Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

Заявник, 14 квітня 2010 року [PERSON] звернувся в суд зі скаргою на неправомірні дії держвиконавця (посадової особи) районного відділу Державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 491360 від 15.08.2006 року, яку він- Муха В. С. отримав 22 березня 2010 року. Посилається на те, що держвиконавець наклав ареш на належне йому майно - автомобіль [NUMBER], без врахування того факту, що вказаний автомобіль є предметом договору застави від 27.07.2005 року по його кредитному договорі № 014\\4046\\73\\19648 від 26.07.2005 року в установі у Акціонерному поштово-пенсійному банку „Аваль (тепер „[PERSON] Аваль), та без відому і згоди заставодержателя, що є порушенням вимог ст. 52 Закону України „Про виконавче провадження. У судовому засіданні заявник просив поновити йому строк на оскарження постанови, визнати неправомірними дії посадової особи РВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 491360 від 15.08.2006 року як незаконну. При цьому, зазначив, що дана постанова було винесенна у процесі виконавчого провадження по виконавчому листу № 2-924, виданому Мукачівським міськрайонним судом 01.04.2003 року про стягнення з нього в користь [PERSON] аліментів, сума заборгованості по яким на момент винесення оскаржуваної постанови складала 440,00 гривень (надав документ на підтвердження суми заборгованості) без врахування того, що вартість арештованого майна у сонтю разів перевищела фактичну суму боргу по виконавчому листі. Представник РВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції [PERSON] в судовому засіданні, проти задоволення скарги заперечив, посилаючись на те, що держвиконавцем при винесенні оспорюваної постанови не порушено вимог закону та послався на те, що виконавче провадження взагалі передано до МВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції і він нічого суттєвого з приводу обставин винесення даної постанови пояснити не може. Представник МВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції [PERSON] в судовому засіданні, проти задоволення скарги та скасування постанови серії АА № 491360 від 15.08.2006 року заперечила, посилаючись нате, що 14 квітня 2008 року виконавче провадження по виконавчому листу 2-924, виданому Мукачівським міськрайонним судом 01.04.2003 року про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів, передано до МВ ДВС та зведено в виконавчі провадження по іншим виконавчим листам про стягнення з [PERSON] сум заборгованості, які є на виконання у МВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції. Крім того, зазначила, що на момент винесення даної постанови заборгованість [PERSON] по аліментах складала суму 440,00 гривень, тому і боло винесено постанову про ареш майна боржника. Заслухавши заявника, представників РВ та МВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції, вивчивши та перевіривши матеріали скарги наданими заявником доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на виконанні у РВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції (14 квітня 2008 року передано в МВ ДВС) знаходивсься виконавчий лист № 2-924, виданий Мукачівським міськрайонним судом 01.04.2003 року про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів. У процесі виконавчого провадження по стягненню з [PERSON] аліментів, державним виконавцем Сухан О. І. було винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 491360 від 15.08.2006 року (а.с 5). Оскаржувана постанова отримана заявником особисто 22 березня 2010 року після неодноразово звернення до відділів ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції. Як вбачається з ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 24.03.2010 року адміністративний позов [PERSON] до РВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції про скасування постанови - у відкритті провадження відмовлено за непідсудністю. Після сого звернувся в порядку цивільного судочинства. З даної постанови вбачається, що держвиконавець наклав ареш на майно, що належтить [PERSON], а саме: автомобіль марки „Дейво Г13110 Д. н. знак АО 4534 А В та причіп ПП 2.8, д.н.з. АО 2366ХХ. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії договору застави № 014\\4046\\73\\19648 від 26.07.2005 року (а.с.6) автомобіль на який накладено арешт, на момент накладення такого знаходився у заставі у Акціонерному поштово - пеисійному банку «Аваль» у забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №014/4046/73/19648 від 26.07.2005 року. З довідки наданої заявником про стан заборгованості по аліментам станом на 2006 рік сума такої склала 440,00 гривень, що визнано державними виконавцями в судовому засіданні. Суд вважає, що заслуговують на увагу посилання заявника про те, що державним виконавцем при винесенні даної постанови порушено ряд норм Закону України „Про виконавче провадження, оскільки опис і арешт майна проводився без попередньо надання права боржнику довбровільно вказати майно, на яке в межах суми боргу 440,00 гривень слід накласти стягнення, та те, що сума арештованого майна значно перевищила суму заборгованості. Крім того, держвиконавцем не враховано право заставодержателя на заставлене боржником майно та не доведено до відому заставодержателя майна про тарешт такого для зодоволення вимог стягувана, який не є заставодержатилем арештованого майна. Статтею 7 Закону України „Про виконавче провадження регламентовано, що державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які повиггні бути доведені дердавним виконавцем до відому сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією (ст.27 даного закону). Статтею 50 ЗУ „Про виконавче провадження передбачено, що стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника. У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення звертається також на належнеборжникові інше майно, за винятком майна, на яке не може бути накладено стягнення. Боржник має право вказати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу. При цьому, державний виконавець зобовязаний постанову про звернення стягнення на майно боржника, не пізніше трьох днів надіслати сторонам виконавчого провадження. Частинною сьомою цієї статті закону встановлено, що стягтнення на майно боржника звертається у розмірах і обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору. Статтею 52 ЗУ„Про виконавче провадження передбачено, що стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після некладення арешту на майно та розяснює заставодержателю його право на звернення до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту. Відомості про заставу рухомого майна державний виконавець може отримати у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (інструкція про проведення виконавчих дій п.п.5.3.9) Як встановлено судом, державним виконавцем (посадовою особою) РВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції, у процесі здійснення виконавчого провадження по виконавчому листу № 2-924, виданому Мукачівським міськрайонним судом 01.04.2003 року про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів, винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 491360 від 15.08.2006 року, а саме: автомобіль [NUMBER] та причіп ПП 2.8, д.н.з. АО 2366ХХ, що належтить [PERSON]. На момент винесання держвиконавцем вказаної постанови борг [PERSON] по аліментах складав 440,00 гривень, а частина арештованого майна (автомобіль [NUMBER]) знаходився у заставі в Акціонерному поштово-пенсійному банку „Аваль. Оскаржувана постанова винесена державним виконавцем (посадовою особою) РВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції, з порушенням вимог ст.ст. 7, 27, 50, 52 Закону України „Про виконавче провадження, з порушення прав та законних інтересів боржника та заставодержателя арештованого майна. Судом не встановлено жодних фактів чи доказів, які б спростовували чи заперечували доводи заявника та встановлене судом. При цьому суд, констатує, що заявником [PERSON] у судовому засіданні не піднімалося питання щодо законності чи незаконності накладення арешту на причіп ПП 2.8, д.н.з. АО 2366ХХ, що належтить останньому, тому дане питання не розглядалося, не досліжжувалося судом та не обговорювалося сторонами в судовому засіданні. За таких оставин справи суд, приходить до висновку що скарга підлягає задоволенню частково.

Outcome: approved