Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради по наданню позивачу, як інваліду війни III групи, разової грошової допомоги до 5 травня в меншому розмірі, ніж у розмірі, передбаченому ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.93 року, зобов'язати відповідача перерахувати позивачу, як інваліду війни III групи, разову грошову допомогу до 5 травня передбачену ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.93 року за 2009 рік і зробити виплати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачена щорічна виплата до 5 травня разової грошової допомоги учасникам бойових дій, інвалідам війни III групи, у розмірі шести мінімальних пенсій за віком. У 2009 році разову грошову допомогу було виплачено позивачу у розмірі 380 гривень. Позивач вважає, що виплата належної суми даної допомоги у 2009 році має бути здійснена у розмірі 2988 грн., і просить зобов'язати відповідача перерахувати допомогу у розмірі шести мінімальних пенсій за віком з урахуванням виплачених сум. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, послався на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлений, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило, подані письмові заперечення (а.с.15-16). Суд ухвалив згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України розгляд справи проводити у відсутності представника відповідача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та інвалідом війни III групи, що підтверджується копіями посвідчень серії А № 117025 С (а.с.8) та серії Б № 298354 (а.с.9), а тому відповідно до ст.12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання щорічно до 5 травня разової грошової допомоги. Частиною 3 статті 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними. Судом встановлено, що позивач в 2009 році отримав щорічну разову допомогу до 5 травня у 2009 році в розмірі 380 грн. відповідно до. Постанова KM України від 18 березня 2009 року № 211 "Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Законів "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертв нацистських переслідувань". На час ухвалення даного рішення, частина 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (№ 3551-12 від 22.10.1993 року), викладена в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 р. № 367-14, та в редакції Закону України № 52-IV від 04.07.02р. - і є чинною. Правова позиція Конституційного Суду України щодо зупинення дії або обмеження пільг, компенсації і гарантій викладена в рішеннях Конституційного Суду України № 6 рп/2007 від 09.07. 2007 р. № 10-рп/2008 від 22.05.2008 p.. Рішення Конституційного суд;, України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Обов'язок виконання рішень Конституційного Суд; України є вимогою Конституції України (ч. 2 ст. 150). Постанова Кабінету Міністрів України від 18.03.2009 р. № 211, відповідно до якої проводилася виплата позивачу є підзаконним нормативним актом і вона суперечить Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в частині виплати разової грошової допомоги до 5 травня і ст. 22 Конституції України, а тому виходячи із пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, застосуванню в частині виплати щорічної разової допомоги до 5 травня підлягає саме Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і чинне законодавство про органи місцевого самоврядування, їх посадові особи відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідачем не надано суду доказів та не доведено правомірності свого рішення щодо нарахування та вплати [PERSON] разової грошової допомоги до 5 травня в меншому розмірі ніж у розмірі визначених ч.5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 37 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи і на користь держави судовий збір в сумі 08 грн. 50 коп..

Outcome: approved