Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, вказуючи на те, що 05 жовтня 2008 року між ним та відповідачем був укладений договір зберігання. Згідно вказаного договору він передав, а СФГ «Людмила», в особі голови [PERSON], прийняло на зберігання 19,9 тон соняшника. У жовтні 2008 року дізнався від [PERSON], що його соняшник разом із соняшником СФГ «Людмила» був вилучений державним виконавцем, з метою погашення боргів господарства перед кредиторами, однак останній пообіцяв повернути майно після збору врожаю 2009 року, але до теперішнього часу свою обіцянку не виконав. Вказуючи на те, що відповідач не виконав умови договору та ухиляється від повернення майна, переданого йому на зберігання, посилаючись&nbsp;на ст.ст.3,4&nbsp;ЦПК&nbsp;України,&nbsp;ст.ст. 202,207,208,623,936,937,938,950,951 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, завдану втратою майна за договором зберігання у розмірі 60695 гривень та судові витрати по справі у розмірі 727 гривень. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача по справі [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав частково, при цьому не заперечував той факт, що 05 жовтня 2008 року СФГ «Людмила» прийняло від позивача по справі 19900 кг. насіння соняшника на зберігання. Однак розмір шкоди визначений позивачем в позові не відповідає дійсній вартості майна переданого на зберігання, оскільки насіння соняшника було не належної якості (підвищеної вологості та сорності). Прийняте на зберігання від [PERSON] майно в наявності відсутнє в зв`язку з його відчудженням, разом з насінням соняшника СФГ «Людмила», державним виконавцем, з метою погашення боргів СФГ «Людмила». Третя особа по справі на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог Відділ державної виконавчої служби Юр`ївського районного управління юстиції в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явилася. Стосовно заявлених позовних вимог пояснень не надала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд знаходить встановленими наступні обставини: - згідно договору зберігання від 05.10.2008 року (а.с.7), [PERSON] передав, а СФГ «Людмила», в особі голови [PERSON], прийняло на зберігання 19,9 тон насіння соняшника; - згідно копії акту опису й арешту майна від 10.10.2008 року серії АА №904687 (а.с.28-31), державним виконавцем було описано та накладено арешт на майно яке знаходилося у боржника (СФГ «Людмила»), а саме на насіння соняшника, в кількості 100 тон, в рахунок погашення боргів СФГ «Людмила» перед кредиторами. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією порушують цивільні права та обов`язки. Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України передбачається, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст.ст. 202, 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин має вчинятися у формі встановленій законом. Згідно ст.937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених ст.208 ЦК України. Пункт 2 ч.1 ст.208 ЦК України встановлює ;необхідність письмової форми правочину, що вчиняється між фізичною та юридичною особами. Згідно ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, ;що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). tyle="font-family:Times New Roman;tag3:13pt;">При цьому застосовуючи вимоги ст. 937 ЦК України, згідно якої письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання підтверджується розпискою, квитанцією чи іншим документом, підписаним зберігачем, суд вважає, що договір складений на бланку для оформлення рахунків для оплати товарів чи послуг, який міститься в матеріалах справи, підписаний від&nbsp;імені СФГ «Людмила» [PERSON] та [PERSON], підтверджує дотримання належної&nbsp;письмової форми укладення договору.<span align="justify" style="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;"> Відповідно до ч.1 ст.936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.tify" style="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;"> Згідно ст.950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. При цьому п.1 ч.1 ст.951 ЦК України встановлює, що збитки завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) речі відшкодовуються зберігачам у розмірі її вартості. Згідно ч.3 ст.623 ЦК України збитки, завдані порушенням&nbsp;зобов`язання, визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому згідно інформації по цінах на зернові, наданої управлінням агропромислового розвитку Юр`ївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, станом на 11.03.2010 року вартість соняшника коливається від 3050 гривень до 3130 гривень за одну тону (а.с.5); згідно листа ООО «Павлоградзернопродукт» (а.с.6), закупівельна ціна соняшника складає 3000 гривень за одну тону. Доводи представника відповідача стосовно того, що передане СФГ «Людмила» насіння соняшника було не належної якості, а від так мало нижчу вартість, ніж&nbsp;вказував позивач&nbsp;суд до уваги не приймає, оскільки дане в судовому засіданні об`єктивно нічим не підтверджено.tag3:12pt;"> an> Суд також зазначає, що вина відповідача у втраті переданого йому на зберігання майна підтверджена в судовому засіданні копією акту про часткове виконання рішення суду, від 22.10.2008 року (а.с.63) з якого вбачається, що останнім добровільно передані кошти, в рахунок погашення боргів СФГ&nbsp;«Людмила», отримані від реалізації насіння соняшника в кількості 100 тон, арештованого та описаного державним виконавцем 10.10.2008 року. Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає, що позовні вимоги позивача на суму 60695 гривень повністю підтверджені та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved