Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що їй призначена пенсія за віком, яку виплачує відповідач. Відповідно до ст..1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, він відноситься до категорії дітей війни. Відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», з 01.01.2006 року дітям війни повинна виплачувати щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Дію цієї статті було зупинено на 2006-2007 роки на підставі п.17 ст.77, ст..110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20.12.2005 року та п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 року. Проте Конституційний Суд України 9 липня 2007 року ухвалив рішення у справі №6-рп/2007 року та 22.05.2008 року по справі № 10-рп/2008, якими визнав зазначені положення такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втратили свою чинність з дня ухвалення. Відповідач частково виплачував йому соціальну допомогу, однак в заниженому розмірі. Сума невиплаченої щомісячної державної соціальної допомоги за період із 01.01.2009 року по липень 2009 року складає 1195,2 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь недоплачену їй як дитині війни щомісячну соціальну допомогу у сумі 1195,2 грн., а також зобовязати відповідача виконувати начислення щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком та забезпечення її виплати у 2010 році. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надавши суду заперечення проти позову. Проти задоволення позовних вимог заперечував, пояснив, що зазначені виплати здійснюються за рахунок державного бюджету. Позивачу з 01.01.2008 року виплачувалося підвищення до пенсії у розмірі 47 грн., з 01.04.2008 року 4801 грн., з 01.07.2008 року 48,2 грн., з 01.10.2008 року 49,80 грн. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON],[INFO], відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», пенсійного посвідчення та враховуючи її вік (на 2 вересня 1945 року, тобто на час закінчення Другої Світової Війни, їй було менше 18 років), віднесена до категорії «Дітей війни» та їй виплачується пенсія відповідачем по справі. За змістом ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» «дітям війни» пенсія підвищується на 30% мінімального розміру пенсії за віком відповідно до п.1 р.4 «Заключного положення» вказаного Закону, який вступає в силу з 01.01.2006 року. Дія ст.6 вказаного Закону у 2007 році була зупинена п.12 ст.71 ЗУ «Про державний бюджет на 2007 рік» від 19.12.2006 року, який набрав чинності з 01.01.2007 року, а ст.111 цього ж закону було встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Дія цієї ж статті вказаного Закону у 2008 році була змінена ЗУ «Про Державний бюджет на 2008 рік» від 28.12.2007 року, який набрав чинності з 01.01.2008 року, а п.41 розділу ІІ цього Закону було встановлено, що у 2008 році «Дітям війни» підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, (крім тих, на яких поширюється дія ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист. Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань не повинно прийматися до уваги. Згідно з частиною 2 статті 19 та частиною 3 статті 22 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики. Враховуючи те, що позивач є дитиною війни та наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання надбавки до пенсії. Наділивши дітей війни зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є дітьми війни. Тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечити соціальний захист дітей війни. Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Згідно п.3.2 Ухвали Конституційного Суду від 19.05.2009 року за №27у-/2009 у тлумаченні ст.7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р за №2195-4 фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється тільки за рахунок коштів Державного бюджету України Згідно з п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положенням про Пенсійний фонд України» від 24.10.2007 р за №1261 Джерелами формування коштів Пенсійного фонду України є: страхові внески; кошти державного бюджету та державних цільових фондів, що перераховуються до Фонду у випадках, передбачених законодавством; благодійні внески юридичних та фізичних осіб; добровільні внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; інші надходження відповідно до законодавства. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 01 січня - 470 гривень, з 01 квітня - 481 гривню, з 01 липня - 482 гривні, з 01 жовтня - 498 гривень. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з січня по теперішній час - 498 гривень. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме ч. 2. ст. 46 Закону, передбачено, що нараховані суми пенсії, які не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком із нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Стан виплати щомісячної соціальної державної допомоги з 01.01.2009 року є такою: 1792,8 - 597,6 (сума допомоги, яка була виплачена позивачу за 2009 р.) = 1195,2 грн. Отже, сума невиплаченої щомісячної державної соціальної допомоги із 01.01.2009 року по липень 2009 року включно складає 1195,2 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В частині зобовязання відповідача виконувати начислення щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком та забезпечення її виплати у 2010 році суд вважає необхідним відмовити, оскільки позивачем не надано належних обґрунтованих доказів в підтвердження зазначених позовних вимог.

Outcome: partial