Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-14 00:00:00

В суд звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про виселення у звязку з неможливістю спільного проживання, з кімнати №№ 122-123 гуртожитку № 2 по м-ну Будівельників, 2 в м.Кузнецовську Рівненської області. Позов обґрунтовується тим, що до 21.09.09 р. вона перебувала з відповідачем у шлюбі, під час якого у 2006 році вони отримали для проживання кімнати № 122-123 в гуртожитку № 2 на склад сімї пять чоловік, включаючи двох дітей позивачки від першого шлюбу, а також спільну дочку подружжя. У 2008 році у подружжя народився також син. З того часу їх сімя з шести чоловік проживала у даних кімнатах. Після розірвання шлюбу відповідач зайняв для проживання більшу кімнату, а позивачка з чотирма дітьми змушена проживати у меншій кімнаті площею 11 кв.м. Відповідач зловживає спиртними напоями, постійно застосовує фізичне та психічне насильство, систематично ображає її та її дітей, погрожує, кляне, вибиває двері в кімнату, що робить спільне проживання з ним неможливим, що і стало підставою для предявлення позову про його виселення. Відповідач [PERSON] подав до суду зустрічний позов до [PERSON] про встановлення порядку користування спільним житлом, який обґрунтовував тим, що отримав житло у гуртожитку № 2 понад 17 років тому, у 2004 році одружився з [PERSON], і з 16.02.06 р. уклав договір з КМКП про користування кімнатами № 122-123 у гуртожитку № 2. Надані їх сімї житлові приміщення складаються з двох кімнат площею 18 кв.м., 11 кв.м., коридору та ванної кімнати. Він особисто несе витрати по утриманню житла у гуртожитку, в тому числі і після розірвання шлюбу з позивачкою за первісним позовом. [PERSON] просив суд встановити порядок користування житлом, при якому виділити у його відособлене користування житлову кімнату № 123 площею 18 кв.м., а у користування [PERSON] та чотирьох її неповнолітніх дітей житлову кімнату № 122 площею 11 кв.м., коридор та ванну залишити у спільному користуванні. В судовому засіданні позивачка за первісним позовом [PERSON] вимоги первісного позову підтримала в повному обсязі, а вимоги зустрічного позову просила відхилити. Вона пояснила, що проживання з [PERSON] на одній жилій площі є нестерпним у звязку з аморальною антигромадською поведінкою останнього. З цих же підстав позивачка за первісним позовом просила суд відмовити у задоволенні зустрічного позову. Представник позивачки за первісним позовом [PERSON] просила суд задовольнити первісний позов з підстав, викладених у позовній заяві, та відмовити у задоволенні зустрічного позову. Відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову та просив суд встановити порядок користування кімнатами у гуртожитку. Заперечення проти первісного позову обґрунтовував тим, що твердження [PERSON] про аморальну поведінку [PERSON] є надуманими, не ґрунтуються на належних доказах, кімнати у гуртожитках отримував [PERSON] у звязку зі своєю роботою в КМКП, де працює і на даний час. [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов, встановивши порядок користування кімнатами у гуртожитку № 122-123, при якому виділити [PERSON] у відособлене користування кімнату № 123 площею 18 кв.м., а [PERSON] та її чотирьом дітям кімнату № 122 площею 11 кв.м., коридор та ванну залишити у спільному користуванні. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, думку представника органу опіки та піклування, показання свідків, дослідивши та оцінивши інші докази, наявні у справі, приходить до висновку про задоволення первісного позову з таких підстав. Судом достовірно встановлено і учасниками процесу не оспорюється, що будинок № 2 по м-ну Будівельників в м.Кузнецовську Рівненської області має статус гуртожитку. Під час судового розгляду достовірно зясовано, що [PERSON] є наймачем кімнат №№ 122, 123 гуртожитку № 2 по м-ну Будівельників, 2 в м.Кузнецовську Рівненської області. Зазначена обставина підтверджується договором найму №№ 122, 123 гуртожитку № 2 по м-ну Будівельників, 2 в м.Кузнецовську Рівненської області від 16.02.02 р., укладеним між КМКП та [PERSON] Як вбачається з рішення Кузнецовського міського суду від 10.09.09 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, а неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], залишено на вихованні матері до досягнення ними повноліття. Як вбачається з інформації Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області №54/9638 від 25.09.09 р., [PERSON] протягом 2009 року неодноразово зверталась до Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області із заявами про нанесення їй [PERSON] тілесних ушкоджень, зокрема, 09.03.09 р., 22.04.09 р., 05.09.09 р. З постанов Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області про відмову в порушенні кримінальної справи від 10.03.09 р., 25.04.09 р., 08.09.09 р., 08.20.09 р. , 04.12.09 р. вбачається, що підставою для відмови в порушенні кримінальних справ за заявами [PERSON] стало те, що вона не зверталась до медичних установ за медичною допомогою з приводу нанесених [PERSON] тілесних ушкоджень. Постановою Кузнецовського міського суду від 17.04.09 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 51 грн. [PERSON] змісту постанови вбачається, що [PERSON] визнано винним у тому, що він 09.03.09 р. о 17-30 год., перебуваючи в кімнаті № 123 гуртожитку № 2 по м-ну Будівельників, 2 в м.Кузнецовську Рівненської області, влаштував сварку, в ході якої ображав нецензурною лайкою свою дружину [PERSON] Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили систематичність антигромадської поведінки [PERSON], нанесення побоїв і образ [PERSON], влаштування сварок та бійок. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що [PERSON] систематично порушує умови співжиття, а заходи впливу, зокрема, притягнення до адміністративної відповідальності, виявилось безрезультатним. Відповідно до ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до п.44 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою [PERSON] Міністрів УРСР № 208 від 03.06.86 р., громадяни можуть бути виселені з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення також на підставах, передбачених частиною першою статті 116 Житлового кодексу Української РСР. Отже, суд прийшов до висновку про наявність підстав для виселення [PERSON] з кімнат № 122-123 гуртожитку № 2 по м-ну Будівельників, 2 в м.Кузнецовську Рівненської області, без надання іншого жилого приміщення, як такого, що систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для інших проживання з ним в одному жилому приміщенні. Вирішуючи вимоги зустрічного позову, суд виходив з наступного. Відповідно до ст.130 ЖК України, порядок користування гуртожитками визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР. Відповідно до п.14 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою [PERSON] Міністрів УРСР № 208 від 03.06.86 р., вселення в гуртожиток робітників, службовців, студентів, учнів та інших громадян провадиться в установленому порядку завідуючим (директором) гуртожитком або працівником, який його заступає, на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера. Тому, хто вселяється в гуртожиток, вказується надана жила площа, видаються необхідний інвентар, постільні речі, перепустка на право входу в гуртожиток. Він повинен бути ознайомлений з правилами внутрішнього розпорядку, правами й обов'язками мешканців гуртожитку. З огляду на викладене, суд пришов до висновку, що норми ст.816 ЦК України щодо встановлення порядку користування жилими приміщеннями наймачем та особами, які проживають разом з ним, не регулюють питання порядку користування гуртожитками. Отже, будь-які правові підстави для встановлення порядку користування житлом у гуртожитках відсутні, а тому у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed