overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

22 липня 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]В про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що з 06 березня 2009 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що ставить її та дитину в тяжке матеріальне становище. В попередньому судовому засіданні позивач позов підтримала, відповідач позов визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Оскільки, відповідач позов визнав, суд вважає можливим ухвалити судове рішення у попередньому судовому засіданні (ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], шо підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФП № 120710, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 58 (а. с. № 4). Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходе до висновку, що позов підлягає задоволенню. В силу ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення неюповноліття. Згідно ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються в частині від доходу його батька або в твердій грошовій сумі. За ст. 19 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дняпредявлення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь державивитрати пов'язані зі сплатою судового збору та інформаційно-технічного забезпеченнярозгляду справи. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

22 липня 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 06 березня 2009 року перебуває з відповідачем у шлюбі від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що ставить її та дитину в тяжке матеріальне становище, оскільки державної допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку яка складає 770 гривень не вистачає на забезпечення достатнього рівня життя дитини та її життя. В попередньому судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю,відповідач позов визнав повністю. Оскільки відповідач позов визнав, суд вважає можливим ухвалити судове рішення у передньому судовому засіданні (ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 06 березня 2009 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом РАЦС Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 43, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а. с. № 3). Від шлюбних відносин мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO],що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. № 4). В даний час відповідач з сім'єю не проживає, матеріальної допомоги сім'ї не надає, дитина знаходиться на утриманні позивача, яка не працює, єдиним джерелом доходу є державна соціальна допомога при народженні дитини та допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка в середньому складає близько 700 гривень. Ненадання відповідачем позивачу матеріальної допомоги ставить її та дитину в тяжке матеріальне становище. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд приходе до висновку, що вимоги позивача законі, обгрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України). Відповідач, згідно довідки з місця роботи, працює в КП «Служба комунального господарства», має постійний заробіток (а. с .№ 13), а тому на думку суду може надавати матеріальну допомогу дружині. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави витрати повязані зі сплатою судового збору та інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

Позивачка 15.06.2010 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що відповідач є її сином. За станом свого здоров,я вона не може працювати, окрім пенсії, інших доходів не має. Відповідач працює, добровільно матеріальної допомоги їй не надає, тому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно до довічно. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з,явився, надав суду заяву з визнанням позову та проханням розглянути справу без його участі. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідач є сином позивачки, добровільної матеріальної допомоги на її утримання не надає, працює та має таку можливість. Позивачка потребує матеріальної допомоги, оскільки отримує пенсію, яка є значно меншою доходів відповідача. Відповідно до ст. 61 ЦПК України суд вважає, що інші обставини не підлягають доказуванню, оскільки вони визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити відповідно до ст. 174 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов і є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, а саме відповідно до ст. 202 СК України повнолітній син зобов,язаний утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу дійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що ЗО листопада 2006 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого вона придбала 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться у с. Южинець по вул. 28 червня, 13, Кіцманського району Чернівецької області. Вказує на те, що договір був укладений в простій письмовій формі, за яким вона передала відповідачці гроші, а остання їй будівлі. Посилається на те, що вона змушена була укласти договір в простій письмовій формі, оскільки на той час у відповідачки були ускладнення здоровя, тому його не можна було посвідчити в нотаріальній конторі, а на даний час [PERSON] померла. Зазначає, що спадкоємцем після смерті [PERSON] являється її чоловік - відповідач по справі [PERSON], який визнає укладений договір купівля - продажу та на спадкове майно не претендує. Крім того, 1/3 частина вказаного домогосподарства належала померлій 30 листопада 2006 року [PERSON], яка не має спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, і територіальна громада с. Южинець не претендує на вказані будівлі. На даний час позивачка бажає впорядкувати документи на будівлі, так як з моменту укладення договору фактично користується всім господарством, в будинку провела ремонт, і підтримує будівлі в належному стані, тому просила позов задовольнити. Позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, відповідач [PERSON] та представник сільської ради с. Южинець позов визнали, звернувшись до суду з відповідними заявами. Відповідно до ст. 61 ЦГЖ України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 130 ЦГЖ України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦГЖ України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦГЖ України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

В квітні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, з яким зареєструвала шлюб 21 грудня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 606 та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до її повноліття. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що після розірвання шлюбу 15 квітня 2008 року з відповідачем вони проживають окремо. Дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. В судовому засідання позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не зявився. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Надав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком малолітньої [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на її утримання відповідач не надає, тому з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 51 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, а також на підставі ст. 81 ЦПК України з відповідача повинні бути стягнуті витрати на інформаційно-технічне забезпечення по справі у розмірі 120 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення по справі при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

08 червня 2010 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 21 травня 2010 року успадкував майно, а саме, житловий будинок № 7, розташований по вул. Набережна в с. Гурївка Новоодеського району Миколаївської області, який залишився після смерті [PERSON] Зазначив, що відсутність оригіналу Державного акту на земельну ділянку площею 0,18 га, розташовану за адресою житлового будинку, та виданий на імя спадкодавця, позбавила його можливості успадкувати її у визначеному законом порядку. Просив визнати за ним право власності на спірну земельну ділянку. У судове засідання представник позивача ([PERSON] за довіреністю) не зявилася, але надала суду письмову заяву, в якій вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якій справу просив розглянути за його відсутності, заявлені вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Суд дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи, у власності [PERSON] перебував житловий будинок № 7, розташований по вул. Набережна в с. Гурївка Новоодеського району Миколаївської області та земельна ділянка площею 0,18 га, розташована за адресою вказаного житлового будинку, Державний акт (серія МК № 3785) на яку видано 13.07.1994 р. на підставі рішення виконкому Гурївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області від 07.07.1994 р. за № 50. 24 листопада 1994 року [PERSON] помер. Зясовано, що житловий будинок успадкував його син [PERSON], а земельною ділянкою останній продовжував користуватися, що свідчить про успадкування права на неї без переоформлення Державного акту на своє імя. 10 грудня 2007 року [PERSON] помер. 21 травня 2010 року [PERSON], тобто позивач у справі, як дядько померлого отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок № 7, розташований по вул. Набережна в с. Гурївка Новоодеського району Миколаївської області, який залишився після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 30 Земельного Кодексу України (в ред. 1990 р., яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на забудову і споруди, разом з цими обєктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності чи користування земельною ділянкою без зміни цільового призначення. Наведене свідчить про наявність правових підстав щодо визнання права власності на спірну земельну ділянку за [PERSON] у порядку спадкування за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

Заявниця звернулася в суд із заявою про встановлення факту що має юридичне значення, покликаючись на те, що її дошлюбне прізвище [PERSON], 23.10.1993 року вона уклала шлюб із [PERSON]. Про те, у свідоцтві про укладення шлюбу її імя записано як [PERSON]. Після чого їй було видано паспорт на ім'я [PERSON]. В усіх інших документах її імя також написано [PERSON], що не збігається із записом у свідоцтві про укладення шлюбу. В звязку із даними розбіжностями вона позбавлена права на отримання одноразової допомоги після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 18.11.2009 року. Тому просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що [PERSON] та [PERSON] є одна і та ж особа. Заявниця у судовому засіданні підтримала заяву та додатково пояснила, що в звязку із розбіжностями у правовстановлюючих документах вона позбавлена можливості реалізувати своє право на отримання одноразової допомоги після смерті свого чоловіка. Також додала, що вона при отриманні паспорта вказувала на неправильність написання її імені, про те на її зауваження відповіли, що це одне і те ж імя. Згодом на підставі паспорта її імя у інших документах вписувалось як [PERSON]. Просить позов задовольнити. Зацікавлена третя особа, представник відділення виконавчої дирекції ФССНВ в м. Червонограді Львівської області в судове засідання не зявилася. Вислухавши пояснення заявниці, дослідивши зібрані матеріали, суд вважає, що заява підлягає до задоволення із слідуючих підстав: Судом встановлено, що дівоче прізвище заявниці є [PERSON], яка народилась 4.10.1963 року у м. Сокалі Львівської області, що стверджується копією свідоцтва про народження серії V-УР № 0662273 від 2.11.1963 року виданого виконкомом Волицької селищної ради народних депутатів трудящих Львівської області. Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-СГ № 299183 від 29.10.1983 року виданого Волицькою селищною радою Сокальського району Львівської області та копії паспорта виданого Червоноградським MB УМВС України у Львівській області від 11.07.1996 року вбачається що дівоче прізвище імя по батькові заявниці змінено на [PERSON]. Відомості щодо дати народження 4.10.1963 року та місця народження заявниці м. Сокаить Львівської області знайшли своє підтвердження у предявлених заявницею свідоцтві про народження та паспорті виданих на імя [PERSON]. Враховуючи вище наведене суд приходить до висновку, що беззаперечним є той факт, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою і слід встановити даний факт, так як це необхідно заявниці для оформлення документів на отримання одноразової допомоги після смерті свого чоловіка [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство № 26 (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі - відповідачі) про стягнення заборгованості за користування житловим приміщенням. Позивач в позовній заяві посилається на те, що відповідачі, мешкаючи в квартирі [ADDRESS] оплату за користування житловим приміщенням здійснювали частково, у звязку з чим станом на 28.02.2010 року виникла заборгованість у розмірі 420 грн. 84 коп. Просили суд стягнути солідарно з відповідачів зазначену суму заборгованості. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, про причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалив, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України та за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі проживають у [INFO]. Згідно особового рахунку відповідач повинен був оплачувати надані позивачем послуги. Необхідні платежі на користь комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 26 за період з 01.01.2009 року по 28.02.2010 року відповідачі здійснювали частково, у звязку з чим заборгованість по оплаті за користування житловим приміщенням станом на 28.02.2010 року складає 420 грн. 84 коп. Зазначені обставини підтверджуються довідкою з місця проживання відповідачів (а.с. 4), розрахунком заборгованості (а.с.6-7). Відповідно до ст. 160 Житлового Кодексу України члени сімї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. Як встановлено ст.162 Житлового Кодексу України, плата за користування жилим приміщенням в квартирі, що належить громадянинові на праві приватної власності, а також строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуг. Згідно „Правил користування жилим приміщенням та при будинкової території наймодавець повинен забезпечити схоронність і збереження жилого приміщення і при будинкової території, а наймач в свою чергу, повинен дотримуватися Правил користування жилим приміщенням і вносити щомісячно не пізніше 10 числа другого за сплачуваним місяцем плату за користування житлом. Враховуючи що відповідач не здійснював оплату за користування житловим приміщенням, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки рішенням Дніпропетровської міської ради № 11/42 від 04.02.2009 року позивача звільнено від сплати судових витрат, то відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у суді у розмірі 30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

[PERSON] (позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (відповідач) про розірвання шлюбу. У своїй позовній заяві та у судовому засіданні позивач посилається на те, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 25.04.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 224; від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] [INFO] яка проживає з відповідачем; сімейне життя з відповідачем не склалось, між подружжям виникали постійні сварки; iiceaa? aaa?a?, ui ?iaeia ?iciaeany inoaoi?ii ? ia ii?a aooe a?aiiaeaia; i?inea oe?a ?ic??aaoe. Відповідач у судове засідання зявилася, позовні вимоги визнала, i?ineea oe?a ?ic??aaoe. Aeneooaaoe iiyniaiiy noi??i, aea?eaoe iaoa??aee ni?aae, noa aaa?a?, ui iiciai? aeiiae i?aeyaa?ou caaiaieaii? c ianooiieo i?anoaa. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 25.04.2001 року. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] [INFO]. Сторони тривалий час не ведуть сумісне господарство, не підтримують шлюбні відносини. Їх сімя розпалася з причини несумісності характерів, постійних сварок, які виникали між подружжям, що в результаті послужило підставою до того, що між сторонами були втрачені почуття любові та поваги та призвело у підсумку до остаточного розпаду сімї. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з відповідачем, про що сторони дійшли згоди. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін у судовому засіданні та у позовній заяві. A?aiia?aii no. 110 N?iaeiiai Eiaaeno Oe?a?ie iicia i?i ?ic??aaiiy oe?ao ii?a aooe i?aa'yaeaiee iaiei c iia?o??y. Aio?eio??enu no. 112 N?iaeiiai Eiaaeno Oe?a?ie, i?e ?icaeya? ni?aae i?i ?ic??aaiiy oe?ao noa c'yniao? oaeoe?i? aca?ieie iia?o??y, a?eni? i?e?eie iiciao i?i ?ic??aaiiy oe?ao, aa?a ai oaaae iayai?nou iaeie?oiui? aeoeie e ?ioeo ianoaaei ?eooy ?ieia?ea ? ??iee. Noa iinoaiiaey? ??oaiiy i?i ?ic??aaiiy oe?ao, yeui aoaa anoaiiaeaii, ui iiaaeuoa ni?euia ?eooy iia?o??y ? caa?a?aiiy oe?ao noia?a?eei a ?ioa?anai iaiiai c ieo, ?ioa?anai a?oae, ui ia?ou ?noioia cia?aiiy. При постановлені рішення, суд враховує те, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому приходе до висновку про те, що сімя сторін розпалася остаточно та примирення бути не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] 5. пре розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з відповідач:-:::-: тулс зареєстровано шлюб 20.04.1996 року, актовий запис № 4. Від шлюбу мають трьох літай: енна Сергія, [INFO], доньку Єлизавету, [INFO] та т:т-:а [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось. Плюсні відносини припинили своє існування, спільне господарство не ведеться. Між ними втрачене почуття поваги та взаєморозуміння. Подальше спільне проживання та збереження шле-есу неможливі. В попередньому судовому засіданні позивач заявлені позовні Е»::Г;! підтримав, до викладених в позовній заяві пояснень доповнив, що наполягає на розірванні шлюбу, вказав, що примирення між ними не можливе. Просив витрат;: за розірвання шлюбу покласти на нього. Відповідачка в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнала і суду пояснила, що дійсно шлюбні відносини припинили своє існування, розірвання шлюбу у попередньому судовому засіданні не заперечувала. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить ле висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 20.04.1996 року, Виконкомом Седнівської селищної ради Чернігівського ранену. Чернігівської області, Україна, актовий запис № 04. Суд, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, прийшов до висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаємопорозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення у даній справі.

Outcome: approved