Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-09 00:00:00

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що вони з відповідачем перебувають у І зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2003 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем у них не склалось. На даний час їх сімя розпалась, вони хоча проживають разом, однак не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, спілкуються виключно по необхідності. Вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, збереження сімї є неможливим, від надання терміну для примирення відмовилась. Крім того пояснила суду, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча працездатний, працює офіційно та отримує стабільну заробітну плату. Тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем,неповнолітнього сина залишити на проживанні з нею та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1\\3 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення сином повноліття. Відповідач в судове зсідання не заявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи по суті суду не подавав. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги і підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2003 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Протягом тривалого часу сторони хоча і проживають разом, однак не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, втратили один до одного почуття любові та поваги. На думку суду, надання терміну для примирення для сторін позитивних наслідків не принесе, перспектив для збереження сімї не вбачається. Крім того, неявку відповідача в судове засідання суд розцінює як не бажання з його боку зберегти шлюб та сімю. Тому суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до, ст.54 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 557 грн., для дітей віком від 6 років до 18 років 701 грн. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що відповідач у добровільному порядку у належному розмірі коштів на утримання неповнолітнього сина позивачу не надає, не допомагає їй створювати належні умови для розвитку природних здібностей дитини, працездатний, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Однак, розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача на думку суду є надто завищеним, документально не підтвердженим, тому з врахуванням вимог розумності та справедливості, у відповідності до вимог чинного законодавства та першочергово в інтересах дитини та обох сторін, до стягнення з відповідача підлягають аліменти на утримання дитини в розмірі по 1\\4 частці всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного, віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved