Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 07 травня 2010 року звернувся до Кодимського районного суду з позовом до [PERSON] про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на житловий будинок, розташований по вул.Леніна, б.4 в с.Загнітків Кодимського району Одеської області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі ордера адвоката, позов підтримав та пояснив, що 23 січня 2009 року позивач придбав у відповідача [PERSON] вказаний житловий будинок, що оформили у простій письмовій формі, домовившись про подальше нотаріальне посвідчення правочину. На виконання вказаного правочину позивач передав продавцю частину обумовленої вартості будинку у розмірі 10000 грн., останній передав йому будинок з усіма необхідними правовстановлюючими документами. Однак, до цього часу, відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, внаслідок чого позивач не може оформити будинок на своє імя. З цих підстав просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, пояснив, що дійсно взяв у позивача частину обумовленої вартості будинку у розмірі 10000 грн.. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів сторін та третіх осіб, відповідно до ч.4 ст.130 та ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити при попередньому розгляді справи з таких підстав. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 23 січня 2009 року позивач придбав у відповідача житловий будинок. На підтвердження вказаного правочину сторони у простій письмовій формі уклали договір купівлі (розписку), домовившись у подальшому укласти письмовий договір купівлі-продажу, який нотаріально посвідчити. На виконання вказаного правочину позивач сплатив відповідачеві частину вартості будинку, а відповідач передав йому будинок та документи на нього. Отже, відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України між сторонами внаслідок укладення угоди купівлі-продажу виникли відповідні цивільні права та обовязки. Як вбачається з пояснень представника позивача, сторони мали намір укладену угоду нотаріально посвідчити, тому такий договір відповідно до ч.1 ст.209 ЦК України підлягав нотаріальному посвідченню. Невиконання домовленості про нотаріальне посвідчення договору відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України може бути підставою для визнання його нікчемним. Проте, відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Наступного нотаріального посвідчення договору не вимагається. Згідно ст.638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами у належній формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні, є необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони досягнуто згоди. Судом встановлено, що сторони правочину - продавець і покупець - досягли згоди з усіх істотних умов купівлі-продажу вказаного будинку, зокрема - позивач передав продавцеві грошові кошти в сумі 10000 грн., що підтверджується письмовою розпискою, власноруч виданою відповідачем, та прийняв майно у своє володіння, а продавець прийняв гроші за будинок та передав його і правовстановлюючі документи на нього позивачеві, що свідчить про виконання сторонами вказаного правочину. Отже, суд вважає, що здійснений між сторонами правочин відповідав їх справжній волі, ними були виконані всі його істотні умови, а його нотаріальному посвідченню перешкоджає обставина, яка не залежить від волі позивача, зокрема ухилення від цього відповідача. Згідно ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved