Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-07 00:00:00

05.05.2010року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області, в якій просив вжити невідкладних заходів щодо усунення загрози його життю і здоровю, яке створює відповідач не виплатою належних йому пенсій, як інваліду ЧАЕС та війни, в розмірі передбаченому Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року та «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993 року; стягнути з відповідача кошти, що складають різницю між фактично нарахованими і сплаченими йому сумами пенсії, і сумами пенсії, які повинен був сплачувати відповідач йому, як інваліду ЧАЄС та війни, відповідно до законів України за період з 01.03.2001 року по день розгляду справи в суді як інваліду ЧАЕС та війни III групи: державної пенсії, з урахуванням підвищення як інваліду війни - 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду здоровю - 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює з 01.03.2001 року по 01.01.2004 року прожитковому мінімуму, встановленому відповідно до Закону України № 966-ХІУ «Про прожитковий мінімум», а з 01.01.2004 року по 08.06.2010 року розміру мінімальної пенсії за віком встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», діючого на момент нарахування пенсії, з нарахуванням компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати відповідно до норм Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплат», ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», статті 1 Протоколу № 1 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, починаючи з 01.03.2001 року по день виплати коштів відповідачем; заборонити УПФ сплачувати на майбутнє належні [PERSON]., як інваліду ЧАЕС та війни, пенсії в розмірі меншому ніж це встановлено Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року та «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551 -XII від 22.10.1993 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що він прийняв участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, в результаті чого отримав критичну дозу іонізуючого випромінювання, що привело до каліцтва і інвалідності. З 06.06.1996 року Україна визнала свою вину в повному обсязі в нехтуванні при ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи мер безпеки - ліквідаторам не було надано ні безпечних умов праці, ні безпечних для здоровя умов відпочинку, тому, в відповідності з нормами міжнародного права, які співпадають з нормами ч. 1 ст.. 1202 ЦК України. «Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя і потерпілого, здійснюється щомісячними платежами», держава в якості відшкодуві-агі завданої каліцтвом, взяла на себе зобовязання виплачувати особам, які постраждав зШ на Чорнобильської катастрофи І категорії спеціальні пенсії. Так для інвалідів ЧАН держава встановила основну пенсію в розмірі не меншому ніж 6 мінімальних пенс: і і місяць, а додаткову пенсію за шкоду здоровю - в розмірі 50 процентів мінімальЕ ї ж віком в місяць. Також позивач зазначив, що його в зону Чорнобильської катастрофи мо'- ^ЯЩ військовозобовязаного, тому він має статус інваліда війни і на нього розповсюд статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захн: держава взяла на себе зобовязання додатково підвищити належну йому пенсік. а щ :сіс війни III групи, ще на 200 процентів мінімальної пенсії за віком в місяць. 7. ід загальний розмір належних йому пенсій не повинен бути меншим ніж 8,5 розміріь авЛдер пенсій за віком. Держава поклала на відповідача обовязок проводити нарахування і виплату шд позивачу в повному обсязі, але відповідач протиправно порушив покладенні а| * державою обовязок відшкодовувати шкоду, завдану каліцтвом, розмір якої державою спеціальними Законами України «Про статус і соціальний захист гт ш постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус ветеранів війн ~Ят соціального захисту», основними пенсійними законами України «Про пенсійне за': ге"* «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і цим створив реальн; життя і здоровя. Звертаючись до суду, [PERSON] просить надати йому невідкладний судови-: «_ як існує реальна загроза його життю, яку створює відповідач не виплатою мені в пс*¦ пенсій, як інваліду внаслідок ЧАЕС та каліцтва, яке він дістав при виконані-: я військової служби. [PERSON] стверджує, що спору про можливість не виконання взятих держав я Щ встаї на себе зобовязань про відшкодування в повному обсязі шкоди громадянам як: :«гяш Яяор внаслідок Чорнобильської катастрофи, внаслідок не забезпечення цим громадян-* ~Ш безпечних умов праці і відпочинку під час ліквідації наслідків катастрофи, не існ Україна визнала свою вину в повному обсязі, що зафіксовано в ст., ст. 1 і 13 Зг:< > Ш в:ні\\ червні 1996 року у відповідача по справі, зявився обовязок нараховувати і сплач\: - ї * ЇЕзал йому основну і додаткову пенсії, які він отримує як громадин, який постражл г Я гакоа Чорнобильської катастрофи І категорії, інвалід ЧАЄС III групи, в розмірах г. ізш ірош статтями 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які г :с-я® внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року (надалі [PERSON] і Ш Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус .з» захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», № 2 » 06.06.96 року. Цим Законом на відповідача покладений обовязок нараховувати і виплачу;. * І йому пенсії як інваліду ЧАЄС III групи в розмірі не меншому ніж: державні заш мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії - 50 процентів мінімальної пенсії за :.»Л Згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» мінімальний розмір пе- зі встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. В умовах криз економіки та спаду виробництва мінімальний розмір пенсії за віком встановлюєте. не нижче межі малозабезпеченості. Мінімальний розмір пенсії за віком підвищуєте - із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету малозабезпеченості. Таким чином, відповідно до Закону, розмір мінімальної пенсії інваліда ЧА- 1996 року збільшувався в декілька разів і мав дорівнюватися: для інвалідів ЧАЄ1^ І 1 442 грн. 65 коп.; для інвалідів ЧАЄС II групи - 596 грн. 88 коп.; для інвалідів ЧА ~ Щ "49 грн. 10 коп., з наступним перерахунком в разі збільшення величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості. Обовязок щодо призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати покладено на відповідача ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Але відповідач протиправно проігнорував вимоги Закону і покладений на нього обовязок і нараховував та сплачував належні йому пенсії в значно меншому розмірі, використовуючи для їх нарахування замість норм Закону постанови Кабінету Міністрів України. Така бездіяльність є протиправною, оскільки цим порушено його конституційні права, визначені: статтею 56 Конституції України на відшкодування за рахунок держави матеріальної :а моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, по створенню безпечних умов праці і проживання під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи - відповідальність за що взяла на себе держава в повному обсязі, що знайшло свій прояв в статтях 1 і 13 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року; частиною першою статті 46 Конституції України, на соціальний захист, що включає право на забезпечення у разі часткової втрати працездатності в порядку і розмірах передбачених законом. В 1991 році Верховна [PERSON] України прийняла спеціальний [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року. Прийняття цього Закону було обумовлено значною кількостю населення України, яка приймала участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, яка станом на 1991 рік постраждала від дії іонізуючого випромінювання. Відповідно до ст. 13 Закону в редакції 1991 року, держава зобовязана відшкодувати шкоду, завдану громадянам за пошкодження здоровя або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ст. 49 Закону пенсії особам, віднесенем до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Відповідно до ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам І групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, а також особам, захворювання яких повязане з наслідками Чорнобильської катастрофи, - 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ст. 54 Закону пенсії по інвалідності, що настали внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержуваного за роботу у зоні відчуження в 1986 - 1987 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством, але не нижче розмірів, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому пенсія по інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які у 1986 році безпосередньо на станції брали участь у роботах, повязаних з усуненням самої аварії, не може бути нижчою: по І групі інвалідності - семи мінімальних заробітних плат, по II групі інвалідності - пяти мінімальних заробітних плат, по III групі інвалідності - трьох мінімальних заробітних плат. Закон в редакціях до 1996 року не мав імперативності і посилань на Конституцію України, його положення допускали вільне тлумачення багатьох його статей, і в звязку з законодавчо визнаним розміром мінімальної заробітної плати в 17 грн., він не надавав передбаченого Конституцією України соціального захисту інвалідам ЧАЕС. 28 червня 1996 року, на пятій сесії Верховної [PERSON] України, прийнята Конституція України. В статті 3 людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнані найвищою соціальною цінністю. Встановлено, що права і свободи людини та їх гзА. визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Також держава взяла на себе відповідальність перед людиною за свою діяльн . "Я утвердження і забезпечення прав і свобод людини визнано головним обовязком держави. В статті 8 Конституції України визначила принцип дії в Україні верховенства 32 згідно якого діяльність державних органів, посадових осіб і громадян (в тій частині. нЧ право стосується життя приватної особи) підпорядковується закону. Стаття 19 Конституції України передбачає органам державної влади та їх пост «Я _ особам діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Констк'Я^В11 України, Законами України. Крім того стаття 22 Конституції України, згідно якої конституційні права і с:- «Я гарантуються і не можуть бути скасовані, забороняє при прийнятті нових законів, або в:- -Л ш< змін до чинних законів, звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, а стгпшв Конституції України забороняє виконувати явно злочинні розпорядження чи наспи, 1- передбачає за віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу ю: з"Ш ** відповідальність. З урахуванням імперативу статті 3 Конституції України, скасував* І обмеження конституційних прав і свобод, які забеспечують життєві потреби лкшшИ злочинною по самій своїй суті. На підставі всіх цих норм прямої дії, Законом України «Про внесення змін і дог -щШ до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи», № 230/96-ВР від 06.06.96 року, який існує в тій же г . іяк станом і на сьогодення, був суттєво посилений соціальний захист інвалідів ЧАЄС. ^Н|ЯОС В новій редакції статей 1 і 13 Закону, законодавець не тільки прийняв зобоз відшкодувати шкоду особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а й штШ повну відповідальність держави за не створення безпечних і нешкідливих умов щЖ ліквідаторів, що привело до захворювань і інвалідності. Був чітко визначений на дерл'-Л^Нц. рівні пріоритет життя та здоровя людей, які постраждали від Чорнобильської катастроф*. Преамбула Закону, як і сам [PERSON] в цілому, стала містити посилання на Коне ь України, зокрема на статті 3, 46, 56: «[PERSON] визначає основні положення щодо г«;_ Щ тт ^ Шпак конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи охорону їх життя і здоровя ... соціального захисту потерпілого населення... Держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'е '«яЛ відшкодувати її». Також було вирішено питання про надання реального соціального захисту т-іияН ЧАЕС, для чого законодавець скасував привязку пенсій інвалідам ЧАЕС до ршШ мінімальної заробітної плати, замінивши її на мінімальну пенсію за віком. оля*чі^| збільшивши її розмір. Згідно ст. 54 Закону, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, ш:: : в встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком. Мінімальна пенсія за віком законодавчо в 1996 році Закону визначалася відп і Закону України «Про пенсійне забезпечення». Мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального сг.; жшЯ^оі бюджету. В умовах кризового стану економіки та спаду виробництва мінімальний розч гіЯЧЛТс за віком встановлюється у розмірі не нижче межі малозабезпеченості. Мінімальний розмір пенсії за віком підвищується у звязку зі збільшенням їслЧШ» вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості. підло Таким чином, відповідно до Закону, розмір мінімальної пенсії інваліда - 4ІН своїй 01.07.1996року збільшувався в декілька разів і мав дорівнюватися: для інвалідів ЧАЕС і зів У краї шддаї 34- 5 -442 грн. 65 коп.; для інвалідів ЧАЕС II групи - 596 грн. 88 коп.; для інвалідів ЧАЕС І групи - 749 грн. 10 коп. В звязку з виходом економіки України із кризи. 15 липня 1996 року в Україні введено в дію [PERSON] України №966-ХІУ «Про прожитковий мінімум». Згідно статті 2 цього Закону, він застосовується для встановлення розмірів мінімальної пенсії за віком і відповідно до прикінцевих положень він містить імператив для Кабінету Міністрів України про приведення всіх подальших його рішень в відповідність з цим Законом. Згідно ч. 4 ст. 1 цього Закону, для інвалідів повинен застосовуватися прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Але управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області, на яке згідно ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» покладено обовязок щодо призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати, абзацу 1 п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за № 121/2001 покладено обов'язок щодо «призначення пенсії; підготовки документів для її виплати; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій» (аналогічну вимогу про «забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій» відповідачем містить Постанова Кабінету Міністрів України № 1261 від 24 жовтня 2007 р. в абз. 5 п. З Положення про Пенсійний фонд України) порушило вимоги ст. ст. 46 і 56 Конституції України, ст. ст. 50 і 54 Закону і сплачувало пенсії в значно меншому розмірі. Посилання відповідача на те, що він виконував вимоги постанов Кабінету Міністрів України, згідно яких незаконно занижався розмір мінімальної пенсії за віком всупереч вимогам Закону, є хибним, так як згідно статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України видає постанови і розпорядження тільки в межах своєї компетенції, яка згідно пунктів 2, 3 статті 116 Основного Закону України визначена як забезпечення прав і свобод людини і громадянина, забезпечення соціального захисту. В рішенні Конституційного Суду України № 19-рп/2009 від 08.09.2009 року по справі № 1-27/2009 за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», який передбачав обмеження максимального розміру пенсій (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, сум індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 12 мінімальними розмірами пенсії за віком, встановленими згідно з абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, Конституційний Суд України встановив, що відповідно до Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини першої статті 92). Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, забезпечувати проведення політики, зокрема, у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116 Основного Закону України). Зазначене свідчить, що Кабінет Міністрів України не наділений повноваженнями щодо встановлення розмірів пенсій. Таким чином ...Кабінет Міністрів України втрутився у сферу виключної компетенції законодавця всупереч положенням частини другої статті 6, частини другої статті 8, частини другої статті 19, пункту 3 частини першої статті 85, пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України». Але у всякому разі виконувати положення підзаконних актів всупереч нормам Закону, відповідних статей Конституції України, для органів державної влади є явно злочинним по своїй суті, так як Конституція України є нормою прямої дії, а згідно статті 60 Конституції України забороняється виконувати явно злочинні розпорядження чи накази і передбачено за віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу юридичну відповідальність. нсій, починаючи з 01.06.1996 року, в значно меншому розмірі, ніж це передбачено ст. ст. 50 і . Закону. З урахуванням того факту, що законодавець визначив мінімальний розмір належних йому як інваліду ЧАЄС та війни пенсій, не виплачувати який держава не мала права навіть в ; мовах воєнного або надзвичайного стану, враховуючи норми Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплат», ч. 1ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», статтю 1 Протоколу № 1 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Євросуду з прав людини, суми пенсій, не отримані ним з вини відповідача, повинні 'бути виплачені йому за минулий час, починаючи з 01.03.2001 року, без обмеження будь-яким .гроком, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів \\ виплати відповідно до Закону. Позивач [PERSON] в заявах просив вжити всіх можливих заходів для невідкладного згляду справи та провести судовий розгляд справи як за його відсутністю в звязку з тяжким .таном здоровя, так і без його представника [PERSON] в звязку з занятістю в іншому суді. Представник відповідача начальник управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області [PERSON] позов не визнала і подала письмові заперечення, в яких зазначила наступне: З 03.02.1994 р. [PERSON] отримував пенсію по інвалідності третьої групи внаслідок професійного захворювання викликаного аварією на Чорнобильській АЕС, за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 - XII від 28.02.1991 року. З 01.03.1999 р. по 01.05.2010 р. [PERSON] отримує пенсію по інвалідності третьої групи внаслідок захворювання, отриманого при виконанні обов'язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Статтею 54 Закону передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатись за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу - в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. Зазначеною статтею передбачено, що розмір пенсії для інвалідів 3 групи не може бути нижче ніж 6 мінімальних пенсій за віком. Частина 7 статті 54 Закону встановлює, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Також, статтею 67 цього Закону передбачено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до змін індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Згідно статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання. На підставі цієї норми Пенсійний фонд при призначенні та виплаті пенсії, в тому числі і додаткової пенсії, [PERSON] застосовував норми Постанови КМУ «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 р. № 836 з 01.07.1996 року підвищивши пенсію по інвалідності що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи на коефіцієнт 1,108, Постановою від 25.07.2001 р. № 861 «Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» установлено, що під час призначення і перерахунку пенсій, передбачених ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розрахунок додаткової пенсії передбаченої цим Законом, проводиться виходячи з розміру 18 грн. 10 коп. Пенсійний фонд при призначенні та виплаті пенсії, в тому числі і додаткової пенсії, [PERSON] застосовував норми Постанови КМУ «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03.01.2002 року № 1, п. а,б ч. 1 якої встанови:- > І виходячи з розміру 19 гривень 91 копійка провадиться розрахунок: а) пенсій, призначених відповідно до частини четвертої статті 54 Закону У країні «ш статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофі»* б) додаткової пенсії, передбаченої Законом України «Про статус і соціальнії]-: - Ж громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», під час призначезані перерахунку пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (кріу А працівникам, передбаченим у частині третій статті 53 зазначеного Закону) та [PERSON]\ V «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового - ~-ЯШ органів внутрішніх справ», а також пенсій, передбачених частиною четвертою ст. 54 ш України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнос:-: катастрофи». Зазначена постанова була чинна в період з 01.01.2002 року по 01.07.2008 г> прийняття постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008 року «Про підз .ляЯ рівня пенсійного забезпечення громадян»). Так як пенсія позивачу призначена згідно ст. 49, 50, 54 Закону України «Про - яв соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи* - | згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» . тс призначенні та перерахунку пенсії, в тому числі і додаткової розмір її обчислювався в.;, до постанови № 1 від 03.01.2002 року та виходячи з ч.4 ст. 54 Закону України «Пр: соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Тобто, мінімальний розмір пенсії по 3 групі інвалідності до 01.09.2004 р. с _ * 19,91*6. Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської ос погоджується з позивачем стосовно застосування для розрахунку пенсії та додаткоз- згідно ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які пост внаслідок Чорнобильської катастрофи» величини мінімальної пенсії за віком вс:_- законами України про Державний бюджет України на 2004 - 2009 роки, та ч. 1 ст. 2» України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ від > р.? який набрав чинності з 01.01.2004 року, так як ч. 1 ст. 28 зазначеного закон\ г: викладена в редакції : «мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків - 25 у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється в розмірі 20 відсотків середньої іїс1 плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за попередній рік, яка ви::-* спеціально уповноваженим центральним органом у галузі статистики виконавчої влаї має ніякого відношення для розрахунку пенсії по інвалідності згідно Закону УкрУ статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катаст Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону УкрУ загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 23.12.2004 №2291-ІУ ч. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» закон .V від 09.07.2003 року викладено в редакції : «мінімальний розмір пенсії за віком за нз*і чоловіка 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі пру V- мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом», та допо= - -* і Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет У-ти* 2005 рік» та деяких законодавчих актів України № 2505-ІУ від 25.03.2002 «мінімальної ж пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої застосовується ви чин визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом » (тобто Законом УкрУ я « загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»), а пенсія позивачу призначені ж Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали : юшШ Чорнобильської катастрофи». В період з 01.01.2004 року діяла постанова Кабінету Міністрів України >_5И 15.04.2003р. «Про підвищення розмірів трудових пенсій» яка вступила в силу з і. ' Л згідно якої встановлено мінімальний розмір пенсії 50.00 грн., який застосовувався пи для трудових пенсій призначених відповідно до Закону України « Про пенсійне забе г .чи а не відповідно до закону якого призначена пенсія позивачу. Відповідно до Закону України «Про затвердження прожиткового мінімум\\ 1 ¦& мінімальний розмір пенсії з 01.01.2005 року становив 332 грн.00 коп., але ст. 28 [PERSON].::-: 1« «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсі я........¦ встановлений абзацом першим частини першої цієї статті (тобто мінімальний розм.г жя^Ш віком за наявності необхідного страхового стажа у розмірі прожиткового мвщЯ застосовується виключно для розмірів пенсій призначених згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2004 р. № 894 мінімальний розмір пенсії з 01.09.2004 р. збільшується на 12%, тобто: 19,91*6*1,12. Постановою від 27.12.2005 р. № 1293 «Про збільшення розмірів пенсій деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2006 р. передбачено збільшення розмірів пенсій, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році по інвалідності - у 3,5 рази: 19,91*6*1,12*3,5.Зазначеною постановою встановлено мінімальний розмір пенсії для інвалідів 3 групи у розмірі - 467,00 гривень. З 01.01.2008 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року № 107 були внесені зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В новій редакції Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ст. 50 встановлює, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам III групи - 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому, частини 3 та 4 статті 54 замінено текстом: У всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році по III групі інвалідності - 180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність Також на підставі вищезазначеного Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» було визначено, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно - правовими актами. Тобто, починаючи з 01.01.2008 р., розміри пенсій та додаткових пенсій встановлюються з урахуванням вищевказаного Закону. Ці зміни в Законі і були враховані при обчисленні пенсії позивачу. Таким чином, редакція ст. 50, ч. З, 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в яких зазначається, що розмір пенсії для інвалідів 3 групи не може бути нижче ніж 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, було змінено на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України». Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 визнано неконституційними положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України». В тому числі й нові редакції ст. ст. 50, 54 на підставі цього Рішення Конституційного Суду України визнані неконституційними. З метою законодавчого врегулювання даного питання Кабінетом Міністрів України була прийнята 28.05.2008 року Постанова № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка набрала чинності з 22.05.2008 року. Пунктами 4 та 6 якої передбачено щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплачувати інвалідам III групи у розмірі 15 процентів від прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність та мінімальний розмір пенсії для інвалідів 3 групи у розмірі - 870,00 грн. Ці зміни в Законі і були враховані при призначенні пенсії позивачу. Відповідно до абз. 2 підпункту 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008р. №654 «Про підвищення пенсійного забезпечення громадян» для осіб, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.07.2008 р. встановлено доплату з тим, щоб їх пенсії (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсій за особливі заслуги перед Україною, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством) досягали таких розмірів: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, інвз. по 3 групі у розмірі - 980,00 грн. На підставі цієї Постанови №654 постанова Кабінету Міністрів України від 03.01 1 - р. №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим кате::* $ пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджет 01.09.2008 р. втратила чинність. Також, залишається незрозумілим питання щодо вимоги проведення перерахунку г. л починаючи з 01.03.2001 року щодо підвищення до пенсії як інваліду війни 3 групи в р: 200 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №458/95-ВР від 23.11.1995р. Згідно Закону України «Про підвищення мінімального розміру пенсії» за № 979-ХГ 15.07.1999року абзац другий ст.1 - мінімальний розмір пенсії поширюється тільки на тг пенсії та відповідно до ст. З цього закону, не застосовується для визначення розмірів нал -лв та інших доплат. Постановою Верховної [PERSON] України «Про порядок введення в дію статей 1( Щ "Про оплату праці та встановлення мінімального розміру пенсії за віком " від 20.02.19^ т і 49/96 ВР, Указом Президента України "Про грошову реформу в Україні" від 25.08.19°- ' щ №762/96, та постановою "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали вна~ їм Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року № 836 проведено перерахунок підвиді Л передбаченого Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захиг* виходячи з розміру 16 гривень 62 копійка , тобто по 3 групі інваліда війни 16,62*200%=\' -іИ що і отримував позивач за період з 01.03.2001 року по 31.12.2003року. Згідно Закону України "Про внесення змін до Закону України «Про статус венгтШ війни, гарантії їх соціального захисту» від 05.10.2005 р. №2939-ІУ, який набрав чин:- ~Ш 01.01.2006року частину четверту статті 13 викладено в такій редакції "інвалідам війни : - Л або щомісячне грошове утримання, чи державна соціальна допомога, що виплачується пенсії, підвищується: інвалідам 3 групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для остГ втратили працездатність". Відповідно до ст.65 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 гс*І 3235-ІУ прожитковий мінімум з 01.01.2006 року по 3 групі інвалідності підвищення інзе Щ війни становив - 350,00грн.(350,00*30%=105,00), з 01.04.2006 року становив - 35--МіЛ (359,00*30%=107,70), з 01.10.2006 року становив - 366,00грн. (366,00*30%=109,80). Відповідно до ст.62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік Л Я прожитковий мінімум з 01.01.2007 року становив - 380,00грн., - (380,00*30%= 1 - 1 і 01.04.2007року прожитковий мінімум становив - 406,00грн. (406,00*30%=121,80), з 01 ЛН року становив - 411,00грн. (411,00*30%= 123,30). Відповідно до ст.58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2 Л ЯН №107-УІ прожитковий мінімум з 01.01.2008 року становив 470,00 грн.(470,00*30%=1- «І 01.04.2008року становив-481,00грн.(481,00*30%=144,30), з 01.07.2008 року стшяЯ 482,00грн. (482,00*30%=144,60), 01.10.2008 року становив - 498,00грн. (498.00*30%=14 - Відповідно до ст.54 Закону України «Про Державний бюджет України на 20* тя №835-УІ прожитковий мінімум з 01.01.2009 року становив- 498,00грн.(498,00*30°.:г=:-МИ відповідно до Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та міїешлЯ заробітної плати» прожитковий мінімум з 01.11.2009 року становив - 573.' V (573.00*30%= 171,90) . Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 г і * Щ 27.04.2010р. №2154-УІ прожитковий мінімум з 01.01.2010 року сташшіН 695,00грн.(695,00*30%=208,50), відповідно до Закону України «Про встан : наш прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати», прожитковий мінімум з 0' -Щ року становив - 706,00грн.(706,00*30%=211,80), з 01.07.2010 року прожитковий становив - 709,00грн. (709,00*30%=212,70), 01.10.2008 року становив - 72 (723.00*30%=216,90), з 01.12.2010 становив - 734,00грн. (734,00*30%=220,20). Ці зміни і були враховані при перерахунку підвищення [PERSON] з 01.03.204" т» шш Щодо вимог позивача здійснити донарахування, з нарахуванням компенсаг 'ЯК частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону Угга т Ш 19.10.2000року №2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових л зв"язку з порушенням термінів їх виплати" вважаємо що вони не підлягають задов наступних підстав. Статтею 2 Закону України від 19.10.2000 року № 2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати" та а.2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 року № 159 зстановлено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати проводиться лише у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом (з 01.01.2001) Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони здержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плати (грошове забезпечення) та інші. Тобто, компенсації підлягають лише нараховані, але не виплачені грошові доходи, які пе мають разового характеру. Сума перерахованої та сплаченої на виконання судового рішення пенсії носить разовий шрактер і не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України "Про сомпенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх шплати", за порушення строків виплати яких сплачується компенсація. Крім того, частина 1 статті 19 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» іакріплює норму в якій встановлюється, що діяльність Кабінету Міністрів України :прямовується на забезпечення інтересів Українського народу шляхом виконання Конституції 'а законів України, актів Президента України, постанов Верховної [PERSON] України, а також Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною радою України, іирішення питань державного управління у сфері економіки та фінансів, соціальної політики, іраці та зайнятості, охорони здоров'я, освіти, науки, культури, спорту, туризму, охорони іавколишнього природного середовища, екологічної безпеки, природокористування, правової юлітики, законності, забезпечення прав і свобод людини та громадянина, протидії корупції, юзв'язання інших завдань внутрішньої та зовнішньої політики, цивільного захисту, іаціональної безпеки та обороноздатності. Також, основними повноваженнями, закріпленими г ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», Кабінет Міністрів України у сфері оціальної політики забезпечує проведення державної соціальної політики, вживає заходів цодо підвищення реальних доходів населення та забезпечує соціальний захист громадян. Стаття 52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» встановлює норму у іідповідності до якої акти Кабінету Міністрів України обов'язкові для виконання. Управління Пенсійного фонду в Балаклійському районі Харківської області вважає, що юзивач був належним чином повідомлений про обставини, викладені в позові, так як: Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Іорнобильської катастрофи» № 796 - XII від 28.02.1991 року, [PERSON] України «Про Державний іюджет України на 2007 рік» № 489-У від 19.12.2006 року, [PERSON] України «Про Державний іюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 8.12.2007року №107, вищевказані постанови Кабінету Міністрів України та й саме Рішення конституційного Суду України від 22.05.2008 р. №10-рп/2008 були належним чином 'публіковані в офіційних органах засобів масової інформації, наприклад [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» № 489-У від 19.12.2006 року був опублікований у азеті «Голос України» № 246 від 27.12.2006 р„ у газеті «Урядовий кур'єр», № 243 від 3.12.2006р. та в інших офіційних виданнях України, також пункти та статті законів України ро Державний бюджет України на 2004 - 2009 роки неодноразово висвітлювались у пресі та асобах масової інформації. Тому, відповідно до вимог статті 267 Цивільного кодексу України позивачем ропущено строк звернення до суду, встановлений статтею 257 Цивільного кодексу України. Крім того, відповідач діяв лише в межах чинного законодавства та не мав правових ідстав для нарахування та виплати пенсії в розмірах, вищих ніж встановлені діючим аконодавством. Таким чином, ні Кабінет Міністрів України, ні управління ПФУ в Балаклійському айоні Харківської області жодним чином не порушують права позивача. Отже, позивачем не надано обґрунтованих доказів на підтвердження своїх вимог. Управління Пенсійного фонду в Балаклійському районі Харківської області вважає, що озивач був належним чином повідомлений про обставини, викладені в позові, так як: Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внас: Чорнобильської катастрофи» № 796 - XII від 28.02.1991 року, Закону України "Про ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року. Зі.- України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарані соціального захисту" від 05.10.2005 р. № 2939-ІУ, [PERSON] України «Про Державний б:- і України на 2007 рік» № 489-У [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2008 внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року № 107, вишєе - постанови Кабінету Міністрів України та й саме Рішення Конституційного Суду Україна 22.05.2008р. № 10-рп/2008 були належним чином опубліковані в офіційних органах :: масової інформації, наприклад [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 20(' № 489-У від 19.12.2006 року був опублікований у газеті «Голос України» № 246 від 27.11 - р., у газеті «Урядовий кур'єр», № 243 від 23.12.2006 р. та в інших офіційних виданнях Ук також пункти та статті законів України про Державний бюджет України на 2004 - 201 неодноразово висвітлювались у пресі та засобах масової інформації. Тому, відповідно до вимог статті 257 ЦК України позивачем пропущено - звернення до адміністративного суду. Крім того, відповідач діяв лише в межах чинного законодавства та не мав пра*л підстав для нарахування та виплати пенсії в розмірах, вищих ніж встановлені ді* законодавством.. Пенсія [PERSON] призначена та виплачується відповідно до чинного пенс законодавства. Додатково повідомляємо, що [PERSON] було проведено перерахунок пенс:7 Постанови Балаклійського районного суду Харківської області від 15.01.2010 р. по спр^з а-8/10 та № 2- а-3132/09, Ухвали Харківського апеляційного адміністративного с)г 21.04.2010р., за період з 01.01.2004 р. по 31.12.2007 р, з 22.05.2008 р. по 15.01 1 відповідно до ст. ст. 50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громад; постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», основної щомісячної пенсії в розч г ти мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50 % мінімальної пенсії а виходячи виключно із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком Враховуючи вищевикладене, Управління Пенсійного фонду України в Балакд: . районі Харківської області, просить суд позов [PERSON] залишити без зале:-- оЛ провадження по даній справі закрити і розглянути дану справу без участі повнсз._«в представника Управління в звязку з неможливістю зявитися в судове засідання. Представник позивача [PERSON], заявив клопотання про розгляд - аЯ за його відсутності в звязку з неможливістю зявитися в судове засідання, підтримав заяву, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі і на підтримку - вимог він зазначив наступне: Цивільний процесуальний кодекс України завданням и цивільного судочинства б -павв справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ : май захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осїї "Щ та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 1). Цивільне судочинство, відповідно до ч. 1 статті 2 ЦПК України здійснюється в : до Конституції України, ЦПК України та Закону України «Про міжнародне приватна и при цьому, відповідно до ч. 2 цієї статті якщо міжнародним договором, згода на обов' якого надана Верховною [PERSON] України, передбачено інші правила, ніж встаноа . України, застосовуються правила міжнародного договору. Ч. З статті 2 ЦПК України безпосередньо передбачає, що закон, який встанов. д- обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи о' : використання, не має зворотної дії в часі - таким чином такий закон не може анулк --- існуючі права людини і в силу статті 22 Конституції України, згідно якої констатуй::: - свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, що забороняє при прийнятті нови і. або внесенні змін до чинних законів, звуження змісту та обсягу існуючих прав і сьУ ноже скасовувати або звужувати вже існуючі права, які людина набула до початку введення в іію такого закону. Ця норма українського законодавства відповідає Конвенції прав людини і )сновоположних свобод 1950 року (ратифікована Законом України «Про ратифікацію ІСонвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та іротоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції № 475/97-ВР від 17.07.1997 року), яка є частиною іаціонального законодавства. Так Європейський суд з прав людини, рішення якого відповідно Ю Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з трав людини» № 3477-ІУ від 23.02.2006 року є джерелом права для українських судів, іеодноразово вирішував питання про те, що потрібно враховувати при прийнятті судового )ішення «у порядку встановленому законом». Суд не заперечував, що вирішальне значення має уг наявність національного закону, але й сам цей закон повинен відповідати Конвенції про іахист прав людини і основоположних свобод 1950 року і в ніякому разі не скасовувати вже снуючі у конкретної людини права і свободи. Так в класичній справі \\?іпїегуегр V. ИеіЬегІапсІз :уд відмітив, безпосередньо посилаючись на принцип верховенства права, що в демократичній іержаві будь-яка міра, що є довільною (агЬіїгагу) в відношенні конкретної людини, не може вважатися законною в змісті Конвенції, тому Страсбург не приймає автоматично доводи іержави про законність обмежень, що накладаються на права й свободи конкретної людини, а юзглядає їх автономно й у контексті Конвенції (справа 8расек V СгесЬ КериЬИс (1999). Таким чином, для правильного застосування закону про розмір належних до нарахування а сплати пенсій, має вирішальне значення час набуття [PERSON] прав на компенсацію від іержави шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя, які він отримав від дії онізуючого випромінювання під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і обсяг ірав, які йому надавалися діючими в той час законами України. [PERSON] з 03.02.1994 року отримав право на пенсію по нвалідності третьої групи внаслідок професійного захворювання викликаного аварією на Іорнобильській АЕС. Ці данні підтверджуються запереченнями відповідача, і в силу ч. 1 статті 61 ЦПК України они не потребують доказування. 01.03.1999року [PERSON] набув право на отримання пенсій встановлених Законами ^країни «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської атастрофи», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та основним іенсійним законом України того часу «Про пенсійне забезпечення» в розмірі : -основна пенсія, з урахуванням підвищення як інваліду війни III групи - не менше 800 іроцентів мінімальної пенсії за віком встановленої на рівні прожиткового мінімуму відповідно ;о Закону України «Про прожитковий мінімум», діючого на момент нарахування пенсії; -додаткова пенсія - 50 процентів мінімальної пенсії за віком, встановленої на рівні рожиткового мінімуму відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум», діючого на юмент нарахування пенсії. З 5 липня 1999 року в Україні введено в дію [PERSON] України № 966-ХІУ «Про прожитковий мінімум». Згідно статгі 2 цього закону, ін застосовується для встановлення розмірів мінімальної пенсії за віком і відповідно до прикінцевих положень він містить імператив для абінету Міністрів України про приведення всіх подальших його рішень в відповідність з цим законом, згідно ч. 4 ст. 1 цього закону, для івалідів повинен застосовуватися прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. З 01.01.2004 року, часу введення в дію Закону України «Про загальнообовязкового ержавного пенсійного страхування», стаття 5 якого визначила, що виключно цим Законом изначаються: ...мінімальний розмір пенсії за віком, мінімальний розмір пенсії за віком став озраховуватися відповідно до статті 28 цього закону. Прийнятий 23.03.2005 року Верховною радою України [PERSON] № 2505-ІУ від 25.03.2005 Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та деяких ппих законодавчих актів України», яким статтю 28 доповнили частиною 3, якою мінімальний озмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, визначили для астосування виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, навіть без огляду на рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.20 по справі про соціальні гарантії громадян, яким внесення змін до законів України За> про держбюджети України на відповідні роки визнано не конституційним, не > застосовуватися до [PERSON], так як значно зменшує розмір належних йому до ьа пенсій, що безумовно підтверджують заперечення відповідача. Така ж ситуація і з Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Дер - - бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Укр_ Пунктом 28 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-УІ «Про Держ\-бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів У:т_ статтю 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали вкз. Чорнобильської катастрофи» викладено в новій редакції: особам, віднесеним до кате: призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: ікз^ II групи - 20% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; ч. ч. З, 4 ст. замінено чотирма частинами, за змістом яких у всіх випадках розміри пенсій для інзя_ щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчі-: учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1990 роках по II інвалідності - 150% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. [PERSON] закон не підлягає застосуваню в відношенні [PERSON] взагалі, так як одн понизив гарантований Конституцією України обсяг його прав на отримання пенсій як іи^ ЧАЄС в декілька разів. Так розмір належної йому до сплати державної пенсії, як інвалід> - IIгрупи одночасно був зменшений більше як в 5 раз (800:150=5,33). Також неможливо розповсюджувати на [PERSON], як інваліда війни, який с статус інваліда війни до 01.01.2006 року, дію Закону України «Про внесення змін і дог.: до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 293-- ї 05.10.2005 року, який значно зменшив розмір підвищення пенсій для інвалідів він -«. напряму заборонено статтею 22 Конституції України. Законодавець має право вносити зч ж законів України, але ці зміни не можуть звужувати обсяг прав і пільг тих, в відношень: закони діяли в попередніх редакціях. [PERSON] головний принцип не тільки Конституції Укрі стаття), а й міжнародного права. В відношенні строку позовної давності - згідно статті 268 Цивільного кодексу Узс позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каг і іншим ушкодженням здоровя. Обовязок щодо виплати пенсії по каліцтву, ушкодженню здоровя інвалідів ЧАЕС та війни держава поклала на УПФ, тому об:- відшкодувати шкоду [PERSON] зявився у відповідача з моменту, коли він прот порушив обовязки покладені на нього державою для компенсації шкоди завданої каг іншим ушкодженням здоровю. Для розгляду позову сторони в судове засідання не прибули, хоча належним чин ¦ повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, однак надали заяви про розгляд сгт_ їх відсутності. Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі ь: справі доказів. Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справ: з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та загез дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таї: підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. у^- 15 Позивач [PERSON], перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області та є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, інвалідом 3-ї групи по захворюванню, що повязане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується наданими позивачем та відповідачем посвідченням особи потерпілої під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи І категорії, довідками, запереченнями відповідача, іншими наданими суду документами. З заперечень, наданих управлінням Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області від 02.06.2010 року, вбачається, що [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області і отримує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи як інвалід ЧАЕС та війни III групи безперервно. З заперечень на позовну заяву та довідки про фактично нараховану та сплачену пенсію підтверджуються доводи позивача про те, що пенсія за період з 01.03.2001 року по день розгляду справи в суді йому нараховувалася та виплачувалася відповідачем не відповідно до вимог ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в термін до 01.01.2006 року), а відповідно до підзаконних актів, прийнятих Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України. Згідно ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону від 06.06.1996р. №230/96-ВР) в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по І групі інвалідності- 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону від 19.12.1991р. №2001- XII, із змінами, внесеними Законом від 06.06.1996р. №230/96-ВР) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам І групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком. З положеннями даних норм співпадає припис п. 4 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМУ від 30.10.1997року № 523. Згідно абз. 1, 3 ч. 1 ст. 2 Закону України № 966-ХІУ від 15 липня 1996 року «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціа- допомоги, допомоги сімям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та ік соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенс страхування», що набрав чинності з 01.01.2004 року, мінімальний розмір пенсії за в> « встановлюється тільки цим законом і в відповідності з ч. 1 ст. 28 цього закон\ встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до вимог ч. З ст. 45 Конституції України пенсії та інші види соці&ть -:*! виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень жит-: нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Правові засади формування та застосування державних соціальних стандарт * нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та зако:-:а України державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, визначг-"^ Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії». За змістом абз. З ст. 1 вказаного Закону, державні соціальні гарантії - встане: законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпеч соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іни » нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткс мінімуму. Відповідно до вимог Закону України «Про прожитковий мінімум», прожит:- мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціону організму людини, збереження його здоровя набору продуктів харчування, а мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг необхідних Щ задоволення основних соціальних та культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і ш: затверджується Верховною [PERSON] України в законі про державний бюджет на відповідний * Визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пен страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосов;- прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є певним стандартом, в пор: з яким визначаються розміри інших видів виплат та допомоги. Тобто, мінімальний розмір пенсії за віком для визначення якого застосов;. - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є виправною величиною б і' проводиться розрахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну зд т* - * призначених за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які пострд» :-і внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно з положенням ст. 8 ЦПК України, у разі невідповідності нормативно-праз. акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовяз ¦ л якого надана Верховною [PERSON] України або іншому нормативно-правовому акт; Щ застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Отже за Конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзак^ - а актами, при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ч. 1 ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали вн Чорнобильської катастрофи», стаття 13 Закону України «Про статус ветеранів війни. гар_- соціального захисту», а не підзаконні акти, які істотно звужують обсяг встановлених прав. Безпідставним є посилання відповідача на ч. 5 ст. 54 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок кал захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом N України. Оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не що останній, встановлюючи такий порядок може допустити звуження змісту та обся- позивача встановлених цим же законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повн:-;- встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього закону в тому числі й інших законів, якими встановлений розмір мінімальної пенсії за віком. Суд погоджується з доводами представника позивача [PERSON] про те, що в силу статті 22 Конституції України і практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права, прийняті пізніше закони, нормативні акти не можуть допускати істотного звуження прав і свобод, вже наданих конкретній особі, і тому вони не можуть розповсюджуватися на дану конкретну особу, в силу чого в відношенні [PERSON] не підлягають застосуванню прийнятий 23.03.2005 року Верховною радою України [PERSON] № 2505-ІУ від 25.03.2005 «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та деяких інших законодавчих актів України», в частині доповнення статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» частиною 3, а також [PERSON] України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 2939-ІУ від 05.10.2005 року, який значно зменшив розмір підвищення пенсій для інвалідів війни. Але в відношенні періоду з 01.01.2008року по 22.05.2008 року суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог, так як існує рішення суду, яким в такому перерахунку за цей період відмовлено - згідно Постанови Балаклійського районного суду від 15.01.2010 року по справі № 2-а-8/2010, щодо зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в Балаклійському районі Харківської області зробити перерахунок пенсій [PERSON] відмовлено за період з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року в перерахунку пенсій як інваліду ЧАЕС III групи. Таким чином, суд дійшов висновку про невідповідність дій відповідача щодо виплати позивачу за періоди з 01.03.2001 року по 31.12.2007 року і з 22.05.2008 року по день розгляду справи в суді державної пенсії та додаткової пенсії в розмірах, які не відповідають Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та діючому законодавству. Відповідно до вимог ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Загальновідомим є факт, що інваліди ЧАЕС потребують значної кількості грошей на забезпечення дієтичного харчування, а також придбання лікувальних препаратів, частина яких іноземного виробництва. Оскільки суд дійшов висновку про невідповідність дій відповідача щодо виплати позивачу державної пенсії та додаткової пенсії в розмірах, які не відповідають Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та діючому законодавству за періоди з 01.03.2001 року по 31.12.2007 року і з 22.05.2008 року по день розгляду справи в суді, що не може не наносити значної шкоди здоровю [PERSON], як інваліду ЧАЕС та війни III групи, яка безсумнівно створює реальну загрозу життю та здоровю [PERSON] вимога про заборону відповідачу сплачувати на майбутнє належні йому пенсії в розмірі меншому ніж це встановлено Законами України, станом на сьогодення це Закони України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року та «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року, є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. У відповідністю зі ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплат» компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громлю і період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян. : одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні : і стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Починаючи з 1975 року Європейський суд з прав людини право на отримак- визнає елементом «майна» відповідно до ст.. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конв= захист прав людини і основоположних свобод. Так в класичній справі Маііег V. А. 5849/72 З БК 25, 1975) Євросуд з прав людини відмітив, що законодавчо визначене отримання пенсії прирівнюється до права приватної власності і на нього розповсюд загальні національні норми, які застосовуються до «майна», «приватної власності». в_ до національного закону, в тому числі і право на індексацію. Європейський суд з праь відношенні України неодноразово приймав рішення щодо відшкодування інфляцій- якщо вони подані заявником в заяві (див. наприклад, Максиміха проти України (У_ V. Икгаіпе), заява N 43483/02, пункт 29, рішення від 14 грудня 2006 року). За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів, шо : ; різницю між фактично нарахованими і сплаченими йому відповідачем сумам починаючи з 01.03.2001 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по день розгляд і суді, і сумами пенсії, які повинен був сплачувати відповідач йому, як інваліду ЧАЄС та про зобовязання відповідача компенсувати втрату частини грошових доходів порушення термінів їх виплати, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: partial