Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20.11.2004 року, від якого мають неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначає, що причиною розпаду сімї є негативна поведінка відповідача, який неодноразово безпричинно затівав скандали та сварки, бив її та ображав нецензурними словами, зловживав спиртними напоями. Вважає, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе. Дітей просить залишити на вихованні з нею, на відповідача покласти судові витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу. В судове засідання позивачка не зявилася, направила до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, на розлученні наполягала. Відповідач в судове засідання не зявився. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд, за письмовою згодою позивачки, вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.11.2004 року (а.с.4), від якого мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] (а.с.6), та [PERSON], [INFO] (а.с.5). Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачкою та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що вони спільно не проживають і не підтримують шлюбних відносин, які поновлювати наміру не мають. В попередньому судовому засіданні позивачка наполягала на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сімї неможливим. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітніх дітей, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Синів, [PERSON] та [PERSON], суд залишає на вихованні з позивачкою за її клопотанням, оскільки спору про це у сторін не виникло. Враховуючи те, що позивачка сплатила судові витрати при подачі позову і не наполягає на їх відшкодуванні, просила в судовому засіданні покласти витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС на відповідача, суд звільняє позивачку від сплати цих витрат і покладає сплату державного мита в сумі 17 грн. на відповідача.

Outcome: approved