Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-19 00:00:00

11.06.2010 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня згідно вимог ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 5-ми мінімальних пенсій за віком за 2010 рік, а також стягнути із відповідача недоплачену щорічну разову допомогу до 5 травня в сумі 3 545,85 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є учасником бойових дій в Афганістані. Враховуючи зазначений статус він згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком. Незважаючи на викладені вимоги діючого законодавства відповідач здійснював виплату зазначеної допомоги в меншому розмірі, чим порушив його права, гарантовані Конституцією та законами України. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення за змістом яких позовні вимоги не визнав, просив розглянути справу без участі представника Управління праці та соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що дійсно управління проводить нарахування та виплату позивачу щорічної разової допомоги до 5 травня. Відповідач вважає свої дії щодо нарахування та виплати позивачу вищезазначеної допомоги цілком законними, оскільки нарахування та виплата допомоги проводилась в межах бюджетних асигнувань на ці цілі, передбачені законами України про державні бюджети на відповідні роки, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Постановою КМУ №299 від 07.04.2010 року «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 20109 році» та «Про жертви нацистських переслідувань», якими було визначено розміри вказаних виплат та порядок їх проведення. Враховуючи наявність відповідних заяв від позивача та представника відповідача суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.\~\~\~ Судом встановлено, що [PERSON] є учасником бойових дій в Афганістані, що підтверджується посвідченням серії АБ № 387798 від 28.03.1996 року.\~( а.с. 13 ) Частиною 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993\~року передбачено, що учасникам бойових дій, щороку до 5 травня виплачується грошова допомога в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком. Відповідно до статті 17\~Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.\~\~ Виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах,\~передбачених статтями 12-16\~вищезазначеного Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення. ( ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Із заперечень відповідача вбачається, що позивачу щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2010 рік була виплачена згідно постанови Кабінету Міністрів України\~№ 299 від 07.04.2010 року «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2010 році відповідно до Законів України\~«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» в квітні 2010 року в розмірі 380 грн. Тобто нарахування та виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня здійснено відповідачем в розмірі нижчому, ніж передбачено діючим законодавством. Згідно ч. 1 та ч. 9 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.4 ст. 8 ЦПК України у разі невідповідності нормативно-правового акта закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Виходячи з принципу верховенства права, закріпленого ст. 8 Конституції України, принципу пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, у звязку з чим Закони України мають вищу юридичну силу, суд вважає, що при вирішенні\~даного спору, підлягає застосуванню саме ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України № 299 від 07.04.2010 року, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав позивача. Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему (про що зокрема зазначено у рішенні № 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року по справі № 1-21/2005 та у рішенні №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року), пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.\~\~\~ Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Суд приходить до висновку про незаконність дій Управління пенсійного фонду України у Балаклійському районі у Харківській області щодо нарахування і виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 році у розмірі нижчому, ніж це передбачено діючим законодавством. Враховуючи наявність спеціальних законодавчих актів, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, для захисту прав [PERSON] суд вважає за необхідне\~прийняти рішення про зобовязання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2010 рік в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене, суд вважає, що наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст. 46 Конституції України та права на отримання щорічної разової\~грошової допомоги до 5 травня, передбаченої ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», \~\~Суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як коефіцієнт для визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що на думку суду, не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».\~\~ \~\~Що стосується позовних вимог про стягнення із Управління праці та соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області\~недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у визначеній позивачем грошовій сумі, то зазначені вимоги не підлягають задоволенню, оскільки суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування допомоги замість органу, якому надані такі повноваження. Розподіл судових витрат суд здійснює згідно вимог ст.88 ЦПК України.\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial