Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2006 року, від якого мають неповнолітню доньку Дарину, [INFO]. Спільне життя з відповідачем у них не склалось. На даний час їх сім"я розпалась, вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, спілкуються виключно по необхідності. Вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, збереження сім"ї є неможливим, від надання терміну для примирення відмовилась. Крім того пояснила суду, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, хоча працездатний. Тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, неповнолітню доньку залишити на проживанні з нею та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1\\З частки всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення донькою повноліття та по 400 грн. щомісячно на додаткові витрати на лікування дитини, оскільки дитина хворіє та потребує постійного лікування. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не заперечив проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу. Суду пояснив, що їх шлюб існує формально, перспектив для збереження сім»ї не вбачається. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав частково, не заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки Дарини в розмірі 1\\4 частки всіх видів його заробітку. В частині позовних вимог про стягнення аліментів в розмірі по 400 грн. щомісячно на додаткові витрати на лікування дитини просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає їх безпідставними. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2006 року, від якого мають неповнолітню доньку Дарину, [INFO]. Протягом тривалого часу сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, втратили один до одного почуття любові та поваги. На думку суду, надання терміну для примирення для сторін позитивних наслідків не принесе, перспектив для збереження сім"ї не вбачається. Тому суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.54 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до б років становить 557 грн., для дітей віком від 6 років до 18 років 701 грн. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що відповідач у добровільному порядку у належному розмірі коштів на утримання неповнолітньої доньки позивачу не надає, не допомагає їй створювати належні умови для розвитку природних здібностей дитини, працездатний, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Однак, розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача на думку суду є завищеним, документально не підтвердженим, тому з врахуванням вимог розумності та справедливості, у відповідності до вимог чинного законодавства та першочергово в інтересах дитини та обох сторін, до стягнення з відповідача підлягають аліменти на утримання дитини в розмірі по 1\\4 частці всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Що стосується позовних вимог позивача в частині стягнення додаткових витрат на лікування дитини в розмірі по 400 грн. щомісячно, суд вважає, що в цій частині вимог слід відмовити, оскільки відповідно до ч.1 ст.185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Оскільки позивачем не подано суду доказів того, що нею щомісячно витрачається на лікування дитини по 800 грн. додаткових витрат, які згідно вимог чинного законодавства повинні нестись обома батьками порівну, тому в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved