Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-13 00:00:00

05 травня 2010 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Харківський завод електроапаратури», в якій просить зобовязати відповідача видати документи на закріплення за нею кімнати 707 в будинку 193 корпус 2 по вул. Клочківській в м. Харкові, який має статус гуртожитку. Позивач подала заяву про уточнення позовних вимог та просила зобовязати Державне підприємство Харківський завод електроапаратури укласти із нею договір найму кімнати 707 в будинку 193 корпус 2 по вул.Клочківській в м.Харкові, який має статус гуртожитку , видати ордер на вказану кімнату. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28.07.1980 року вона була прийнята на роботу на ДП «Харківський завод електроапаратури», де працювала на посаді випробувача деталів та приладів до 03.08.2005 року. Після прийняття на підприємство, їй надали право зайняти ліжко-місце в гуртожитку за адресою: м.Харків, вул.Клочківська, буд.193, корп.2, кімната 707. В 1996 році в звязку з тим, що сусідів по кімнаті не було і вона фактично проживала в кімнаті одна, їй адміністрація підприємства дозволила користуватися одноосібно кімнатою і відкрила на її імя особистий рахунок для сплати комунальних послуг за всю кімнату. В 2010 році керівництво підприємства повідомило про те, що з будинку знімається статус гуртожитку, а для зняття статусу гуртожитку з кімнати з наступним закріпленням її за нею по договору найму, вона повинна надати ордер. Ордер при вселенні підприємство їй не надавало. Таким чином, фактично адміністрація підприємства надала позивачу в одноосібне користування кімнату, а документів не надало. В 2010 році вона звернулася з заявою до виконуючого обовязки генерального директора підприємства із проханням надати ордер на кімнату, проте адміністрація порадила звернутись до суду. В судовому засіданні позивач та її представник, [PERSON], залучений в якості представника за усним клопотанням позивача, підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі з урахуванням обставин, викладених в обґрунтування позову. Представник відповідача - Державного підприємства «Харківський завод електроапаратури» [PERSON], який діє за довіреністю, позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, про що надав заяву та докази в обґрунтованості позиції позивача- витяг з рішення адміністрації та профспілкового комітету ДП «Харківський завод електроапаратури» , довідку з відділу кадрів щодо працевлаштування позивача на підприємстві. Суд, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, вислухавши пояснення позивача та представників сторін, вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 4 ст.. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.І ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до ст.9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Статтею 63 ЖК України встановлено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Згідно зі ст.129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Крім того, у відповідності до вимог ст.125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років. У відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З наявних в матеріалах справи доказів та пояснень представників сторін вбачається, що позивач відпрацювала на ДП «Харківський завод електроапаратури» понад десять років, відповідачем було надано в одноосібне користування кімнату 707 в м.Харкові по вул.Клочківській, буд.193 в корпусі 2. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved