Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом та після уточнення позовних вимог просив ухвалити рішення яким, надати тлумачення п.п. 5.1.2, п. 10.4 Договору страхування № ДСНТ\\-2103504212 від 25.12.2006 року; визнати рішення [PERSON] «ТАС» щодо відмови сплати страхового відшкодування [PERSON] - безпідставним, та таким що порушує права [PERSON] як споживача страхових послуг; зобов'язати ЗАТ „Страхова Група «ТАС»" виконати зобов'язання передбачені п. 11.5.4 Договору добровільного страхування № ДСНТ\\-210350462121; стягнути з ЗАТ „Страхова Група «ТАС»" на користь Відкритого Акціонерного Товариства «Державний ощадний банк України» 233 879 грн., при цьому обґрунтовуючи свої вимоги наступними обставинами. Як зазначає позивач [PERSON], 25.12.2006 року між ним та СГ «ТАС» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № ДСНТ\\- [NUMBER] (надалі Договір), а саме автомобілю марки СНКУ8ЬЕЯ 300 С , 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], кузов 1СЗУ8ВЗК06У168866. Відповідно до п. 5.1.2 Договору в перелік страхових випадків входило незаконне заволодіння транспортним засобом у будь - якому місці знаходження. [PERSON] сума за умовами п. 6.1. складала 259 865, 00 грн., тобто покриття повної вартості автомобіля. Франшиза для страхового випадку, передбаченого п. 5.1.2. Договору складає 10%. Вигодонабувачем за зазначеним Договором є ВАТ «Ощадбанк» філія - Одеське міське відділення № 78X0313, оскільки зазначений вище автомобіль було придбано за кошти надані по кредитному договору № 998 від 25.12.2006 року, укладеному між ним - [PERSON] та ВАТ «Ощадбанк». 18.03.2007 року на автодорозі Біла Церква - Тараща, поблизу с. Шкарівка Білоцерківського району відбулося незаконне заволодіння застрахованого автомобілю. В той же день (18.03.2007 року) за телефоном 8 800 500 19 50 ЗАТ СГ «ТАС» було повідомлено про настання страхового випадку, передбаченого п. 5.1.2 Договору. 19.03.2007 року ним - [PERSON] особисто було подано в СГ «ТАС» заяву про страхову подію, передано другий комплект ключів від автомобіля, згодом, після знайдення на трасі Київ - [PERSON] технічного паспорту на автомобіль, останній також був переданий страховику. Неодноразово надавалися пояснення працівникам страхової компанії. Так у виконання обов'язків страхувальника, СГ «ТАС» було надано протокол едичного огляду встановлення факту вживання алкоголю і стану сп'яніння від 18.03.2007 року, згідно якого [PERSON] алкоголю не вживав, також була надана довідка № 1792 від 18.03.2007 року Білоцерківського РВ ГУ МВС України у Київській області про відкриття кримінальної справи № 03-8738 від 18.03.2007 року за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом. На час звернення до суду з позовом, кримінальна справа № 03-8738 від 18.03.2007 року за ознаками злочину передбаченого ст. 289 ч.З КК України зупинена, у зв'язку з не встановленням осіб які скоїли злочин. 17.03.2008 року на адресу СГ «ТАС» було надіслано претензію, оскільки протягом року не було надано жодного повідомлення, щодо прийнятого рішення по сплаті страхового відшкодування. На претензію СГ «ТАС» надала відповідь про відмову в сплаті страхового відшкодування. Причиною відмови у виплаті страхового відшкодування зазначено, що випадок з незаконним заволодінням застрахованого транспортного засобу не визнається страховим, оскільки в салон автомобіля було добровільно допущено третіх осіб, які незаконно заволоділи автомобілем, який без згоди із страховиком використовувався для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку (робота за договором перевезення, таксі). Як зазначив позивач, відмова страхової компанії була безпідставною, оскільки він дійсно є фізичною особою підприємцем, займався діяльністю, пов'язаною з перевезенням пасажирів, але для цієї мети в нього був пасажирський автобус Мерседес - Спринтер, який на момент розгляду справи є проданим. В якості таксі викрадений автомобіль ніколи не використовувався, угоди перевезення на автомобіль марки СНКУЗЬЕК. ніколи не укладалися, оскільки ця машина була сімейним автомобілем та занадто дорогою, щоб на неї перевозити пасажирів. Поїздка до Білої Церкви мала разовий та виключний характер з метою прогону нового автомобіля по трасі, та виручення приятеля. Пасажир, який перевозився, у викраденні авто участі не приймав, оскільки його, як і самого [PERSON] жорстоко побили, та увезли з собою невстановлені особи, які й викрали автомобіль, належний позивачу. Зазначені обставини були повідомлені страховику, але за хибним тлумаченням подій що сталися, у виплаті страховки було відмовлено, у зв'язку з чим позивач просить задовольнити заявлений ним позов у повному обсязі. Представник відповідача у особі ЗАТ „[PERSON] група „ТАС" заявлені позовні вимоги не визнав у повному обсязі, суду пояснив, що випадок, який стався з [PERSON] 18.03.2007 року не можна визнати страховим, оскільки позивач добровільно допустив у салон автомобіля третіх осіб, які незаконно заволоділи автомобілем СНКУЗЬЕК 300 С, держномер ВН 9762ВА, позивачем вчинено, без письмового погодження із страховиком зміну страхового ризику - використання застрахованого автомобіля для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку, також надання позивачем недостовірної інформації, щодо використання в якості таксі застрахованого автомобіля, а також допущена халатність - позивачем були залишені ключі в замку запалення автомобіля та залишено автомобіль не закритим при відсутності позивача у салоні у присутності інших осіб, що в свою чергу стало основною причиною викрадення застрахованого автомобіля. Представник третьої особи у особі ВАТ „Ощадбанку" - відносно позову [PERSON] вирішення справи залишив на розсуд суду. Заступник прокурора одеської області в особі відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського міського відділення ВАТ „Ощадбанк" звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором кредиту, в якому, після уточнення позовних вимог, просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь ВАТ „Ощадбанк" в особі філії - Одеське міське відділення № 7860 суму боргу за кредитом в розмірі 334 437, 23 грн., в тому числі залишок основного боргу по кредиту - 103 924 грн. 88 коп.; прострочена заборгованість по кредиту - 90 964, 42 грн., прострочена заборгованість по відсоткам - 88 228, 78 грн., при цьому обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Як зазначає прокурор, ВАТ „Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського міського відділення ВАТ „Ощадбанк" було укладено кредитний договір з [PERSON] № 998 від 25.12.2006 року на суму 259 864,88 грн. строком до грудня 2012 року. У забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному кредитному договору 25.12.2006 року було укладено з клімовим В.І. договір застави транспортного засобу марки СНКУЗЬЕК 300 С, 2006 року випуску, держномер ВН 9762ВА, належний заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РСА № 861316, виданого та зареєстрованого РЕВ -1 МРВ [PERSON] України в Одеській області 23.12.2006 року. ВАТ „Державний ощадний банк України" належним чином виконало свої зобов'язання по кредитному договору, а саме на особовий рахунок [PERSON] платіжним дорученням № 2531 від 25.12.2006 року було перераховано кредит в сумі 259 864 грн. 88 коп. Згідно з умовами кредитного договору № 998 від 25.12.2006 року позичальник [PERSON] зобов'язався погашати кредит щомісячно в сумі 5 414 грн. та сплачувати нараховані банком відсотки, проте в обумовлені кредитним договором строки [PERSON] своїх зобов'язань по поверненню кредиту не виконував, що стало причиною звернення до суду з позовом. В судовому засіданні представник прокуратури та представник ВАТ „Ощадбанк" заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], заявлений до них позов визнали частково, в частині залишку основного боргу по кредиту в сумі - 103 924, 88 грн. та простроченої заборгованості по кредиту - 90 964, 42, грн., суду пояснили, що отриманий кредит мав цільове призначення, а саме придбання автомобілю СНКУЗЬЕК 300 С, 2006 року випуску, зазначений автомобіль був застрахований у СГ „ТАС" КАСКО на повну вартість , в 2007 році, банку було сплачено повністю тіло кредиту за рік у розмірі 64 698 грн., так як було заплановано дострокове погашення кредиту. 18.03.2007 року автомобіль, придбаний за кредитні кошти було викрадено. Наступного ж дня страхова компанія та банк були повідомлені про подію що сталася. Вони - відповідачі 20.03.2007 року звернулися до банку з письмовою заявою, з проханням припинити нарахування відсотків за кредитом, оскільки користування кредитними коштами припинилося не по їх волі. Як зазначають відповідачі, у випадку своєчасної виплати страхового відшкодування СГ „ТАС" вигодонабувачу за договором страхування у особі ВАТ „Ощадбанк", розрахунок за кредитом був би проведений повністю, та залишилася ще сума у розмірі 5 782 грн. 63 коп. як надлишок, оскільки ними - відповідачами була проведена сплата кредиту в частині основного боргу за 2007 рік. Також відповідачі просять застосувати строки позовної давності передбачені ст. 258 ЦК України відносно вимоги про стягнення пені за кредитом. Представник ЗАТ „СГ „ТАС"", позов заступника прокурора одеської області підтримав, та просив його задовольнити. Суд, вислухавши сторони, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як встановлено в ході розгляду справи, 25.12.2006 року між [PERSON] та СГ «ТАС» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № ДСНТ\\-2103504212, а саме автомобілю марки СНКУЗЬЕК 300 С , 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], кузов 1СЗУ8ВЗР06У168866. Відповідно до п. 5.1.2 Договору в перелік страхових випадків входило незаконне заволодіння транспортним засобом у будь - якому місці знаходження. [PERSON] сума за умовами п. 6.1. складала 259 865, 00 грн., тобто покриття повної вартості автомобіля. Франшиза для страхового випадку, передбаченого п. 5.1.2. Договору складає 10%. Вигодонабувачем за зазначеним Договором є ВАТ «Ощадбанк» філія - Одеське міське відділення № 78\\0313, оскільки зазначений вище автомобіль було придбано за кошти надані по кредитному договору № 998 від 25.12.2006 року укладеному між [PERSON] та ВАТ «Ощадбанк». Пункт 10.4 Договору передбачає, що до страхових випадків не відноситься незаконне заволодіння ТЗ третіми особами, які добровільно допущені власником чи його довіреною особою в салон, або пошкодження чи знищення ТЗ при його використанні в якості таксі, якщо інше не передбачено Договором. Згідно п. 11.4.6. договору страхування - страховик має право повністю або частково відмовити у виплаті страхового відшкодування на підставі чинного законодавства України та у випадках, передбачених п.8.6.1 та розділом 5 та 13 Правил, та у разі невиконання вимог п. 11.3.2 цього договору. Згідно п. 10.1.13 договору страхування, до страхових випадків не відноситься і виплата страхового відшкодування не проводиться у разі халатності страхувальника щодо застрахованого транспортного засобу, зокрема залишення страхувальником відкритими (не закритими на замок() дверей або вікон транспортного засобу під час його зупинки або стоянки при відсутності водія у салоні автомобіля, залишення на видному місці у салоні транспортного засобу ключа (ключів) до цього транспортного засобу. Як встановлено в ході розгляду справи, з пояснень [PERSON], свідка [PERSON], матеріалів справи - [PERSON] вирушив у поїздку до м. Біла Церква у нічний час, з малознайомою людиною, під час перебування у передмісті Білої Церкви, зустрічався з невідомими людьми, при цьому залишав автомобіль з відкритими дверцятами та з заведеним двигуном, не оцінив належним чином усі ризики які мали місце, вартість автомобілю чим припустив халатне ставлення до свого майна, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, щодо необґрунтованості вимог, щодо виплати страхового відшкодування. Щодо надання тлумачення п.п. 5.1.2, п. 10.4 Договору страхування № ДСНТ/- [NUMBER] від 25.12.2006 року, суд вважає заявлені вимоги такими що підлягають задоволенню, оскільки це відповідає положенням ст. 213 ЦК України. Стосовно позовної заяви заступника прокурора Одеської області що стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON] за договором кредиту, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в ході розгляду справи, між ВАТ „Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського міського відділення ВАТ „Ощадбанк" було укладено кредитний договір з [PERSON] № 998 від 25.12.2006 року на суму 259 864,88 грн. строком до грудня 2012 року. У забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному кредитному договору 25.12.2006 року було укладено з [PERSON] договір застави транспортного засобу марки СНКУ8ЬЕК 300 С, 2006 року випуску, держномер ВН 9762ВА, належний заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РСА № 861316, виданого та зареєстрованого РЕВ -1 МРВ [PERSON] України в Одеській області 23.12.2006 року. Також виконання кредитних зобов'язань було забезпечено договором поруки № 998 від 25.12.2006 року, укладеним між ВАТ „Ощадбанк" та [PERSON] Стаття 611 Цивільного Кодексу України передбачає, що у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки встановлені договором. і V І % Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України - зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. Право кредитора вимагати дострокове погашення займу (кредиту) у випадку прострочення сплати чергової його частини передбачене ч 2 ст. 1050 Цивільного Кодексу України. З урахуванням викладеного суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню у частині стягнення залишку основного боргу по кредиту в розмірі - 103 924 грн. 88 коп., та простроченої заборгованості по кредиту в сумі 90 964, 42 грн. В частині стягнення пені в розмірі 51 319, 15 грн. суд, відповідно до положень ст. 267 ЦК України, застосовує позовну давність передбачену ст. 258 ЦК України та відмовляє в задоволенні зазначеної позовної вимоги, оскільки сплата кредиту відповідачами припинилася після подачі до банку заяви від 20.03.2007 року про викрадення автомобіля, позовна заява до Овідіопільського районного суду одеської області була подана 25.03.2008 року, тобто з перебігом річного строку позовної давності. Щодо стягнення відсотків за кредитом, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст. 536 ЦК України - за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Судом в ході розгляду справи було встановлено, що кредит наданий [PERSON] мав цільовий характер, а саме на придбання автомобілю, який було викрадено 18.03.2007 року. Оскільки зміст вищевказаної статті передбачає саме користування кредитними коштами, а не використання, як одномоментну дію, суд вважає, що з викраденням користування кредитом припинилося, поза волі боржника по кредитному договору. На підставі викладеного суд приходить до висновку щодо можливості часткового задоволення позову заступника Прокурора Одеської області.

Outcome: partial