Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Бершадського району про розподіл спадкового майна, стверджує, що після смерті [PERSON], яка померла 15 березня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18.03.2002 року, він має право на отримання спадщини в порядку спадкування за законом. Спадковим майном є 1/5 частина житлового будинку та господарських споруд в с. Яланець, Бершадського району Вінницької області, вул. Чапаева, №59. Він є спадкоємцем по закону на майно померлої, але належним чином оформитись в правах спадкоємця позбавлений можливості, оскільки нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно з тих підстав, що він не прийняв спадщину та не являюсь спадкоємцем ні по закону ні по заповіту. З даною відмовою він не згоден зі слідуючих підстав. Згідно ст. 1268 ч. З ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради №156 від 10.02.2010 року він постійно проживав із покійною [PERSON] на момент її смерті, тому вважаєтьсь таким, що прийняв її, крім того від спадщини в шестимісячний строк не відмовився. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Він проживав з покійною [PERSON] однією сімєю з 1991 року і до її смерті, вони були повязані спільним побутом, так як були співвласниками будинку, то мали взаємні права та обовязки по його утриманню та користуванню ним, що підтверджую довідкою [PERSON] сільської ради №156 від 10.02.2010 року та виписками з по господарської книги [PERSON] сільської ради за період з 1991 року по 2005 рік. Оскільки він постійно проживав зі спадкодавцем однією сімєю більше пяти років до часу її смерті, тому вважається таким, що прийняв спадщину, є спадкоємцем четвертої черги за законом, а значить за ним має бути визнано право власності на спадкове майно. Позивач [PERSON] позов підтримав та просить його задовольнити, про що надав суду письмову заяву. Відповідач [PERSON] сільська рада позов визнала повністю, про що надала суду письмову заяву, просить справу розглянути у відсутність її представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити згідно з вимогами ч. 4 ет. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved