Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-04 00:00:00

Позивачі звернулися в суд із позовом до Малятиської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом визнання не чинним та скасування рішень органу місцевого самоврядування, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 вересня 2005 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина,місцем відкриття якої є будинковолодіння № 2 по провул. Сонячному в с. Малятинці Кіцманського району Чернівецької області, так як померлий проживав за вказаною адресою до дня смерті. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] являються позивачі. Вказує на те, що на день смерті [PERSON] на праві особистої приватної власності належало будинковолодіння № 2 по провул. Сонячному та будинковолодіння № 26 про вул. Шевченка в с. Малятинці Кіцманського району Чернівецької області, земельна ділянка площею 0,94 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ЧВ № 055582, виданого Кіцманською державною адмінстарцією 16 червня 2004 року на підставі розпорядження від 28 серпня 2003 року № 410, земельна ділянка площею 0,23 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради. Позивачі спадкове майно після смерті [PERSON] прийняли, однак правовстановлюючий документ в нотаріальній конторі на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,23 га яка була надана померлому [PERSON] у приватну власність на підставі рішень органу місцевого самоврядування не можуть отримати, так як до дня смерті [PERSON] не встиг отримати правовстановлюючий документ на зазначену вище земельну ділянку, а тому просили задовольнити позов. Позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повномуобсязі. Представник [PERSON] сільської ради позовні вимоги не визнав та подав до суду заперечення на позовну заяву, в якому пояснив, що за життя [PERSON] не оформив державний акт на земельну ділянку та не реалізував своє право на набуття у власність земельної ділянки, а тому [PERSON] сільська рада правомірно прийняла рішення про включення до складу земель запасу земельної ділянки, що не була за життя використана за призначенням особою, якій була надана. Відповідач [PERSON], його представник та третя особа: прокурор Кіцманського району позовні вимоги також не визнали. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивачів є обґрунтованими, а тому позов слід задовольнити. Так, судом встановлено, що 15 вересня 2005 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина,місцем відкриття якої є будинковолодіння № 2 по провул. Сонячному в с. Малятинці Кіцманського району чернівецької області, так як померлий проживав за вказаною адресою до дня смерті. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] являються позивачі, які спадщину прийняли, однак правовстановлюючий документ в нотаріальній конторі на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,23 га яка була надана померлому [PERSON] у приватну власність на підставі рішень органу місцевого самоврядування не можуть отримати, так як до дня смерті [PERSON] не встиг отримати правовстановлюючий документ на зазначену вище земельну ділянку. Пунктом 1 рішення 21 сесії 5 скликання від 18 грудня 2008 року [PERSON] сільської ради Кіцманського району Чернівецької області про «визнання таким, що втратило чинність рішення виконкому № 56/9 від 11 вересня 1996 року» визнано таким, що втратило чинність рішення Виконавчого комітету [PERSON] сільської ради № 56/9 від 11 вересня 1996 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,12 га [PERSON]», в звязку зі смертю [PERSON] Згідно п. 2 зазначеного вище рішення сесії [PERSON] сільської ради земельну ділянку площею 0,12 га, що була надана у приватну власність [PERSON] включено до земель запасу сільської Ради. Також в судовому засіданні встановлено, що рішенням № 07/50-22/09 від 28 січня 2009 року 22 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради Кіцманського району Чернівецької області відповідачу [PERSON] надано та безоплатно передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,20 га, яка розташована в урочищі «біля Прокопчука». Даним рішенням [PERSON] надано дозвіл на складання проектно-технічної документації на земельну ділянку та виготовлення державного акту на право власності. Передача у приватну власність громадянам земельних ділянок до 01 січня 2002 року, тобто до набирання чинності Земельного кодексу України в редакції 2001 року, здійснювалася у відповідності до ЗК України (в редакції 1992 року) та Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92. Відповідно до ст. З вищевказаного Декрету право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст.. 1 цього Декрету, посвідчується відповідною місцевою радою, про що робиться запис у земельно - кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на земельну ділянку. Тобто право власності громадян на земельну ділянку виникало з моменту прийняття відповідною радою рішення про передачу у власність громадянину земельної ділянки, але з наступною видачею державного акта на право власності на земельну ділянку. Виходячи із вищенаведеного , якщо є рішення відповідної місцевої ради про передачу земельної ділянки у приватну власність, а громадянин, який набув дане право, помер і не отримав державного акта на право власності на земельну ділянку, то оформлення державного акта мало б здійснюватися на ім'я спадкоємців. Із дослідженої в судовому засіданні довідки № 1/238 від 17 вересня 2008 року архівного відділу Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області вбачається, що за даними протоколу № 9 засідання і Виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 11 вересня 1996 року було прийнято рішення № 56/9 щодо надання у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку земельної ділянки площею 0.12 га [PERSON] Зазначеною довідкою також підтверджується та обставина, що за даними протоколу № 11 прийнято рішення № 63/17 щодо надання [PERSON] до норми у приватну власність земельної ділянки площею 0, 11 га. Таким чином на підставі зазначених вище рішень органу місцевого самоврядування земельна ділянка загальною площею 0, 23 га на території [PERSON] сільської ради була передана в особисту приватну власність [PERSON], тобто, фактично, [PERSON] був власником зазначеної вище земельної ділянки, але не одержав правовстановлюючого документу на неї, які мають право отримати його спадкоємці. Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 1268 ЦК України визначено, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням, а тому прийняття частини спадщини свідчить про те, що спадкоємиць прийняв все спадкове майно, а відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними. Так, стаття 140 ЗК України передбачає, що однією із підстав припинення права власності на земельну ділянку є смерть власника за відсутності спадкоємця. Тобто, враховуючи те, що померлий спадкодавець був власником спірної земельної ділянки і в нього є спадкоємці сільська рада не мала права вилучати цю земельну ділянку. Крім того, відповідачу [PERSON] сільській Раді достовірно було відомо, що спірна земельна ділянка є зайнятою та відповідачем не вирішувалось питання щодо вилучення у позивачів даної земельної ділянки. Чинним законодавством України не передбачено позбавлення права власності на майно особи в разі її смерті та усунення від спадкування спадкоємців. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконними та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. На підставі наведеного та

Outcome: approved