Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-21 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 04/08/079 ML від 04 квітня 2008 року в сумі 30895,64 доларів США, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № 04/08/079 ML від 04 квітня 2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 40 000 /сорок тисяч/ доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном поверненням 04 квітня 2013 року. Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 15 січня 2010 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 30895.64 доларів США, з яких: 29009,65 доларів США заборгованість за кредитом, 375,88 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 8,85 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, 31,55 доларів США штрафу (фіксована частина), 1469,72 доларів США штрафу (процентна складова). В порядку забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідач [PERSON] 04 квітня 2008 року уклали договір застави рухомого майна, згідно якого відповідач надав у заставу автомобіль DAF, модель FT 95 XF 430, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], який проживає у [INFO]. Договором застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем (Позичальником) зобовязань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобовязаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад. В порушення вимог договору, відповідач зобовязання за кредитним договором не виконує, предмет застави в заклад банку не передав. Просять, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 04/08/079 ML від 04 квітня 2008 року в сумі 30895,64 доларів США, звернути стягнення на предмет застави: автомобіль DAF, модель FT 95 XF 430, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], який проживає у [INFO], та стягнути судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився, надіслав суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки в суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення в газеті «Свобода» № 54 від 09 липня 2010 року. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 04/08/079 ML від 04 квітня 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 40 000 /сорок тисяч/ доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11.00 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном поверненням 04 квітня 2013 року. Проте, відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 15 січня 2010 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 30895.64 доларів США, з яких: 29009,65 доларів США заборгованість за кредитом, 375,88 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 8,85 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, 31,55 доларів США штрафу (фіксована частина), 1469,72 доларів США штрафу (процентна складова). В порядку забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідач [PERSON] 04 квітня 2008 року уклали договір застави рухомого майна, згідно якого відповідач надав у заставу автомобіль DAF, модель FT 95 XF 430, 2002 року випуску, сідловий тягач-Е, номер кузова [NUMBER], обєм двигуна 12580, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], який проживає у [INFO]. Пунктом 15.8 договору застави автотранспорту від 04 квітня 2008 року передбачено, що у випадку порушення або невиконання заставодавцем (позичальником) зобовязань за кредитним договором, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави. В порушення вимог кредитного договору № 04/08/079 ML від 04 квітня 2008 року, відповідач зобовязання за кредитним договором не виконує, а тому порушені права позивача підлягають захисту шляхом звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Статтею 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета застави, із застосуванням однієї із процедур передбачених ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», зокрема продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі продажу з іншою особою покупцем. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати по сплаті 1700,00 грн. судового збору, та 120 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Outcome: approved