Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

24.03.2010р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що народилася у 1938 році і, відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни", відноситься до цієї категорії громадян та має право на отримання надбавки до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.01.06 року. Дію цього положення Закону щодо підвищення пенсії було призупинено Законами „Про Державний бюджет України на 2006 рік" та „Про Державний бюджет України на 2007 рік", проте рішенням Конституційного Суду України № 6 рп/2007 від 09.07.07 року визнано неконституційними відповідні норми Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік". Але відповідач доплату до пенсії їй, як дитині війни, не здійснював, починаючи з 2006 року. Тому позивач просить визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного Фонду України в м. Бердянську, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату доплату до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, визначеною ст. 28 ЗУ « Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» за період з 24.03.2007 року по день винесення судового рішення, та зобов'язати відповідача здійснювати такі нарахування та виплати в подальшому. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. В попередньому судовому засіданні просила розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Просить провадження у справі закрити, оскільки позивач зверталася до суду з таким же позовом в порядку адміністративного судочинства і постановою суду від 21.05.2009р. були частково задоволені її вимоги і зобов'язано пенсійний фонд нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії за період з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. У задоволенні позовних вимог за 2006,2007 роки позивачу було відмовлено. Вивчивши матеріали справи, аналізуючи надані в справі докази, суд дійшов висновку про наступне. Позивач є пенсіонером та має статус дитини війни, що підтверджується наявним у неї посвідченням та не заперечується відповідачем. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195, який набрав чинності 01.01.06 року, дітям війни пенсія підвищується на 30 % мінімального розміру пенсії за віком. Судом встановлено, що позивач дійсно зверталася до суду з позовом до УПФ про зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату доплати до пенсії як дитині війни за період з 2006-2008р. у сумі 4471,20 шрн. Рішенням суду від 21.05.2009р. позов був задоволений частково. Зобов'язано УПФ в м. Бердянську здійснити перерахунок та виплату доплати до пенсії відповідно до положень ст. 6 ЗУ « Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. У задоволенні позову про зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу доплати до пенсії як дитині війни за період 2006-2007рр. було відмовлено з підстав пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду, встановленого ст. 100 КАС України. Зараз позивач звернувся до суду з позовом в порядку цивільного судочинства. Нормами ЦПК встановлений загальний строк позовної давності у три роки. За таких обставин суд не може визнати ці позови тотожними, а тому клопотання відповідача про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Статтею 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» встановлено, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Відсутність коштів на виплату грошової допомоги не позбавляє осіб, яким вона повинна виплачуватись, права на таку допомогу. Законом «Про соціальний захист дітей війни» не передбачено обмеження таких виплат наявністю певних коштів чи фінансування. Законами України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» і «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було зупинено дію положень окремих законів в частині надання пільг, гарантій, компенсацій окремим категоріям громадян. Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року визнано неконституційними норми відповідних статей Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України №107-VІ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст статті 6 Закону України №2195-ІV викладено в наступній редакції: дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Проте, Рішенням Конституційного суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» N 107-VІ від 28 грудня 2007 року щодо викладення положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195-ІV в новій редакції. Згідно з ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, вимоги позивача про здійснення перерахунку та виплати доплати до пенсії за 2006 рік та у за період з 24.03.2007р. по 09.07.2007р. задоволенню не підлягають, оскільки дія ст. 6 Закону України №2195-ІV у ці періоди була призупинена. Дія ст. 6 Закону України №2195-ІV була відновлено з 09.07.2007р. і діяла до 31.12.2007р., а також відновлена з 22.05.2008р. і до цього часу не припинялася і не скасовувалася. Відповідач повинен був провести підвищення пенсії у збільшеному розмірі починаючи з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., і з 22.05.2008р. Ст. 62 ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність затверджений у наступному розмірі: з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня -411 гривень. Ст. 58 ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на 2008 рік затверджений у наступному розмірі з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн. Ст. 54 ЗУ «Про державний бюджет України на 2009 рік» встановлено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, в розмірах, що діяли у грудні 2008 року (498,00 грн). Ст. 52 ЗУ «Про державний бюджет України на 2010 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність затверджений у наступному розмірі: з 1 січня - 695 гривень, з 1 квітня -706 гривень, Як вбачається з наданих відповідачем довідок, позивачу доплати до пенсії, як дитині війни, у 2007 році не здійснювалося, а у 2008-2010 роках виплачувалася доплата у розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Вищенаведені висновки свідчать, що відповідач діяв не у спосіб передбачений чинним законодавством на певний період часу, рішення Конституційного суду не виконував, що стало причиною звернення позивача до суду. Оскільки позивачу відмовлено в нарахуванні та виплаті передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» щомісячного підвищення пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, що також не спростовується і відповідачем, зазначені дії відповідача є протиправними та суперечать чинному законодавству, а тому права позивача підлягають відповідному захисту. Не можуть бути задоволені вимоги позивача, щодо зобов'язання здійснення нарахування та виплати такої доплати до пенсії у майбутньому, оскільки відсутні факти порушення пенсійних прав позивача в майбутньому.

Outcome: partial