Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

Позивачка 2010 року звернулася до суду до відповідача із позовом про визнання договору купівлі - продажу дійсним та права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що 15.04.2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений в простій письмовій формі договір купівлі-продажу, згідно з умовами якого [PERSON] передав у власність [PERSON] нерухоме майно - домоволодіння в с. Крюкове Полтавського району по вул. Шевченка, 34. Відчужуване нерухоме майно належало відповідачу на підставі договору дарування від 21.03.2002р., зареєстрованого 26.03.2002р. в Полтавському бюро технічної інвентаризації в книзі № 1 за реєстровим № 84. Фактично, договір купівлі - продажу відбувся. Сторони повністю виконали умови договору купівлі - продажу. [PERSON] за придбання вищевказаного нерухомого майна сплатила [PERSON] - 30 000 грн. та отримала за актом прийому - передачі від 15.04.2010р. зазначене нерухоме майно, користується правами та виконує обов»язки власника цього нерухомого майна. Позивачка зверталася до відповідача із пропозицією посвідчити нотаріально договір купівлі - продажу, але останній відмовився від нотаріального посвідчення договору у зв»язку з тим, що між ними не досягнуто згоди відносно розподілу нотаріальних витрат за посвідчення вказаного договору. У відповідності з ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У відповідності з ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вважає, що укладений у простій письмовій формі з [PERSON] договір купівлі-продажу, є дійсним та таким, що відбувся, а відтак є підставою для набуття нею права власності на нерухоме майно, що було відчужено за вказаним договором. Прохала визнати дійсним укладений у простій письмовій формі між нею та [PERSON] договору купівлі - продажу нерухомого майна домоволодіння в с. Крюкове Полтавського району та області по вул. Шевченка, 34. та визнати за нею право власності на вказане домоволодіння. В судовому засіданні позивачка та її представник - [PERSON], залучена протокольною ухвалою суду , позов підтримали, надавши можливі докази на його підтвердження. Вказали, що на даний час сторони таке не досягли домовленості щодо нотаріальних та інших витрат через безкоштовність, бо позивачка на даний час втратила роботу та не працює, а відповідач не бажає нести ці витрати. Відповідач позов визнав, підтвердивши всі обставини. Судом встановлено всі обставини, на які послалася в позові і вони повністю доводяться матеріалами справи на а. с. 6 - 16, 19. Суд, заслухавши сторін, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 220 ч. 1 ЦК України, так як в даному випадку сторони уклали договір купівлі - продажу в простій письмовій формі, виконали всі істотні умови договору, але відповідач через певні причини ухиляється від нотаріального посвідчення договору.

Outcome: approved