Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «110 Харківський авторемонтний завод» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, у якій зазначає, що з «18» лютого 2000 року позивач працював на ДП «110 Харківський авторемонтний завод», на посаді слюсаря по ремонту. За період з січня 2009 року по теперішній час керівництвом нашого підприємства не здійснюється виплата заробітної плати працівникам. Трудовим колективом підприємства позивача за фактом тривалих порушень по виплаті заробітної плати, було направлене звернення до Генеральної прокуратури України, яке передано для розгляду до військової прокуратури Харківського гарнізону та отримана відповідь від 27.08.2009 р. № 3510, де вказано, що у відношенні ТВО директора ДП «110 ХАРЗ» [PERSON] 27 серпня 2009 року порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України «невиплата заробітної плати, стипендії, пенсії чи інших установлених законом виплат». Але після порушення кримінальної справи ТВО директор [PERSON] переведений на іншу посаду - заступник директора ДП «110 ХАРЗ», з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Також трудовим колективом підприємства позивача було надіслано звернення до територіальної державної інспекції праці у Харківській області та отримана відповідь від 23.07.2009 р. № 01-19-4198 про підтвердження заборгованості по виплаті заробітної плати, та надано припис державним інспектором праці керівнику підприємства ДП «110 ХАРЗ», щодо усунення виявлених порушень. Але керівництвом підприємства не було вжито будь-яких дій, щодо виконання даного припису. Наказом № 85-к від 01 жовтня 2009 року позивач звільнений за власним бажанням. При отриманні трудової книжки, прикінцевого розрахунку по заробітній платі проведено не було, у звязку з чим заборгованість по заробітній платі складає: 7386 грн. 35 коп. У звязку з наведеним позивач просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, та просив суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 3150,00 грнивень. Представник позивача позовні вимоги визнала Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та представлені докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працював на ДП «48 завод залізничної техніки» з 18.02.2000 року, на постійній посаді слюсаря по ремонту. За час роботи з 01.01.09 року у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 7386,35 грн. На час розгляду справи, відповідачем частково була погашена заборгованість по заробітній платі позивача. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується регулярно в робочі дні у строки встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст..10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст..11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Аналізуючи представлені докази, суд вважає, що позивач представив судові докази в підтвердження своїх вимог.

Outcome: approved