Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 17 вересня 1994 року вона уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований Чмирівською сільською радою Старобільського району Луганської області за актовим записом № 24. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. За час шлюбу ними як подружжям було придбано житловий будинок № 121 по вул. Повітрянофлотській в с. Чмирівка Старобільського району Луганської області, вартість якого становить згідно довідки характеристики будинку 193914 гривень. Угоди про поділ спільного майна подружжя вони не укладали, про порядок розподілу майна добровільно вони домовилися не можуть. 03.09.2009 року вони з відповідачем розлучилися, і відповідач змусив її виїхати з будинку. Тому вона вважає, що дії [PERSON] суперечать діючому сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба та інше) самостійного заробітку (доходу). На підставі ч. 1 ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, належного їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно до ч. 1 ст. 70 СК України, при поділі майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка рівні, якщо інше не передбачено домовленістю між ними та шлюбним договором. На підставі ч. З ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним мешкають діти, а також непрацездатні повнолітні син, донька, за умови, що розмір аліментів, які вони отримують, недостатній для їх забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно із п. 30 Постанови ПВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч. 2-3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей. Також на підставі ч. 1 ст. 71 СК України, майно яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, розподіляється між ними в натурі. Якщо дружина або чоловік не домовилися про порядок розподілу майна, спір може бути вирішений судом, алезаконодавству, яке регулює даний вид правовідносин. Оскільки згідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної при цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, які мають суттєве значення. Таким чином, вона просить суд поділити спільне з відповідачем майно в натурі з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей, які мешкають з нею та повністю знаходяться на її утриманні. З урахуванням результатів експертизи, вона просить суд визнати за нею право власності на квартиру № 1, яка вказана в висновку експерта, а також враховуючи, що з нею проживають двоє неповнолітніх дітей, які повністю знаходяться на утриманні, а це навчання, одяг, їжа. Також просить врахувати, що в неї дуже здатні діти, старший син займається танцями, боротьбою, тому постійно їздить на змагання, також вони перейшли в іншу школу, і там йому необхідний репетитор по англійській мові, донька хоче займатися музикою. Тому вона просить суд на підставі ч. З ст. 70 СК України збільшити п частку с спільному сумісному майні подружжя та визнати також право власності ви додаткові дві дитячі кімнати на другому поверсі, які необхідні дітям для займання уроками, оскільки у дітей досить значна різниця в віці, вони різностатеві, а тому вони не можуть знаходитися в одній кімнаті. В замін цих кімнат, вона може віддати відповідачу усі прибудинкові побудови. А також просила суд стягнути з відповідача на її користь витрати повязані з оплатою державного мита та витрати на ІТЗ судового розгляду. У судовому засіданні позивачка [PERSON] свій позов підтримала повністю та доводи викладені в позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що він згоден із тим, що необхідно поділити спільне сумісне майно, але так, як це вказано експертом у висновку. Просить суд виділити йому квартиру № 1 відповідно до висновку експерта, а позивачці виділити квартиру № 2, оскільки там більше жилих кімнат і дітям вдосталь буде міста. До того ж до квартири № 1 відходять сараї в яких знаходяться його домашні тварини. Він позивачці сплачує аліменти за рішенням суду і навіть більше, тому вважає, що це є достатньо для дітей, як це передбачено діючим законодавством. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що позивачка просить виділити їй 1\\2 частину житлового будинку, а також збільшити її частину в цьому майні, оскільки з нею проживають різностатеві діти, відповідно до ч.З ст. 70 СК України виділити їм по окремій кімнаті для духовного розвитку, так як войн займаються в різних гуртках. Однак, вимоги позивачки суперечать законодавству, а саме відповідно до ч.І ст. 70 СК України - в разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Якщо відповідно до вимог позивачки їй виділити квартиру № 1 та дві кімнати з квартири № 2 для дітей, відповідачу виділити частину сараю, то буде порушений принцип рівності, так як відповідні буде позбавлений житла. Ч. З ст. 70 СК України передбачає збільшення частини одного і подружжя з яким проживають діти, при умові, що розмір отримуваних ними аліментів недостатній для забезпечення їх фізичного, духовного розвитку та лікування. Слід зазначити, що збільшення розміру частини одного з подружжя в спірному майні поєднується лише і випадками стягнення аліментів на дитину, тобто вищезазначена форма містить імперативний характер і розширеному тлумаченню не підлягає. Відповідач виплачує аліменти в розмірі 500 гривень щомісяця, тобто навіть більше чим встановлено рішенням суду. Відповідно до сі. 182 СК України - розмір аліментів встановлюється з урахуванням стану здоровя ш матеріального становища дитини та платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів ш одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дії гпи відповідного віку. Таким чином, при призначенні розміру аліментів були враховані усі вимоги вищезазначеної норми та розмір аліментів, який навіть перевищує встановлю мінімум. Якщо позивачка несе додаткові витрати, то вона має право звернутися до суду позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, відповідно до ст. 185 України. Крім цього розмір аліментів може бути збільшений, відповідно до ст. 192 СК України, в передбачених законом випадках. Позивачка не зверталася до суду з позовом ц збільшення розміру аліментів чи стягнення додаткових витрат на утримання дитини, вимоги про виділення їй додаткових кімнат для дітей, відносяться саме до положень ст.ст. 185, 192 СК України. Крім цього, як було зазначено раніше, при розгляді справи про поділ майна в іншому складі суду, позивачка та відповідач уклали угоду, відповідно до якої відповідач сплатив позивачці за майно, яке знаходиться в будинку, а саме: комунікації, меблі, газове обладнання, на суму 25 000 грн. Все вищезазначене майно знаходиться в квартирі № 1, тому він вважає, що ця квартира повинна бути виділена відповідачу, окрім цього в квартирі № 2 є три жилі кімнати, тому діти можуть мати окремі кімнати, тому квартиру № 2 потрібно виділити позивачці. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбу з 17 вересня 1994 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 63). Сторонами шлюб розірвано 03.09.2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 9). Згідно технічного паспорту на житловий будинок № 49 по вул. Повітрянофлотська в с. Чмирівка Старобільського району право власності зареєстровано на [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частини на підставі договору купівлі продажу від 13.07.2006 року № 2589, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони придбали спірний будинок, який розташований за адресою вул. Повітрянофлотська, 49 в с. Чмирівка Старобільського району Луганської області. Суд встановив, що у відповідності до вимог ст.ст. 60-61 СК України спірний будинок був придбаний під час шлюбу сторін і є спільною сумісною власністю подружжя. Вартість сумісного майна подружжя, вказаного вище і придбаного за час шлюбу підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи № 999/23 від 11.06.2010 року, яка складає 228416 грн. Ця вартість сумніву у суду не викликає. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом, що в грошовому еквіваленті становить по 114208 грн. (228416 : 2). Згідно із ч.І ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не бере до уваги вимоги позивачки про виділ їй в натурі, крім квартири №1 спірного будинку, додатково двох дитячих кімнат, які за висновком судової будівельно- технічної експертизи № 999/23 від 11.06.2010 року знаходяться в квартирі №2, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду, частка може бути збільшена одного із подружжя за умов, що: 1) з нею проживають діти, повнолітні син дочка, які є непрацездатними; 2) дана особа не отримує аліментів або їх розмір є недостатнім для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування. Отже, збільшення частки майна на користь того з подружжя, з ким проживають діти, можливе за наявності певної умови - якщо розмір аліментів, які така особа одержує, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та її лікування. За змістом ст.ст. 181, 182, 183, 184, 189 СК України аліменти - кошти на утримання дитини, розмір яких визначається між батьками чи за рішенням суду. Судом встановлено, що відповідачем своєчасно сплачуються аліментні платежі на користь позивачки на утримання спільних дітей, які не менше встановленого законом мінімуму. Судова практика свідчить про те, що самого факту проживання дитини з одним із подружжя недостатньо для збільшення його частки. Посилання позивачки про збільшення частки за рахунок того, що діти різної статі і займаються спортом, танцями та музикою, суд не бере до уваги, оскільки частка може бути збільшена лише за наявності двох умов, передбачених ч. З ст. 70 СК України. Таким чином, в цій частині вимог позивачки відмовляє за необгрунтованністю. В частині позовних вимог про виділ квартири №1 спірного будинку, яка обладнана всіма зручностями, суд приходить до висновку про виділ цієї квартири саме позивачці, при цьому враховуєте, що діти проживають з позивачкою, що позивачка не працює. У звязку з цим, відповідачу суд виділяє квартиру №2 спірного будинку та споруди, які за висновком експертизи пропонуються до виділу володільцю квартири№2. Крім того, враховуючи, що висновком експертизи до квартири №1 спірного будинку, в якій знаходиться ванна кімната з туалетом, виділене приміщення -уборної літера «У», суд вважає за необхідне виділив володільцю квартири №2 уборну літери «У», вартістю 326 грн. Суд не приймає до уваги пояснення відповідача про виділ йому квартири №1 спірного будинку, оскільки дитячі кімнати, які бажає отримати позивачка, знаходяться в квартирі №2, та господарські будівлі, які йому необхідні для здійснення його діяльності, за результатами висновку судової будівельно-технічної експертизи № 999/23 від 11.06.2010 року знаходяться в квартирі №1. \\ Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ майна; подружжя. \\ Земельну ділянку, яка зайнята під будівлями та двором залишити в загальному користуванні, а земельну ділянку - город розділити, виділив в конкретне користування співвласників відповідно до розміру ідеальних долей. Оскільки, згідно з висновком експертизи вартість споруд виділених власнику квартира № 1 більше на 1406 від ідеальної долі, а вартість споруд виділених власнику квартира № 2 менше на 1406 грн. від ідеальної долі, суд вважає за необхіднене стягувати вказану різницю з власника квартирі № 1 на користь власника квартири № 2, враховуючи, що діти проживають з позивачкою, позивачка не працює. Відповідно до ч.І ст.88 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору за проведення судової- товарознавчої експертизи в розмірі 750 грн. судові витрати 1143 грн. 65 коп. на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial