Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

01.02.2010р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до ВАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» НАК «Нафтогаз України», в якому просила зобовязати відповідача скасувати нараховану заборгованість у розмірі 8213,81 грн., відновити надання послуг з газопостачання у будинок 16 по пров. Перемоги у м. Миколаєві, за власний рахунок та стягнути з відповідача компенсацію моральної шкоди у розмірі 10\~000 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що є користувачем послуг за адресою: м. Миколаїв, пров. Перемоги, 16. На протязі двох років позивачка сплачувала авансом послуги за газопостачання, оскільки проживає постійно в Росії та фактично не користується даними послугами. Проте, відповідач постійно попереджав про сплату неіснуючої заборгованості та відключив її від мережі газопостачання, за її відсутності. Своїми діями відповідач спричинив позивачці матеріальний збиток, а саме в звязку з відключенням від мережі газопостачання у зимовий період, в будинку зіпсувалися системи опалення та водовідведення. Крім того на неодноразові звернення позивачки до відповідача з вимогою про перерахунок заборгованості та складання акту звірки показань лічильника відповідач відповіді не надав. Усі ці дії відповідача спричиняють моральну шкоду. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала та уточнила: просила суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 60096,02 грн., 40\~000 грн. необхідних для усунення та поновлення системи опалення та водопроводу та 50\~000 грн. - - компенсації моральної шкоди. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на законність та правомірність дій працівників Миколаївгаз, оскільки відключення позивачки від мережі газопостачання відбулося внаслідок непогашення останньої заборгованості. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Власником будинку 16 по провулку Перемоги у м. Миколаєві була [PERSON], з якою 24.05.2006р. було укладено Договір про надання послуг з газопостачання. 11.01.2008р. [PERSON] померла, спадкоємицею першої черги є [PERSON], позивачка по справі. На теперішній час позивачка є користувачем будинку 16 по провулку Перемоги у м. Миколаєві, проте вона постійно мешкає у Росії. Відповідно до п. 27 Правил надання населенню послуг з газопостачання споживач має право на безперервне отримання газу з відповідними якісними показниками в порядку, передбаченому договором. Гозопостачальником згідно з цими Правилами є відповідач, який реалізує газ споживачеві на підставі Договору. Однак Договір з позивачем укладено не було. Згідно п. 8.6 про порушення, допущені позивачкою під час користування газом, зазначається у акті, який складається у двох примірниках та на підставі якого визначається величина збитків. Однак примірник споживач не отримав. 19.06.2009 р. позивачкою була направлена заява з показниками лічильника для проведення перерахунку та складання акту звірки. Відповіді надано не було, а навпаки було зроблено перерахунок боргу за 2008 рік. Всупереч чинному законодавству працівниками ВАТ «Миколаївгаз» 23.09.2009р. безпідставно, без попередження та повідомлення, а також у відсутності позивачки будинок 16 по пров. Перемоги у м. Миколаєві було відключено від системи газопостачання. Відповідно до розрахункових книжок та квитанцій, позивачка постійно і добросовісно оплачувала авансом послуги по газопостачанню. Крім того, згідно наданих суду документів, вбачається, що позивачка неодноразова зверталась до відповідача з вимогою про перерахунок заборгованості та складання акту звірки показань лічильника, проте жодного разу відповіді не отримала. Відповідач відмовлявся від укладання із позивачем договору про надання послуг. Дії відповідача, в даному випадку, містять ознаки нечесної підприємницької практики, яка відповідно до ст. 19 Закону України «про захист прав споживачі» забороняється. Зокрема, згідно ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що є агресивною. Агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. При встановленні того, чи містить підприємницька практика елементи примусу, докучання або неналежного впливу, до уваги береться: встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором, включаючи положення про право споживача розірвати договір або замінити продукцію чи укласти договір з іншим субєктом господарювання. Враховуючи, що відповідач є монопольним субєктом господарювання та території міста Миколаєва, якому достовірно відомо про неможливість для позивачки укласти альтернативний договір на постачання газу з іншим постачальником, а також неможливість для позивачки самостійно без участі представників відповідача підключити опалення в будинку, то бездіяльність Відповідача, яка виразилась у свідомому непідключені необґрунтовано тривалий час газового обладнання, є агресивною підприємницькою практикою, створенням обтяжливих та непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення позивачкою її прав, навязуванням позивачці невигідних, необґрунтовано завищених обсягів спожитого газу та зобовязань з його оплати. В судовому засіданні відповідачем не надано доказів щодо існування заборгованості та її суми, не надано пояснень щодо обставин відключення від мережі газопостачання. Крім того в судовому засіданні виявилось, що відповідач продовжує нараховувати заборгованість при відсутності надання послуг. Таким чином, суд вважає, що вимоги в частині зобовязання відповідача скасувати нараховану заборгованість у розмірі 8213,81 грн. (згідно попередження від 10.12.2009р.) та відновлення надання послуг з газопостачання у будинок 16 по пров. Перемоги у м. Миколаєві, за власний рахунок необхідно задовольнити. Вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки матеріальної шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій відповідача, у розмірі 60096,02 грн. та 40\~000 грн., необхідних для усунення та поновлення системи опалення та водопроводу, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано жодного доказу в обґрунтування свої вимог, а саме не доведено причинно-наслідковий звязок між діями відповідача та необхідністю переобладнання систем опалення та газопостачання. В частині компенсації моральної шкоди, враховуючи тривалість порушення відповідачем прав позивача, обставин справи та стану здоровя позивачки, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача 3 000 грн., частково задовольнивши вимоги.

Outcome: partial