Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання договору купівлі продажу № 18192 від 14 березня 1997 року квартири [ADDRESS] дійсним. Позивач обґрунтував свої позовні вимоги тим, що договір № 18192 від 14 березня 1997 року оформлявся на Одеській товарній біржі, всі істотні умови угоди дотримані, договір купівлі продажу зареєстрований в ОМБТІ та РОН 20 березня 1997 року. Позивач має намір розпорядитися належним йому майном, але зробити цього не може, оскільки укладений договір купівлі продажу не був нотаріально посвідчений. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причин своєї неявки суду не повідомили, клопотань щодо розгляду справи у їх відсутності або про відкладення судового засідання не подавали. Заперечень на позов не надходило. Суд, у звязку з неявкою представника відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши й дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], з однієї сторони, і відповідачі [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], з іншої, уклали 14.03.1997 року договір купівлі продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS], що складається з однієї кімнати, житловою площею 17,2 кв.м., загальною площею 31,30 кв.м., корисною площею 30,5 кв.м. Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на зазначену частину квартири є договір купівлі продажу нерухомого майна № 18192 від 14 березня 1997 року, укладений на Одеській товарній біржі, без наступного нотаріального посвідчення угоди, з реєстрацією його в «Журнале регистрации биржевих сделок с недвижимостью», реєстраційний № 918192 від 14 березня 1997 року. Після укладання зазначеного договору сторони повністю виконали його умови. Відповідачі виселилися зі спірної квартири, а також були зняті з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Факт передачі покупної ціни від покупця, позивача по справі, до продавця відповідача, підтверджується пунктом 5 договору № 18192 від 14 березня 1997 року, зареєстрованого на Одеській товарній біржі, згідно якого продавцем отримана сума за відчужувану частину квартири до підписання договору. Підтвердженням виконання договору його сторонами є видача покупцю екземпляра договору, другий екземпляр залишений на зберігання в біржі. Підтвердженням факту виникнення права власності у [PERSON] на квартиру є реєстрація договору купівлі продажу № 18192 від 14 березня 1997 року в ОМБТІ та РОН під № 163 стр. 20 кн. 214 пр. від 20.03.1997 року. До укладання договору купівлі продажу нерухомого майна № 18192 від 14 березня 1997 року ця квартира належала на праві власності відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на майно, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 20.11.1996 року за № 172731, тому згідно ст. 225 ЦК УРСР, який був чинний на момент укладання правочину, відповідачі вправі були здійснювати її відчуження. На сьогоднішній момент нотаріально посвідчити договір, вчинений на товарній біржі, сторони не можуть, оскільки згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позов [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved