Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-21 00:00:00

До суду з позовом звернулася [PERSON] до [PERSON] сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. В заяві вона вказує, що 10.12.2009 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 11 по вул Шевченка в с. Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, земельної ділянки розміром 0,2500 га наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд відповідно до Державного акту серії ЯЗ № 305816, земельної ділянки розміром 0,2202 наданої для ведення особистого селянського господарства відповіднодо Державного акту серії ЯЗ № 305817 виданих на ім'я іі батька, яку він за життя заповідав їй. Вона, як спадкоємиць по заповіту, своєчасно не подала заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору, через те, що мешкає в іншій області, а саме в м.Донецьку, та через поганий стан здоров'я. Позивач прохає 1216, 1233, 1228, 1268 ЦК України визнати за нєю право власності на вказаний будинок та земельні ділянки, як за спадкоємицею за заповітом. В судовому засіданні позивач позов підтримала і просить його задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] сільська рада Петропавлівського району Дніпропетровської області надала суду заяву про визнання позову і просить суд розглянути :праву у її відсутність. Суд вислухавши позивача, вивчивши позовну заяву і матеріали справи, вважає, до позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно листа № 177/01-14 від 08.07.2010 року приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу позивачу було відмовлено в оформлені спадщини через пропущення нею шестимісячного строку на звернення до ютаріальної контори. Також судом встановлено, що 10.12.2009 року помер [PERSON], батько позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-КИ 296581, виданого виконкомом [PERSON] сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 14.12.2009 року по актовому запису №102, який за життя склав заповіт, який був укладений і посвідчений 19.09.2006 року секретарем виконкому [PERSON] сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області за реєстровим № 154, згідно якого він заповів все належне йому майно де б воно не було та з чого б воно не складалося у власність доньці [PERSON], позивачу по справі. За життя померлому [PERSON]на підставі приватної власності належало наступне майно: житловий будинок № 11 по вул.Шевченко в с.Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, свідоцтво про право власності № 37 від 09.09.1988 року, зареєстроване в Павлоградському БТІ під реєстровим номером 10-37 від 09.09.1988 року, земельної ділянки розміром 0,2500 га наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд відповідно до Державного акту серії ЯЗ № 0,виданого 15.07.2009 року [PERSON] сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області за №010912900581, земельної ділянки розміром 0,2202 наданої для ведення особистого селянського господарства відповіднодо Державного акту серії ЯЗ № 1,виданого 15.07.2009 року [PERSON] сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області за №010912900580. Згідно копії свідоцтва про народження серії ІІІ-ЯР № 724532, виданого Червоногвардійським райбюро ЗАГС 20.11.1958 року актовий запис №1949 на ім'я [PERSON], її батьками значаться відповідно, батько-Нестеренко [PERSON], мати-Нестеренко Єфросінія Тихонівна. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-НО № 451533, виданого м.Донецьк Палас урочистих подій 18.09.1981 року актовий запис № 2091, [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] присвоєне прізвище «Папа». Своєчасно подати заяву про прийняття спадщини від померлого батька [PERSON] позивач не змогла через викладені вище причини. Інші спадкоємці: дружина померлого [PERSON] і син померлого [PERSON] відмовилися від належної їм спадщини на користь [PERSON], заяви укладені і посвідчені 21.07.2010 року секретарем Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області відповідно під №116 та № 117, позивачу по справі. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1268 цього ж Кодексу спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На день смерті [PERSON] проживав один, про що свідчить довідка №1104 від 29.06.2010 року, видана [PERSON] сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області. Отже, спадкоємців, які б проживали разом з померлим на день смерті і надалі залишилися проживати в цьому будинку фактично прийнявши спадщину не має. Позивачка [PERSON] Не відмовлялася від спадщини і фактично її прийняла, підтримувала будинок і земельну ділянку біля нього в належному стані, спачувала належні платежі. Відповідно до ч.4 ППВСУ «Про практику розгляду судами України справ про спадкування, передбачений ст.549 ЦК (ст.1270 ЦК в новій редакції) шестимісячний строк на прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його ппропуску. Якщо вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не передбачено законом або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частина 3 статті 1225 Цивільного кодексу України передбачає, що до спадкоємців житлового будинку... переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Отже судом встановлено, шо позивач [PERSON], фактично прийняла спадщину свого батька [PERSON] та володіє і розпоряджається вказаним вище житловим динком і земельними ділянками, на праві повного господарювання та оперативного управління з часу смерті [PERSON], тобто з 10.12.2009 року, і по цей день, авомірно і суд з цих підстав, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача. На'підставі ст.ст. 212-214 ЦПК України, 328, 1216, 1233, 1228, 1268, 1225 ЦК сраїни,

Outcome: approved