідком [PERSON], з якої вбачається, що «[PERSON], що народився 01 травня 1984 року і проживає в [INFO] позичив в [PERSON] тисячу гривень строком на два місяці з 17 січня по 17 березня 2010 року. З цього часу його машина марки ВАЗ-2101 реєстраційний номер [NUMBER] буде знаходитися в [PERSON] до 19 березня 2010 року. Якщо він не віддасть гроші до 17 березня, то його машина ВАЗ 2101 буде знаходитися в [PERSON] і він ніяких претензій мати до нього не буде. Цю розписку писав свідомо». Станом на день розгляду справи в суді, відповідач борг позивачу згідно розписку не повернув. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.104 9 ЦК України позичальник зобовязаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, є обгрунтованими, доведеними, а тому вони підлягають до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено державне мито на користь держави в розмірі 51,00 грн. згідно квитанції №687.273.4 від 19 травня 2010 року, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. згідно квитанції №687.273.3 від 19 травня 2010 року, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона звернулася в управління праці та соціального захисту населення Кіцманської райдержадміністрації із заявою про встановлення їй надбавки до пенсії за заслуги її чоловіка [PERSON] перед Батьківщиною згідно Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною», оскільки останній був нагороджений чисельними орденами та медалями і одержав відповідну добавку до пенсії. Вказує на те, що за життя [PERSON] вона знаходилася на його утриманні. Посилається на те, що УПСЗН їй відмовило у встановлені надбавки до пенсії за віком за особливі заслуги чоловіка в звязку з розбіжністю написання його імені і по батькові в поданих нею документах, а саме: в посвідченні до ордеру серії А № 387693, яке видано 10.09.1946 р. секретарем ПВР СРСР імя її чоловіка з «Федор» виправлене на «Тодор» а в посвідченні № 625665, яке видане 11.03.1985 р. секретарем ПВР СРСР до ордену Відчизнаної війни І ступеня, № 1630215, по батькові - з «Григорьевич» виправлено на «Георгійович». Зазначає, що вищевказані виправлення проведені в установленому законом порядку військовим комісаром Кіцманського РВК, тому просила суд заяву задовольнити. Заслухавши пояснення заявниці та представника зацікавленої особи, дослідивши інші докази по справі, суд вважає, що заяву слід задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON]В була на утриманні свого чоловіка [PERSON], що підтверджується довідкою Нижньостанівецької сільської ради № 437 від 20.04.10 р.. З свідоцтва про шлюб серії 1-МИ № 057785 та свідоцтва про смерть серії 1- МИ № 075106 вбачається, що прізвище, імя та по батькові померлого - [PERSON]. На підставі наведеного, ст.ст. 256, 259 ЦК України,

Outcome: approved