Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, відносно неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], вказуючи, що відповідачка не займається вихованням дитини, ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Одночасно позивачка зазначає, що відповідачка не надає матеріальної допомоги дитині у звязку з чим просить стягнути з неї аліменти на утримання дитини у розмірів 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 1/3 прожиткового мінімуму на дитину даного віку . Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі не заперечує проти позбавлення її батьківських прав у відношенні її неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO] та стягнення з неї аліментів на його утримання. Представник третьої особи Виконкому Білгород-Дністровської міської ради, як органу опіки і піклування у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, але згідно наданої до суду письмової заяви просив розглянути справу у його відсутності та від імені третьої особи позовні вимоги підтримав. Відповідно до 4.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного . У судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON], [INFO], являється матірю неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], /свідоцтво про народження серії І-ЖД № 061439 місце реєстрації відділ реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 533/. Відповідачка проявляє байдужість до дитини, не цікавиться її життям, станом здоровя. Дитина хвора потребує постійного лікування та особливої уваги. Відповідачка залишає місце постійного проживання на 3-4 місяці. Постійного місця проживання не має. Єдиним доходом є державна допомога на дитину як матері-одиночці, але і її вона використовує не за призначенням. Не займається вихованням дитини, матеріально не забезпечує свою неповнолітню дитину . Вихованням, утриманням, розвитком та іншими проблемами дитини займається позивачка [PERSON], яка є бабусею дитини, що підтверджується висновком виконавчого комітету від 13.05.2005 року № 32/1463, довідкою про склад сімї ЖЕО №1 від 09.04.2010 року, довідкою ДДУ №2 «Буратіно» від 08.04.2010 року, заявами громадян [PERSON], [PERSON] [PERSON] Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Згідно висновку виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 13 травня 2010 року № 32/1463 виконком вважає доцільним в інтересах малолітньої дитини, позбавити батьківських прав відповідачку [PERSON], 24.06.1988 р. н., яка проживає: [INFO]. кв.207 по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобовязаний піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобовязаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобовязані поважати дитину. Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27.02.1991 року держави - учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.166 Сімейного Кодексу України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначені розміру аліментів на дитину судом враховуються обставини зазначені ч.1 ст.182 СК України , та відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.ст. 181 ч.3, 183 ч.1 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку одного з батьків , яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на зазначене вище суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані та доведені, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved