Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача з вимогами про визнання за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами який розташований по вул. Головній, 70 в с. Крупянськ Герцаївського району. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вказаний житловий будинок було побудовано [PERSON] в 1967 році. 11 січня 2008 року її дід помер, після смерті якого відкрилася спадщина на все її майно, в тому числі й на вищевказане нерухоме майно. Як єдина спадкоємниця за заповітом, спадщину прийняла подавши заяву до Герцаївської державної нотаріальної контори. Через те, що спадкодавцем не було отримано за життя свідоцтво про право власності на вищевказане нерухоме майно, державним нотаріусом Герцаївської державної нотаріальної контори свою постановою від 26 березня 2010 року було їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в звязку з чим просила визнати за нею право власності на вищезазначене нерухоме майно. В судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги пославшись на обставини викладені в позовній заяві і просила їх задовольнити. Представник Великобудської сільської ради не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачки і в своєму поясненні послалася на те, що позивачка є єдиною спадкоємницею після смерті [PERSON] [PERSON] будинок померлого [PERSON] за даними погосподарської книги Великобудської сільської ради значиться побудованим у 1967 році. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали по справі, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню виходячи з наступного. Так, з матеріалів справи вбачається. що по вул. Головній, 70 в с. Крупянськ Герцаївського району розташоване домоволодіння, яке складається з житлового будинку та господарських споруд. Згідно довідки Герцаївської філії Чернівецького КОБТІ за № 104 від 29.04.2010 року, вказаний житловий будинок з господарськими спорудами належали [PERSON], однак право власності на них ні за кім не зареєстровано. Як випливає з витягу з погосподарської книги Великобудської сільської ради Герцаївського району, житловий будинок з господарськими спорудами якій розташований по вул. Головній, 70 с. Крупянськ Герцаївського району, зареєстрований у сільській раді за [PERSON] з 1967 року. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Зважаючи на те, що житловий будинок розташований в с. Крупянськ по вул. Головна, 70 Герцаївського району побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований з 1967 року в сільській раді за [PERSON], то з того часу останній був власником цього житлового будинку. 11 січня 2008 року спадкодавець [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерті видане виконкомом Великобудської сільської ради 8 липня 2008 року. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в т.ч. і на житловий будинок з господарськими спорудами. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК України). Спадкодавцем [PERSON] на випадок своєї смерті, 26 жовтня 2007 року було зроблено заповіт на імя позивачки, якій посвідчений секретарем Великобудської сільської ради Герцаївського району та зареєстрований в реєстрі за № 205, зі змісту якого вбачається, що до позивачки після смерті останнього переходить все майно яке належало йому на день смерті, де би вона не знаходилося і з чого би воно не складалося. Діючими нормами цивільного законодавства (ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України) передбачено, що спадкоємець, якій бажає прийняти спадщину, має протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини, подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за виключенням випадків, коли спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, котрий вважається таким що прийняв спадщину. Будь-яких даних про те, що заповіт зроблений спадкодавцем на користь позивачки змінений, скасований або визнаний недійсний судом не встановлено. Як встановлено судом, позивачка проживаючи на час смерті [PERSON] окремо від нього, 24 березня 2010 року звернулася до Герцаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті останнього, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №23246571 від 24 березня 2010 року. Рішенням Герцаївського районного суду від 12 квітня 2010 року позивачці було встановлено додатково один місяць строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] через поважність пропуску нею строку для прийняття спадщини. Інших спадкоємців яки би мали право на спадщину в т.ч. і обовязкову частку, після смерті [PERSON] судом не встановлено і вказане також підтверджується довідкою Великобудської сільської ради Герцаївського району від 16 березня 2010 року за № 85. Постановою державного нотаріуса Герцаївської державної нотаріальної контори від 26 березня 2010 року у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в якому проживав спадкодавець було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на них. За вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкодавцю [PERSON] належав вищезазначений житловий будинок, а позивачка як спадкоємець за заповітом в свою чергу прийняла спадщину після його смерті. На підставі ст.ст. 1222, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved