overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-30 00:00:00

В липні 2009 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалитирішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за теплопостачання в сумі 4 252 грн. 97 коп. В обґрунтуванні своїх вимог позивач вказавна те, що у квартиру [ADDRESS] підприємство «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради надають теплову енергію. Відповідач є відповідальним квартиронаймачем, повинен був сплачувати послуги щомісячно, але він систематично порушував зобовязання, у звязку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 17 червня 2009 року складає 4\~252 грн. 97 коп. Добровільно сплатити заборгованість відповідач не бажає, а тому позивач вимушений звернутися до суду. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та справу розглядати без його участі, в разі неявки відповідачки не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає частково, в сумі 2\~605 грн. 50 коп. та просив справу розглядати без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є відповідальним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Відповідачеві було відкрито особовий рахунок № 801238, за яким він повинен був сплачувати комунальні послуги щомісячно. Відповідач систематично порушував зобовязання, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 17 червня 2009 року, яка складає 4 252 грн. 97 коп. Як вбачається з заяви відповідача [PERSON] він визнав суму боргу за останні три роки 2\~605 грн. 50 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ст. 257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином, з урахуванням строку позовної давності, тобто з жовтня 2006 року по травень 2009 року (остання дата у розрахунку суми заборгованості), сума заборгованості відповідача за надані послуги за теплопостачання складає 2 605 грн. 50 коп., яку необхідно стягнути на користь позивача з відповідача. Відповідно до ст. 81, ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір сплачений за подачу позову в сумі 51 грн. 00 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-30 00:00:00

В липні 2009 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалитирішення, яким стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за теплопостачання в сумі 1\~882 грн. 68 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач вказавна те, що у квартиру [ADDRESS] підприємство «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради надають теплову енергію. Відповідач [PERSON] є відповідальним квартиронаймачем, повинна була сплачувати послуги щомісячно, але вона систематично порушувала зобовязання, у звязку з чим утворилася заборгованість, яка станом на травень 2009 року складає 1 882 грн. 68 коп. Добровільно сплатити заборгованість відповідачі не бажають, а тому позивач вимушений звернутися до суду. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та справу розглядати без його участі. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є відповідальним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Відповідачеві було відкрито особовий рахунок № 709436, за яким вона повинна була сплачувати комунальні послуги щомісячно. Згідно довідки ЖЕК № 10 з [PERSON] в зазначеній квартирі проживає [PERSON] Відповідачі систематично порушували зобовязання, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на травень 2009 року, яка складає 1 882 грн. 68 коп. Таким чином, з відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно заборгованість за надання теплової енергії в сумі 1 882 грн. 68 коп. Відповідно до ст. 81, ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави належить стягнути солідарно судовий збір сплачений за подачу позову в сумі 51 грн. 00 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-30 00:00:00

В липні 2009 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалитирішення, яким стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за теплопостачання в сумі 1\~613 грн. 80 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач вказавна те, що у квартиру [ADDRESS] підприємство «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради надають теплову енергію. Відповідач [PERSON] є відповідальним квартиронаймачем, повинен був сплачувати послуги щомісячно, але він систематично порушував зобовязання, у звязку з чим утворилася заборгованість, яка станом на травень 2009 року складає 1 613 грн. 80 коп. Добровільно сплатити заборгованість відповідачі не бажають, а тому позивач вимушений звернутися до суду. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та справу розглядати без його участі. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є відповідальним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Відповідачеві було відкрито особовий рахунок № 709738, за яким він повинен був сплачувати комунальні послуги щомісячно. Згідно довідки ЖЕК № 10 з [PERSON] в зазначеній квартирі проживає [PERSON] Відповідачі систематично порушували зобовязання, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на травень 2009 року, яка складає 1 613 грн. 80 коп. Таким чином, з відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно заборгованість за надання теплової енергії в сумі 1 613 грн. 80 коп. Відповідно до ст. 81, ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави належить стягнути солідарно судовий збір сплачений за подачу позову в сумі 51 грн. 00 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-30 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 09.08.1996р. В шлюбі народилося двоє дітей [PERSON], 20.12.1994р.н., та [PERSON], 20.07.2000р.н. Позивач просить розірвати шлюб, покликаючись на те, що сімя фактично розпалася, оскільки з 2006р. вони не підтримують подружні відносини, разом не проживають, не ведуть спільного господарства. Під час подружнього життя вони зрозуміли, що мають різні погляди на життя, втратили взаємний інтерес один до одного. Розбіжність характерів привела до виникнення у сімї непорозумінь, що негативно вплинуло на їхні відносини. Позивач переконана, що подальше збереження шлюбу не можливе і суперечитиме їхнім інтересам, їхній шлюб носить формальний характер, у кожного із них своє особисте життя, тому просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] позов підтримали, дали аналогічні пояснення вищенаведеним. Просять суд постановити рішення про розірвання шлюбу. Відповідач в судовому засідання позов визнав повністю, пояснив, що не заперечує проти розірвання шлюбу, дійсно через різні погляди на життя між ними існує конфлікт. З січня 2006р. вони не проживають разом, припинили вести спільне господарство, а тому подальше збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд позов задовільняє з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося. Сторони з січня 2006р. не проживають разом, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. На даний час обоє із подружжя не знаходять підстав для примирення. А тому враховуючи наведені обставини, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, воно буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-30 00:00:00

У квітні 2010 р ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказавши, що відповідач є абонентом ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» як споживач електроенергії. Проте, послуги за електроенергію відповідач своєчасно не сплачує, в зв'язку з чим утворилась заборгованість станом на 30.03.2010 р. у розмірі 169 грн. 36 коп. Ухвалою суду від 08.06.2010 р. за клопотання позивача судом ухвалено про заміну відповідача [PERSON] на відповідача [PERSON] за вказаним позовом. Посилаючись на вказані у позові обставини про те, одо відповідачкою в порушення обов'язку щодо оплати за спожиту електроенергію утворено перед позивачем станом на 30.03.2010 року заборгованість у сумі 169 грн. 36 коп., позивач просив стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, неодноразово повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи, Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Особовий рахунок 41372156 відкритий на ім'я [PERSON] за адресою с. Зайве, вул. Молодіжна, 2, Зазначений будинок споживача [PERSON] відповідно акту про відключення 08.12.2009 року відключений від електромережі за існування заборгованості по оплаті за спожиту електроенергію. Позивач фактично надав вказані послуги. Відповідно до п. 20 Правил користування електроенергією для населення (затвердженою Постановою КМУ від 26.07.1999р. № 1357 далі - ПКЕЕн) плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергією вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Проте, згідно наданої позивачем довідки (№ 05/598 від 31.03.2010 р.), станом на 30.03.2010 р., сума заборгованості за використання електроенергії у будинку, розташованому за адресою с. Зайве, вул. Молодіжна, 2.складає 169 грн. 36 коп за 753 кв/г Зазначена сума боргу утворилася у період з червня 2009 року по 30 березня 2010 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачка, будучи споживачем ВАТ ЕК «Миколаївобленерго, взятих на себе зобов'язань по оплаті за електроенергію, в повному об'ємі не виконує. На підставі вищевикладеного, оцінюючи надані суду докази в сукупності, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідачки вказаної суми заборгованості на користь ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» с обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення пов'язані з розглядом цивільної справи у розмірі 30 грн. та підлягає стягненню судовий збір на користь держави за подачу позову в сумі 51 гри. На підставі ст.ст.525,526 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-30 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON], посилаючись на те, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.07.1992 р., від даного шлюбу мають дочку Лілію 25.03.1993р.н., сторони разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, шлюб з відповідачем існує формально і збереження його не можливе. В судове засідання сторони не зявились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, згідно з якими позивачка на позові наполягає, відповідач позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.07.1992 р. від даного шлюбу мають дочку - Лілію 25.03.1993р.н, сторони разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально, збереження його не можливе і суперечить інтересам подружжя та їх дитини, наміру зберегти сімю в сторін не має, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за не право власності на приміщення гаражу, яке розташоване по вул.Гуньяна у с. Біловодськ Лугнанської області, який разом з померлим у 2005 року чоловіком, [PERSON], збудували в липні 1989 року , але правовстановлюючих документів на вказане приміщення не оформили. На даний час КП «Біловодське БТІ» відмовляє в реєстрації права власності у зв*язку з відсутністю документів на нього. В попередньому судовому засіданні позивачка доповнила позов вимогою про поновлення строку для звернення до суду з даним позовом, підтримавши заявлені раніше позовні вимоги, пояснивши, що після смерті чоловіка вона прийняла спадок у вигляді жилого будинку, де проживає і на даний час, а про будівлю гаражу вона забула і лише зараз у зв*язку із скрутним матеріальним станом вона думає приміщення гаражу продати, але документів, підтверджуючих її право власності на нього у неї немає. Відповідач - селищний голова Біловодської селищної ради Луганської області в заяві просить справу розглядуни за відсутності їх представника, проти позову не заперечують. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч,4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З наданих до позову документів по справі встановлено, що позивачка була у шлюбі з [PERSON], який помер 21.06.2005 року, що підтверджується свідоцтвами про одруження та про смерть ( арк..спр.7,10). Рішенням Біловодської селищної ради від 19.10.1988 року [PERSON] було наданий дозвіл на будівництво гаражу на земельній ділянці на території кооперативних гаражів площею 25,4кв.м.,( арк..спр. 11), інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю 20.10.1988року наданий дозвіл на виконання будівельних робіт на ділянці кооперативних гаражів приміщення гаражу по вул.. Гуньяна в смт.Біловодськ. Довідкою КП «Біловодське БТІ» підтверджений факт реєстрації на ім.*я [PERSON] будівлі гаражу №6 приміщення37 на підставі рішення виконкому Біловодської селищної ради від 19.10.1988р та проекту архітектури. Згідно до ст. 1261 ЦК України у першу Чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, хто його пережив. Враховуючи вищевказане, суд вважає за можливе визнати за спадкоємцем [PERSON] - [PERSON] право власності на будівлю гаражу№6 приміщення 37 по вул.. Гуньяна в смт.Біловодськ. Суд вважає можливим поновити позивачці строк для звернення до суду з позовом за порушеного права, відповідно до вимог ст.. 73 ЦПК України. В судовому засіданні позивач просить суд не стягувати державне мито, сплачене ним при позовної заяви до суду . На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-30 00:00:00

КП РМР «Теплотранссервіс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану теплову енергію в сумі 2383 грн. 34 коп. В позовній заяві зазначалось, що на підставі укладеного між КП РМР «Теплотранссервіс» та відповідачем договору № 050515, комунальне підприємство «Теплотранссервіс» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання житлового приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Згідно з даним договором розмір щомісячної плати за надані послуги встановлюється за затвердженими в установленому порядку тарифами. У порушення положень ст. 68 Житлового Кодексу та внаслідок невиконання договірних зобов'язань відповідачем, станом на 01.05.2010 року допущена заборгованість на вищевказану суму. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить стягнути з відповідача на користь КП РМР «Теплотранссервіс» заборгованість в сумі 2383 грн. 34 коп. та судові витрати в сумі 30 грн. Відповідач у судове засідання в черговий раз не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку. Причин своєї неявки суду не повідомив, заперечень з приводу заявленого позову не надав. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а докази в заперечення позовних вимог відсутні. Судом встановлено, що відповідач, проживаючи в [INFO], фактично отримував теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання житлового приміщення. В порушення положень ст. 68 ЖК України і взятих на себе зобовязань, відповідач в добровільному порядку не оплачує отримуваних послуг. Згідно ст.ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. З матеріалів справи вбачається, що сума заборгованості відповідача станом на 01.05.2010року складає 2383 грн. 34 коп., що підтверджується достовірними доказами. За таких обставин суд вважає, що підлягає до примусового стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за використану теплову енергію. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-30 00:00:00

КП РМР «Теплотранссервіс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану теплову енергію в сумі 2005 грн. 70 коп. В позовній заяві зазначалось, що на підставі укладеного між КП РМР «Теплотранссервіс» та відповідачем договору № 066451, комунальне підприємство «Теплотранссервіс» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання Житлового приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Згідно з даним договором розмір щомісячної плати за надані послуги встановлюється за затвердженими в установленому порядку тарифами. У порушення положень ст. 68 Житлового Кодексу та внаслідок невиконання договірних зобов'язань відповідачем, станом на 01.05.2010 року допущена заборгованість на вищевказану суму. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить стягнути з відповідача на користь КП РМР «Теплотранссервіс» заборгованість в сумі 2005 грн. 70 коп. та судові витрати в сумі 30 грн. Відповідач у судове засідання в черговий раз не з'явилася, про час та місце судового розгляду була повідомлена у встановленому законом порядку. Причин своєї неявки суду не повідомила, заперечень з приводу заявленого позову не надала. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а докази в заперечення позовних вимог відсутні. Судом встановлено, що відповідач, проживаючи в [INFO], фактично отримувала теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання житлового приміщення. В порушення положень ст. 68 ЖК України і взятих на себе зобовязань, відповідач в добровільному порядку не оплачує отримуваних послуг. Згідно ст.ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. З матеріалів справи вбачається, що сума заборгованості відповідача станом на 01.05.2010 року складає 2005 грн. 70 коп., що підтверджується достовірними доказами. За таких обставин суд вважає, що підлягає до примусового стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за використану теплову енергію. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу. На підставі викладеного,

Outcome: approved