Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 24.05.2009 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що придбавши у спільну власність земельну ділянку площею 0,0657 га по пр. Леніна, 65 у м. Харкові, позивачка та її чоловік за життя не встигли отримати на неї державний акт. Через відсутність акту позивачка не в змозі оформити щодо цієї ділянки свої спадкові права, у зв'язку була вимушена звернутися до суду із відповідними вимогами. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву, в якій підтримала свої вимоги у повному обсязі, просила суд їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Цією ж заявою повідомила суд, що не заперечує проти заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, у наданій суду заяві просив розглянути справу за його відсутності, ухвалити рішення на власний розсуд. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що проти задоволення позовних вимог вона не заперечує, вважає їх законними та обґрунтованими, підтвердила факти, викладені у позовній заяві. Представник третьої особи - ДП «Центр державного земельного кадастру» в особі Харківської регіональної філії - у судове засідання не з'явився, через канцелярію надав відзив, в якому просив розглянути справу за його відсутності, оскільки вимоги [PERSON] не впливають на права та обов'язки ХРФ Центру ДЗК. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про те, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом всnановлено, що 24 травня 2009 року помер [PERSON]. Спадкоємицею першої черги за законом, відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, є дружина померлого [PERSON]. З листа Шостої Харківської державної нотаріальної контори № 1402/01-14 від 1.07.2010 року вбачається, що після померлого [PERSON] була заведена спадкова справа № 375/2009 від 3.06.2009 року. Із заявою про прийняття спадщини звернулася дружина померлого - [PERSON], інших заяв від спадкоємців не надходило. 17.12.2009 року [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру та грошові вклади. Згідно перевірки по Спадковому реєстру заповітів померли не складав. Зі змісту зазначеного листа також вбачається, що свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку позивачці не видавалося. Між тим, матеріали справи свідчать про те, що 11 червня 1997 року [PERSON] та [PERSON] придбали у [PERSON] земельну ділянку площею 0,0657 гектарів, розміщену на землях, що знаходяться у віданні Харківської міської ради народних депутатів по пр. Леніна, 65 у м. Харкові. Цільове призначення ділянки - ведення садівництва. [PERSON] ділянка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю сер. ХР-31-01-028727, виданого виконкомом Харківської міської ради народних депутатів 20.01.1997 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 896. У своїй заяві третя особа [PERSON] В,В., зокрема, зазначає, що гроші від продажу ділянки вона отримала у повному обсязі, з моменту укладення договору купівлі-продажу ділянкою користується [PERSON], спору щодо цієї ділянки між ними не було і немає на даний момент. 03.02.2000 року Харківським міським головою було видане розпорядження № 177 «Про реєстрацію договору купівлі-продажу земельної ділянки по пр. Леніна, 65», яким було вирішено зареєструвати договір купівлі-продажу земельної ділянки № 450 площею 657 кв.м. садівничого товариства «Тяжпромелектропроект» масиву садівничих товариств «Дружба колективів», який укладено між громадянами [PERSON] (продавець) та [PERSON] і [PERSON] (покупці) та посвідчено приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] (реєстраційний № 2-2139 від 11.06.1997 року); управлінню земельних ресурсів оформити та видати гр.гр. [PERSON] та [PERSON] правовстановлюючі документи на право приватної власності на землю для ведення садівництва згідно з п. 1 цього розпорядження. Станом на момент смерті [PERSON] державного акту позивачка та ЇЇ чоловік не отримали. До прийняття Земельного кодексу у 2001 році земельні відносини регулювалися, зокрема, Декретом Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок». Пунктом 4 Декрету встановлено, що громадяни України мають право продавати або іншими способами відчужувати земельні ділянки, передані їм для цілей, вказаних у статті 1 цього Декрету, без зміни їх цільового призначення. Договір купівлі-продажу або іншими способами відчужування земельної ділянки посвідчується у нотаріальному порядку і реєструється у сільській, селищній, міській Раді народних депутатів, на території якої розташована земельна ділянка. Згідно п. 3 Декрету право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Задовольняючи позовні вимоги, суд бере до уваги ту обставину, що за життя [PERSON] існували всі підстави для отримання подружжям державного акту на придбану ними земельну ділянку. Окрім того, суд приймає до уваги ту обставину, що попередній власник ділянки - [PERSON], а також територіальна громада Харкова в особі Харківської міської ради не заявляють прав на цю ділянку та не мають жодних претензій з цього приводу до [PERSON] На підставі наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved