Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-24 00:00:00

04 лютого 2010 року Фрунзенська районна у м. Харкові рада, як орган опіки та піклування, звернулися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], стягнення аліментів та призначення опікуна. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що відповідачі по справі мають малолітню доньку [PERSON], від виховання якої злісно ухиляються. Батьки з дитиною не спілкуються, участі у вихованні не беруть, матеріальної допомоги не надають, не цікавляться навчанням, станом її здоров'я. Згідно інформації адміністрації дитячої поліклініки № 7, дитина перебуває під наглядом фахівців з народження. Догляд за дитиною здійснює її баба [PERSON], [INFO], яка приводить дитину до поліклініки, купує необхідні ліки, виконує призначення лікаря. Згідно з інформацією дитячого навчального закладу № 393, який відвідує малолітня [PERSON] з 22.09.2008 року, [PERSON] вихованням та навчанням дочки не цікавиться, батьківські збори не відвідує. Вихованням та забезпеченням необхідних умов для життя та розвитку дитини займається баба [PERSON] За інформацією художнього керівника зразкового ансамблю танцю „Світанок", який відвідує малолітня [PERSON], з 01.09.2009 року мати жодного разу не приводила дочку на заняття, не цікавилась її успіхами. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], спеціаліст І категорії з питань попередження правопорушень та дотримання законодавства щодо дітей служби у справах дітей Фрунзенської районної у м. Харкові ради, яка представляла інтереси районної ради як органу опіки та піклування Фрунзенського у м. Харкові району, що діяла на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать відповідні дані, які знаходяться в матеріалах справи. В матеріалах цивільної справи міститься нотаріально посвідчена заява, відповідно до якої відповідач [PERSON] не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, просила суд не позбавляти її батьківських прав відносно доньки [PERSON], пояснивши суду, що вона не ухиляється від виховання дитини, купує дитині одяг, їжу, деякий час також відвідувала дошкільний навчальний заклад, де виховується [PERSON], проте через конфлікт з вихователями, останнім часом дійсно не відвідувала ДНЗ № 393. Третя особа [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі просила суд їх задовольнити. Присутній у судовому засіданні помічник прокурора Фрунзенського району м. Харкова [PERSON], підтримала позовні вимоги частково, не заперечував проти позбавлення батьківських прав [PERSON], щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] заперечувала, просивши суд в цій частині позовних вимог відмовити. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи, вислухавши думку прокурора, надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно свідоцтва про народження ([NUMBER]) батьками малолітньої [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON]. Малолітня [PERSON] мешкає разом із бабусею [PERSON] дідусем [PERSON] та матір'ю [PERSON] (довідка про склад сім'ї). Згідно повідомлення Комунальної установи охорони здоров'я „Міської дитячої поліклініки № 7", встановлено, що при зверненні до поліклініки з дитиною на прийом приходить бабуся [PERSON] Згідно повідомлення Харківського дошкільного навчального закладу № 393 Харківської міської ради Харківської області, встановлено, що зі слів вихователя [PERSON], [PERSON] не цікавиться вихованням доньки, не відвідує батьківські збори, вихованням та забезпеченням необхідних умов для життя та розвитку [PERSON] займаються виключно дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх батьківських має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті районної ради у своєму висновку від 22 січня 2010 року № 107/2/01-16 зазначала про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON]. Суд вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], оскільки крім вищенаведеного, в матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява, якою відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. На підставі викладеного суд приходить до висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] Що стосується відповідачки [PERSON], то остання у судовому засіданні пояснила, що вона не ухиляється від виховання дитини, купує дитині одяг, їжу, деякий час також відвідувала дошкільний навчальний заклад, де виховується [PERSON], проте через конфлікт з вихователями, останнім часом дійсно не відвідувала ДНЗ № 393, просила суд не позбавляти її батьківських прав. При позбавленні батьківських прав, суд повинен з'ясувати, які безспірні докази свідчать про ухилення від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини; у чому полягає винна поведінка відповідача у свідомому нехтуванні своїми обов'язками; умови проживання кожного з батьків дитини; чи вживалися до нього заходи реагування за заявами позивача в органи міліції; чи з огляду на інтереси дитини та конкретні обставини справи немає можливості попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання доньки. З'ясування цих обставин має істотне значення для правильного вирішення справи. Як роз'яснив Верховний Суд України у своєму Пленумі № 3 від 30.03.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавленням та поновлення батьківських прав" п. 18 зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Виходячи в вищевикладеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON], та вважає за необхідним винести попередження [PERSON], що в разі ухилення від виконання нею своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, вона може бути позбавлена батьківських прав. Відповідно до ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, які залишилися без батьківського піклування. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" дитиною-сиротою вважається дитина, в якої померли чи загинули батьки, а дитиною, позбавленою батьківського піклування, - дитина, яка залишилася без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнання батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошення їх померлими, відбування покарання в місцях позбавлення волі та перебування їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами внутрішніх справ, пов'язаним з ухиленням від сплати аліментів та відсутністю відомостей про їхнє місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки та безпритульні діти. Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги щодо позбавлення батьківський прав та позбавляє батьківських прав тільки відповідача [PERSON], позовні вимоги щодо встановлення опікунства, не можуть бути задоволені. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Проте в позові було заявлено вимогу про стягнення аліментів на користь майбутнього опікуна [PERSON]. Проте суд лишає батьківських прав тільки одного з відповідачів - [PERSON], і не лишає батьківських прав відповідачку [PERSON], не вирішуючи питання про встановлення опікунства у зв'язку з чим не вирішуючи питання про стягнення аліментів. Відповідачка [PERSON] не позбавлена можливості звернутися до суду з самостійним позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на її користь на утримання малолітньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: partial