Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з названим позовом, в якому вказувала, що 09 листопада 2009 року відповідачку зараховано на посаду продавця магазину розташованого в с. Ожегівка Володарського району Київської області. 09 листопада 2009 року з відповідачкою було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Проведеною 06 березня 2010 року ревізією виявлена нестача підзвітних відповідачеві товарно - матеріальних цінностей в сумі 2 139 грн. 05 коп. Нестача виникла внаслідок того, що відповідач всупереч функціональних обов'язків, маючи умисел на розтрату ввіреного та перебуваю чого у її віданні чужого майна та з корисливих мотивів, розтратила із магазину товарно - матеріальні цінності на власні потреби. Позивачка просила суд стягнути з [PERSON] нестачу товарно - матеріальних цінностей в сумі 2 139 грн.05 коп. Позивачка до суду подала заяву, в якій просила справу за її позовом до [PERSON] розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка позов визнала частково в сумі 1500 гривень, зазначивши, що недостача в магазині є не 2 139, 05 грн., як зазначила позивач, а 1500 гривень, докази на спростування позовних вимог не надала, пояснити як виникла в неї недостача не змогла. Заслухавши пояснення відповідача, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 09.11.2009 року [PERSON] зарахована на посаду продавця магазину розташованого в с. Ожегівка Володарського району Київської області. 09 листопада 2009 року з відповідачкою було укладено договір про повну матеріальну відповідальність (а.с.5). Проведеною 06 березня 2009 року ревізією виявлена нестача підзвітних відповідачеві товарно - матеріальних цінностей в сумі 2 139 грн.05 коп. (а.с 6-20). Нестача виникла внаслідок того, що відповідач всупереч функціональних обов'язків, маючи умисел на розтрату ввіреного та перебуваючого у її віданні чужого майна та діючи з корисливих мотивів, розтратила із магазину товарно - матеріальні цінності на власні потреби. Позивачка до суду надала доказ того, що сума 2 139 грн. 05 коп. є недостача підзвітних товарно - матеріальних цінностей без урахування боргу за електроенергію (а.с. 28-38). Відповідно до ст. 130 Кодексу Законів про працю, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями(бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Згідно вимог ст. 132 Кодексу Законів про працю України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Відповідно до ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. В силу вимог, передбачених ст. 135-1 КЗпП України, Письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Статтею 136 КЗпП України передбачено, що покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Таким чином, суд прийшов до переконання, що вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved