Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому проси ть визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане 14 липня 2007 року Радомишльською державною нотаріальною конторою на ім.»я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,65 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства частково недійсним та визнати за нею право власності па земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташованого в селі Гута- Забілоцька Радомишльського району Житомирської області по вулиці Гута-Забілоцька 10. В підтвердження своїх вимог посилається на те. що 12 травня 2001 року в селі Гута- Забілоцька Радомишльського району Житомирської області померла її мати [PERSON] . Вона належним чином прийняла спадщину після смерті матері і є власником зазначеного спадкового будинку. Однак .нотаріус видав її брату [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0.65 га після смерті матері, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарськіїх споруд. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просить визнати свідоцтво про право на спадщину на ім»я відповідача частково недійсним та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0.25 га. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує , просить вимоги сестри задовольнити. Представник Забілоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області в судове засідання не з»явився, надіслав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, проти позову не заперечує. Третя особа - представник Радомишльської державної нотаріальної контори [PERSON] проти позову заперечує. Вважає його безпідставним. Вислухавши пояснення,перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги, виходячи з таких підстав. Як встановлено судом позивачка є рідною дочкою [PERSON] . померлої 12 травня 2001 року у віці 90 років в с. Гута Забілоцька Радомишльського району Житомирської області. Після смерті матері до складу спадкового майна входить житловий будинок з надвірними будівлями розташований в с. Гута Забілоцька Радомишльського району Житомирської області та земельної ділянки площею 0.65 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого підсобного господарства. Ще при житті покійна мати склала заповіт, яким заповідала все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось [PERSON], [PERSON] Фрапцовичуч [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Після смерті матері спадщину належним чином прийняла позивачка, проживаючи в будинку та проводячи ремонт будинку, що відповідає вимогам ст.549 ЦК Української PCP в редакції 1963 року. Відповідно до довідки Забілоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області рішенням Радомишльського районного суду від 15 лютого 2007 року за позивачкою визнано право власності на спадковий будинок з господарськими спорудами. Дане рішення ніким не скасовано і не змінено, є чинним на день розгляду справи. Однак, відповідач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері і відкрито спадкову справу. Відповідно до його заяви 14 липня 2007 року Радомишльською нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0.65 га на ім»я [PERSON]. Відповідно, зазначене свідоцтво порушує права позивачки на земельну ділянку для обслуговування свого будинку. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» з наступними змінами від 19.03.2010 року в п. 18 при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до І січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди , якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до сі. 120 ЗК 2001 року па підставі цивільно-правових угод, а право користування -- па підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок . будівлю або споруду після 3 1 грудня 2003 року, згідно зі ст. 377 ІДК України, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 року №997-У і згідно зі ст. 120 ЗК переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розмішені . без зміни її цільового призначення , у розмірах установлених договором ; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки , яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки . яка необхідна для його обслуговування. Статтею 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у селах не більше 0.25 га. Пленум Верховного суду України в п.10 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснив, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності па земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення) гіри підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Правило ст.1225 ЦК про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі і споруди, до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою . на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так. шо така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою , належною йому па праві власності. При таких обставинах суд вважає, що вимоги позивачки підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved