Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова про зобов'язання вчинити певні дії(а.с.2-4), який уточнила (а.с.2 4; 25) мотивуючи вимоги наступним. Вона має статус «дитини війни» та відповідно до ст.б Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 р. їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна державна допомога у розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком. Вказує, що державні соціальні гарантії «дітям війни», встановлені, цим Законом, не можуть бути обмежені чи скасовані іншими нормативно-правовими актами. Посилається, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з січня по жовтень - 544 грн., з листопада по грудень - 573 грн.. Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01 січня - 695 грн., з 01 квітня - 706 грн. В 2009 р. та 2010 р. відповідач продовжує нараховувати та сплачувати допомогу у розмірі 49,80 грн. Підставою для вигшати допомоги в такому розмірі є п. .41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким внесено зміни до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Зазначає, що рішенням Конституційного Суду України № Ю-рп/2008 від 22.05.2008 р. визнано такими, що не відповідають Конституції України норми Закону України Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік», якими обмежуються виплати «дітям війни». Просила зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити на її користь недоплачену вищевказану соціальну допомогу за весь 2009 р. та за 5 місяців 2010 р. в розмірі 2016,60 грн.; зобов'язати відповідача нараховувати та виплачувати їй, як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі 30 % встановленого мінімального розміру пенсії за віком. У судовому засіданні позивачка, представник позивачки позов (а.с.2-4) підтримали за вимогами викладеними в заяві про уточнення позовних вимог (а.с.24). В судове засідання представник відповідача не з'явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому порядку. Надав суду заперечення (а.є.14). Суд розглядає справу у його відсутність. Вислухавши позивачку, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Правовий статус дітей війни, основи їх соціального захисту встановлюються Законом України "Про соціальний захист дітей війни" № 2195-ІУ від 18.11.2004 (із змінами та доповненнями). [PERSON] гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і соціальної підтримки. Відповідно до ст. 1 вищевказаного Закону дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (02 вересня 1945 року) Другої світової війни було менш 18 років. Судом встановлено, що [PERSON] має пільги визначені Законом України "Про соціальний захист дітей війни", що підтверджується пенсійним посвідченням (а.с.8). Згідно зі ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист. Статтею 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету і підвищується у зв'язку із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості. Згідно п. 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2008 року текст ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни» викладено у новій редакції, відповідно до якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії, або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Відповідно до п. 2 Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2008 року. Положення статей, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення - тобто з 22 травня 2008 року. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнанні неконституційними. Відповідне рішення Конституційного Суду України є обов'язковим для виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України Закони, ч. 2 ст. 19, ч. З ст. 22 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому при прийняті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Законами України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" і "Про Державний бюджет України на 2010 рік" положення ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не зупинялось, а отже допомога в цей період мала нараховуватись у визначених цим Законом розмірах. Щодо вимоги позивачки про зобов'язання відповідача нараховувати та виплачувати їй, як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі ЗО % встановленого мінімального розміру пенсії за віком суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 15 ЦК України особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім того, суду не надано доказів про можливе порушення, невизнання або оспорювання відповідачем права позивача в майбутньому щодо вказаний пенсій, а отже в цій частині., позовні вимоги задоволенню не піддягають. Аналізуючи правові норми в сукупності з рішенням Конституційного Суду України, що наведені вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню частково. Потрібно: зобов'язати відповідача провести перерахунок та здійснити виплату [PERSON] щомісячної соціальної допомоги у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. б Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01 січня 2009 року по 31 травня 2010 року з урахуванням виплаченої щомісячної соціальної допомоги; в задоволенні решти позовних вимог -відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, у зв'язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути половину судових витрат відповідно до заявлених вимог, а саме 18,50 грн. (37:2) та в доход держави судовий збір у розмірі 8,50 грн., оскільки позивачка являється інвалідом другої групи (а.с.7) і звільнення від його сплати.

Outcome: partial