Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-23 00:00:00

У червні 2007 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності, в якому зазначив наступне: він є сином [PERSON], яка померла 17 березня 2006 року. Під час її життя, позивач придбав житловий будинок № 12 по вул.. Айвазовського у м. Харкові. Але, оскільки у нього були напружені стосунки з дружиною, він оформив договір купівлі-продажу на імя своєї матері, щоб уникнути у разі розірвання шлюбу поділу майна у частині права власності на будинок. 12.12.2000 року позивач позичив своєї матері гроші у сумі 22000 грн., договір був оформлений у нотаріуса, в цей же день був укладений договір купівлі продажу зазначеного будинку. Також, 12 грудня 2000 року мати оформила заповіт на будинок на імя позивача. Як зазначає позивач вони бажали згодом оформити договір дарування будинку, але на той час бракувало коштів, а 17.03.2006 року [PERSON] померла. Позивач просить визнати вказаний договір купівлі-продажу будинку на імя [PERSON] удаваним так як він вчинений для приховування іншого правочину - купівлі-продажу позивачем будинку № 12 по вул. Айвазовського в м. Харкові та визнати за ним право власності на будинок № 12 по вул. Айвазовського в м. Харкові. В ході судового розгляду позивач неодноразово змінював, уточнював та доповнював позовні вимоги ( 21.08.2007р., 23.10.2007р., 13.01.2009р., 12.08.2009р., 16.04.2010р.) та остаточно просив суд визнати недійсним в частині визначення особи покупця договір купівлі-продажу домоволодіння № 12 по вул. Айвазовського у м. Харкові, укладений між [PERSON] та [PERSON] 12.12.2000 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] JI.A., реєстровий № 4653, зазначивши покупцем [PERSON] замість [PERSON]; визнати недійсним договір позики, укладений між [PERSON] та [PERSON] 12.12.2000 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 4652; скасувати правову реєстрацію прав власності на будинок № 12 по вул. Айвазовського у м. Харкові на ім»я [PERSON]; зареєструвати право власності за [PERSON] на будинок № 12 по вул. Айвазовського у м. Харкові; стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду у розмірі 3000 грн. В обґрунтування уточнюючої та доповненої позовної заяви в остаточній редакції від 16.04.2010 року позивач [PERSON] зазначив, що його родині належить житловий будинок, розташований за адресою: м. Харків, вул. Айвазовського, буд.12 «А», який придбаний на ім»я його дружини [PERSON], який використовувався позивачем для підприємницької діяльності. У 2000 році власник сусіднього домоволодіння, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Айвазовського, буд.12, - [PERSON] запропонував позивачу купити цей будинок. [PERSON] з дружиною оглянули вказане домоволодіння, їх зацікавила ця пропозиція, оскільки вказаний будинок знаходився в житловому стані, потребував лише поточного ремонту, вартість цього будинку також їм підходила. Також ця пропозиція їх зацікавила тому, що придбавши це домоволодіння вони мали змогу обєднати дві сусідні земельні ділянки та користуватися двома домоволодіннями спільно. Крім того, вказане домоволодіння знаходилося близько до квартири [ADDRESS], де мешкали батьки позивача, які на той час вже потребували догляду і сторонньої допомоги в звязку з віком та станом здоровя. Позивач з дружиною неодноразово оглядали це домоволодіння, зустрічалися з продавцем [PERSON], оговорювали вартість домоволодіння, строки оформлення договору купівлі-продажу та терміни звільнення продавцем будинку. Після укладання договору купівлі-продажу позивач з дружиною здійснили свої наміри та поселилися в придбаному будинку, зробили поточний гігієнічний ремонт, постійно мешкали та мешкають там, обєднали дві земельні ділянки та до теперішнього часу використовують будинок № 12 «А» по вул. Айвазовського в м. Харкові для здійснення підприємницької діяльності позивача, а будинок № 12 по вул. Айвазовського в м. Харкові є постійним місцем мешкання родини позивача. При оформленні договору купівлі будинку дружина присутня не була. За порадою своєї двоюрідної сестри [PERSON] JI.B. позивач вирішив оформити договір купівлі-продажу будинку на свою маму [PERSON], щоб у подальшому уникнути поділу майна подружжя у разі розірвання шлюбу з дружиною [PERSON], з якою на той час були складні стосунки. Мати позивача дала на це згоду. Про ці обставини було відомо продавцю будинку. У день оформлення договору купівлі-продажу будинку у нотаріуса був присутній позивач, його мати [PERSON], продавець [PERSON] та його дідусь - [PERSON] В цій ситуації про яку позивач розповів нотаріусу, нотаріус порадив оформити ще додатково до договору купівлі-продажу ще договір позики, щоб у подальшому уникнути складнощів. Позивач та його мати на це погодилися, договір позики носив чисто формальне значення, тому що не створював для сторін правових наслідків, ними не було вчинено ніяких дій на виконання такого правочину, сума грошей, вказана у договорі, фактично матері не передавалася, а ці кошти були позивачем сплачені за будинок за договором купівлі-продажу. Крім того від імені матері позивача у того ж нотаріуса в той день та час був складений та оформлений заповіт на імя позивача, а в подальшому був намір переоформити спірний будинок на імя позивача через оформлення договору дарування, але в звязку з поганим станом здоровя позивача та його мами, вони не встигли оформити дарування будинку, яке планували. Ні мати позивача, ні її чоловік [PERSON] за життя матері не мали претензій до позивача та його дружини по відношенню до домоволодіння, не заявляли своїх прав на нього. Фактично вони у будинку ніколи не проживали, придбанням будинку не займалися, їх не цікавило його місце знаходження ,вартість та інші умови придбання будинку. За віком та станом здоровя вони працювати по господарству не могли і в цьому не було потреби. Крім цього на час придбання будинку позивач з дружиною працювали, мали чималі доходи, раніше заохочували гроші, позивач працював у Харківському молочному комбінаті наладчиком машинного обладнання, з високою заробітною платою, дружина працювала у Харківському центральному універмазі - товарознавцем, на час придбання будинку у них вже був автомобіль та раніше вони складали гроші у Сбербанк, тоді як батьки позивача були пенсіонерами, пенсії за розміром були невеликі, в звязку з їх станом здоровя та скрутним матеріальним становищем вони здавали свою квартиру за адресою: м. Харків, Салтівське шосе[ADDRESS] квартирантам, узгоджуючи це питання з позивачем. До суду з позовними вимогами позивач звернувся тоді, коли його права стали порушуватися [PERSON], чоловіком мами, після спливу деякого часу після її смерті, коли [PERSON] став претендувати на спірне домоволодіння. Раніше до суду за захистом своїх прав позивач не звертався, оскільки при житті [PERSON] між ними була домовленість, згідно до якої був оформлений договір купівлі-продажу на її імя та договір займу. З моменту укладення договору купівлі-продажу така домовленість як з боку матері, так і з боку [PERSON] дотримувалася, її ніхто не порушував. Після смерті матері у 2006 році [PERSON] обіцяв оформити будинок на позивача згідно існуючій домовленості, вони разом займалися відновленням загублених документів на будинок, маючі намір привести всі документи у порядок. З появою родичів [PERSON], його невістки - [PERSON] та онука [PERSON] - відповідача по справі, поведінка [PERSON] змінилася і він з часом відмовився від переоформлення документів та став вирішувати питання в суді. З вказаного часу фактичного порушення [PERSON] майнових прав позивача він звернувся до суду про їх захист з вказаними позовами. Також позивач вважає, що діями відповідача йому спричинена моральна шкода, всі обставини придбання домоволодіння позивачем, а не його мамою відповідачу були відомі. Позивач є нездоровою людиною, яка перенесла інфаркт та операцію на серці, за час слухання справи переніс другий інфаркт та другу операцію на судинах, в звязку з чим йому протипоказані хвилювання, вирішення питання у судовому порядку спричинило позивачу моральні страждання, які він оцінює в три тисячі гривень і просить стягнута з відповідача. Відповідач [PERSON] заявив зустрічний позов, в якому зазначив наступне: 04 липня 1973 року був зареєстрований шлюб між ним та [PERSON] З часу одруження та до часу смерті вони мешкали та були зареєстровані у квартирі № 113 в будинку № 157 по Салтівському шосе в м. Харкові, після смерті дружини [PERSON] прийняв спадщину, оскільки не заявив відмови від неї. [PERSON] є сином [PERSON] від першого шлюбу. Під час шлюбу за власні сумісні кошти 12.12.2000 року [PERSON] та [PERSON] придбали, а потім утримували житловий будинок № 12 по вул. Айвазовського у м. Харкові, у звязку з чим [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на 14 частини житлового будинку № 12 по вул. Айвазовського у м. Харкові на підставі належності цього майна до спільної сумісної власності подружжя. 17 березня 2006 року [PERSON] померла. Після смерті вона склала заповіт, відповідно якого заповідала вказаний будинок сину - [PERSON], але [PERSON] вважав його недійсним, оскільки [PERSON] не могла заповідати весь будинок, оскільки він є сумісною власністю подружжя, тому він просив визнати заповіт частково недійсним в частині заповідання 14 частини будинку № 12 по вул. Айвазовського у м. Харкові [PERSON], а також просив визнати за ним право власності на % частину житлового будинку з надвірними будівлями № 12 по вул. Айвазовського у м. Харкові в порядку спадкування обовязкової частини у спадщині. Відповідач [PERSON] помер 8 лютого 2008 року. При житті він склав заповіт від 26 березня 2007 року, відповідно якого все своє майно заповідав [PERSON], який був допущений до участі у справі в якості правонаступника [PERSON] В ході судового розгляду справи відповідач [PERSON] уточнював зустрічну позовну заяву ( 16.09.2008р., 08.12.2009р.) та остаточно просив суд визнати за [PERSON], померлим 06.02.2008 року, право власності на 14 частини житлового будинку № 12 по вул. Айвазовського у м. Харкові в порядку розподілу спільного майна подружжя; визнати частково недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON], складений 12.12.2000р. та посвідчений нотаріусом ХМНО [PERSON] в частині заповідання 14 частини жилого будинку з надвірними будівлями № 12 по вул. Айвазовського у м. Харкові; визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частину житлового будинку з надвірними будівлями № 12 по вул. Айвазовського у м. Харкові в порядку спадкування обовязкової частки у спадщині після [PERSON], померлої 17.03.2006р.; визнати за [PERSON] право власності на 5/8 частин житлового будинку з надвірними будівлями № 12 по вул. Айвазовського у м. Харкові в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] В ході судового розгляду справи [PERSON] через свого представника [PERSON] 08.12.2009р. уточнив зустрічну позовну заяву і остаточно просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частини житлового будинку № 12 по вул. Айвазовського у м. Харкові на підставі належності цього майна до спільної сумісної власності подружжя; визнати частково недійсним заповіт, складений померлою [PERSON] 12.12.2000р. та посвідчений нотаріусом ХМНО [PERSON] в частині заповідання 1/2 частини будинку № 12 по вул. Айвазовського у м. Харкові [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями № 12 по вул. Айвазовського у м. Харкові в порядку спадкування обовязкової частини у спадщині; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями № 12 по вул. Айвазовського у м. Харкові в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Третя особа [PERSON] заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, в яких просила визнати недійсним договір позики, укладений між [PERSON] та [PERSON] 12.12.2000 року; визнати частково недійсним в частині визначення особи покупця договір купівлі-продажу домоволодіння № 12 по вул. Айвазовського у м. Харкові, укладений між [PERSON] та [PERSON] 12.12.2000 року; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину спірного будинку за договором купівлі-продажу від 12.12.2000р., зобовязати КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» скасувати правову реєстрацію прав власності на будинок № 12 по вул. Айвазовського у м. Харкові на імя [PERSON] В ході судового розгляду справи 17.04.2010 року [PERSON] уточнила та доповнила позовні вимоги та остаточно просила визнати недійсним договір позики, укладений між [PERSON] та [PERSON] 12.12.2000 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] JI.A., реєстровий № 4652; визнати частково недійсним в частині визначення особи покупця договір купівлі-продажу домоволодіння № 12 по вул. Айвазовського у м. Харкові, укладений між [PERSON] та [PERSON] 12.12.2000 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] JI.A., реєстровий № 4653, зазначивши покупцем [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині; скасувати правову реєстрацію прав власності на будинок № 12 по вул. Айвазовського у м. Харкові на імя [PERSON]; зобовязати КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» зареєструвати право власності на ? частину домоволодіння № 12 по вул. Айвазовського у м. Харкові за [PERSON] В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що з 21.09.1974 року знаходиться в зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON], з яким з моменту реєстрації шлюбу та по теперішній час постійно мешкають однією родиною, мають спільний бюджет, ведуть спільне господарство. З грудня 2000 року по теперішній час вона з чоловіком та двома синами постійно мешкають в будинку № 12 по вул. Айвазовського в м. Харкові, який був придбаний її чоловіком [PERSON] для мешкання їх родини за рахунок спільних грошових коштів подружжя. Влітку 2007 року під час судового розгляду справи за позовом її чоловіка - [PERSON], до [PERSON] (чоловіка [PERSON]Ф.) про визнання права власності на будинок та визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння, [PERSON] стало відомо, що право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Айвазовського, 12, зареєстровано не за [PERSON], а за його матір'ю - [PERSON], яка померла 17 березня 2006 року. Також їй стало відомо, що [PERSON] нібито уклала з [PERSON] договір позики на суму 22000 грн. та нібито на вказані гроші в цей же день уклала договір купівлі- продажу спірного домоволодіння та зареєструвала його на своє імя. Таким чином, з цього часу [PERSON] стало відомо про порушення її прав, виходячи з цього вона вважає, що її позов заявлений у межах строків позовної давності. Наявність договору позики укладеного між [PERSON] та [PERSON]Ф та договору купівлі-продажу на імя [PERSON] замість [PERSON], було для неї несподіванкою. Так, [PERSON] та її чоловік [PERSON] ніколи не оселялися в спірному будинку, ніколи ним не користувалися, не дбали про нього, не несли матеріальних витрат по його утриманню, не були зареєстровані в ньому, ніколи не приймали участі у пошуку варіанту для придбання будинку, не оглядали його при придбанні, не обговорювали його вартість з продавцем, не домовлялися про його купівлю та не сплачували його вартість за договором купівлі-продажу. Спірним домоволодінням користувалась та користується лише родина [PERSON] та її чоловіка [PERSON] Вона завжди вважала це домоволодіння спільною власністю з чоловіком - [PERSON] Рішення про придбання спірного домоволодіння приймалось нею разом з чоловіком, безпосередньо до укладення договору купівлі-продажу вона з чоловіком неодноразово оглядала спірне домоволодіння, приймала участь в розмовах про ціну, за яку буде в майбутньому придбано це домоволодіння, строки оформлення договору купівлі, збирала гроші для його придбання. Маючи намір проживати у приватному будинку [PERSON] з чоловіком придбали до цього домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Айвазовского, буд. 12 „А, але будинок потребував капітального ремонту, або перебудови. їх сусід [PERSON],який мешкав у домоволодінні, яке є гранічним з їх домоволодінням, запропонував купити в нього домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Айвазовского, буд. 12. [PERSON] з чоловіком оглянули це домоволодіння, воно їм сподобалося, його стан був житловим, потребував незначного гігієнічного ремонту, вартість домоволодіння, запропонована продавцем, їм підійшла, земельні ділянки у подальшому вони могли об'єднати в одну, що й зробили в подальшому на протязі мешкання у будинку. Крім того вказане домоволодіння знаходилося недалеко від квартири де мешкали батьки [PERSON] по вул. Танкопія і вони могли часто їх навідувати, доглядати за ними, надавати необхідну допомогу у зв'язку з їх станом здоровя. Після укладення договору зробивши деякий ремонт, [PERSON] оселилися з чоловіком та синами у будинку, згодом об'єднали дві земельні ділянки, опікувалися ними. [PERSON] займалася квітами, зробила невеличкі грядки для городини. Інколи у гості вони привозили [PERSON], мати її чоловіка - [PERSON] була в цьому домоволодінні декілька разів, у зв'язку з поганим станом здоров'я. Чоловік використовував, як і раніше, домоволодіння за адресою вул. Айвазовського, буд.12 „А, для ведення підприємницькою діяльності. При укладенні договору купівлі-продажу спірного домоволодіння в нотаріальній конторі [PERSON] присутня не була, оскільки повністю довіряла своєму чоловікові, якій запевняв її, що її присутність при укладенні договору не обов'язкова, тому що будинок буде оформлений на його ім'я та оскільки вони перебувають у шлюбі, то це є їх спільна сумісна власність. [PERSON] вважає, що фактично договір позики ніколи не укладався, спірний будинок придбавався за їх спільні з чоловіком кошти. [PERSON] гроші за договором позики не отримувала, не повертала. Гроші, які були зібрані [PERSON] з чоловіком на придбання домоволодіння, були сплачені за спірне домоволодіння і [PERSON] не позичалися. Також це підтверджується тим, що договір позики, договір купівлі-продажу спірного домоволодіння були оформлені та посвідчені у одного і того ж нотаріуса в один і той же день, в один і той же час. Крім того, [PERSON], як дружина, який належить право на 1/2 частину грошових коштів, згоди на укладення [PERSON] договору позики не надавала. Як пояснив їй чоловік - [PERSON], укладая договір позики та договір купівлі-продажу на імя своєї матері, він намагався уникнути в майбутньому можливого розподілу майна подружжя,яке могло статися при ймовірному розлученні з нею. [PERSON] вважає, що договір позики повинен бути визнаний недійсним. Також, [PERSON] вважає, що договір купівлі-продажу спірного домоволодіння є недійсним в частині покупця, оскільки [PERSON] не була та не могла бути покупцем по спірному договору, в зв'язку з тим, що спірне домоволодіння придбалося за рахунок спільних коштів [PERSON] та її чоловіка [PERSON], [PERSON] не мала наміру придбати у власність спірне домоволодіння^ ньому не мешкала,не була зареєстрована,не несла матеріальні витрати по його утриманню. Крім того, на час придбання будинку [PERSON] було 77 років, вона була дуже хворою людиною, пенсіонеркою,крім пенсії доходів не мала. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та пояснив про обставини, викладені вище. Проти зустрічного позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні, позов третьої особи [PERSON] визнав. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, проти зустрічного позову заперечувала, позов третьої особи [PERSON] визнала. Представники відповідача [PERSON] підтримали зустрічні позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити, проти позовних вимог [PERSON] та позовних вимог третьої особи [PERSON] заперечували та просили відмовити у їх задоволенні, оскільки вимоги позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] щодо визнання частково недійсним в частині визначення особи покупця договору купівлі-продажу спірного домоволодіння не ґрунтуються на нормах цивільного законодавства, крім того позивачем [PERSON] не зазначено, з яких саме підстав він вважає договір купівлі-продажу та договір позики недійсними. Крім того, представники відповідача [PERSON] вважають, що позивачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] пропущені строки звернення до суду з вимогами про визнання недійсними договору купівлі- продажу спірного домоволодіння від 12.12.2000р. та договору позики від 12.12.2000р., у звязку з чим просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині з зазначених підстав, про що подали письмову заяву. Представники відповідача також вважають безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про скасування правової реєстрації на спірне домоволодіння на імя [PERSON] та реєстрацію права власності на імя [PERSON] Також вважають безпідставними вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди у розмірі 3000 грн., оскільки законодавством не передбачено як підстава для відшкодування моральної шкоди звернення з позовом до суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] та третьої особи [PERSON] визнав та просив задовольнити, проти зустрічного позову заперечував та, допитаний судом у якості свідка, пояснив, що восени 2000 року він звернувся до [PERSON], який раніше купив у його дідуся сусідній житловий будинок по вул. Айвазовського, 12 „А у м. Харкові, з пропозицією купити у нього будинок № 12 по вул. Айвазовського. [PERSON] з дружиною [PERSON] прийшли, подивилися будинок і погодилися. Після цього він та [PERSON] домовилися про ціну будинку і [PERSON] повідомив, що оформляти будинок буде на імя своєї матері, так як у нього з дружиною були на той час напружені відносини. [PERSON] на своєму автомобілі, в якому знаходилася його матір, заїхав за [PERSON], забрав його та його дідуся і усіх разом відвіз до нотаріуса [PERSON] JT.A. В нотаріальній конторі [PERSON] передав [PERSON] гроші за будинок в сумі, в якій вони раніше домовлялися - 4500 доларів США, що на той момент складало 22000 грн. Його матір - [PERSON] лише підписала разом з [PERSON] договір, нічого не питала, будинком не цікавилася. [PERSON] [PERSON] побачив перший раз у нотаріальній конторі, до цього часу ні її, ні її чоловіка він не бачив, ніяких розмов з приводу продажу їм будинку не було. Представник відповідача КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що державна реєстрація прав власності на нерухоме майно здійснюється в тому числі і на підставі рішення суду. У разі задоволення судом позовних вимог КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації здійснить відповідну реєстрацію права власності. Третя особа приватний нотаріус ХМНО [PERSON] JI.A. в судове засідання не зявилася. Згідно з інформацією головного управління юстиції у Харківській області діяльність приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] JI.A. припинена, а реєстраційне посвідчення анульоване на підставі наказу Харківського управління юстиції від 25.01.2007 року у звязку зі смертю приватного нотаріуса. Правоприємство у даному випадку неможливе. Заслухавши пояснення сторін по справі, їх представників, третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, свідків, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд вважає позов [PERSON] та позов третьої особи [PERSON] такими, що підлягають частково задоволенню, зустрічний позов таким, що не підлягає задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04 липня 1973 року (свідоцтво про одруження серії 1-BЛ № 043832). [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження серії ЯГ № 3022262, є сином [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON]) П.Ф. [PERSON] померла 17 березня 2006 року (свідоцтво про смерть серії 1-ВЛ № 087641). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 вересня 1974 року, після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] (свідоцтво про одруження 1-ВЛ № 339676). Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 3499, 24.09.1999 року [PERSON] купила житловий будинок з надвірними будівлями по вул.. Айвазовського, 12 „А у м. Харкові. В судовому засіданні встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 4653, 12.12.2000 року [PERSON] продав, а [PERSON] купила жилий будинок з надвірними будівлями по вул. Айвазовського, 12 у м. Харкові. Вказана угода була укладена в період зареєстрованого шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Вказану угоду суд вважає удаваною, тобто укладеною з метою приховати іншу угоду - договір купівлі-продажу жилого будинку з надвірними будівлями по вул. Айвазовського, 12 у м. Харкові, укладений між [PERSON] та [PERSON], виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] не мала мети та намірів купувати житловий будинок. З продавцем будинку [PERSON] до моменту посвідчення договору у нотаріуса вона не зустрічалася, участі в обговоренні обєкту та умов угоди не приймала, грошей за житловий будинок продавцю не передавала. Фактичні дії, направлені на укладання угоди купівлі-продажу спірного домоволодіння вчиняли [PERSON] та його дружина [PERSON], оглядали спірне домоволодіння перед купівлею, обговорювали умови його придбання з продавцем. Поясненнями відповідача [PERSON], допитаного в якості свідка, третьої особи [PERSON], даними в ході судового розгляду, підтверджується та обставина, що з [PERSON], як з продавцем спірного житлового будинку переговори з приводу продажу та умовах угоди вели [PERSON] та [PERSON], грошові кошти за укладеним договором купівлі-продажу спірного житлового будинку оплатив [PERSON] Обставини укладання оскаржуваного договору купівлі-продажу, зазначені позивачем [PERSON] та підтверджені відповідачем [PERSON], допитаним судом у якості свідка, свідком [PERSON], а саме те, що [PERSON] за допомогою [PERSON] та у її присутності домовився з нотаріусом [PERSON] про нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу спірного будинку, при цьому була домовленість про оформлення будинку на імя матері [PERSON] з наступним переоформленням права власності на нього, привіз на власному автомобілі усіх учасників угоди до нотаріуса та був присутній при оформленні договору, свідчать про те, що [PERSON] фактично виступив організатором оформлення спірного договору. Судом встановлено, що на час придбання у [PERSON] спірного домоволодіння [PERSON], [INFO], було 77 років, її чоловіку [PERSON], [INFO] - 74 роки, згідно з інформацією головного лікаря міської поліклініки № 3 Фрунзенського району м. Харкова від 31.07.2009 року страждати рядом тяжких хвороб, що підтверджує доводи позивача [PERSON] про те, що його матір та її чоловік не мати намірів та фізичної можливості придбати приватний будинок, який потребував ремонту та догляду. Крім того, судом встановлено, що після укладання спірного договору [PERSON] зі своєю сімєю - дружиною та 2 дітьми вселилися, проживати у спірному будинку, обєднати земельні ділянки житлових будинків по вул. Айвазовского, 12 та Айвазовського, 12 «А», провели ремонт у спірному житловому будинку, несли витрати по його утриманню, сплачуючи комунальні послати, що підтверджується наданими позивачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] квитанціями за оплату комунальних послуг за спірне домоволодіння. Також вказані обставини підтверджуються актом про факт проживання від 05.07.2009 року, складений [PERSON], [PERSON], [PERSON], про те, що за адресою: м. Харків, вул.. Айвазовського, 12 з моменту купівлі та по теперішній час проживає [PERSON] та його родина: дружина - [PERSON], сини - [PERSON] та [PERSON], які ведуть господарство, піклуються будинком, земельною ділянкою, прибудинковою територією, оплачують комунальні послуги. Інші особи за даною адресою не проживають. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] пояснили, що вони проживають [INFO], знають [PERSON] та [PERSON] як сусідів, які вже близько 10 років разом з двома синами постійно проживають в [INFO]. Також вказані свідки пояснили, що сімї [PERSON] також належить житловий будинок по вул. Айвазовського, 12 „А, після придбання будинку 12 по вул. Айвазовського, [PERSON] обєднали ці два домоволодіння, які мають одну огорожу та один вхід. За ці роки свідки не бачили, щоб у будинку постійно проживали літні люди, батьки [PERSON]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] JI.B. зазначила, що вона є сестрою [PERSON] їй відомо про напружені стосунки у 2000 році між [PERSON] та його дружиною, оскільки наприкінці 2000 року [PERSON] приїхав до неї за порадою стосовно придбання будинку № 12 по вул. Айвазовського, та вона йому запропонувала оформити будинок на імя матері, щоб у разі розлучення у нього був дах над головою. Також їй відомо, що саме він купив зазначений будинок, але оформив його на імя матері. Після придбання будинку, разом з родиною постійно проживав у ньому. Мати [PERSON] - [PERSON] та її чоловік [PERSON] постійно проживали [INFO], на час придбання спірного житлового будинку були літніми людьми, ніколи не висловлювали бажання проживати в цьому будинку, користуватися ним. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що сімї [PERSON] належав будинок 12 „А по вул. Айвазовського у м. Харкові, в якому знаходилася майстерня [PERSON] Потім власник сусіднього будинку № 12 по вул. Айвазовського запропонував [PERSON] придбати цей будинок, на що [PERSON] погодився і став там проживати разом з дружиною та синами. [PERSON] та його дружина зробили у будинку косметичний ремонт, [PERSON] займалася садом, квітами, вони допомагали розбивати їй сад, насаджувати квіти. Мати [PERSON] жодного разу вони не бачили в цьому будинку, її чоловік [PERSON] приходив 1-2 рази на місяць у гості. Також судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] з 2000 року не вчиняли жодний дій, направлених на користування, володіння спірним житловим будинком. Так, свідок [PERSON] пояснила, що була сусідкою та подругою матері позивача [PERSON] - [PERSON], яка разом з чоловіком приблизно з 1999 року постійно проживала в [INFO] до моменту своєї смерті. Вона бувала у квартирі [PERSON] майже кожного дня, робила їй уколи, оскільки [PERSON] була літньою людиною, дуже хворіла. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що позивач [PERSON] придбав приватний будинок, в якому проживає разом з родиною. Також факт постійного проживання [PERSON]М та [PERSON] з 1999 року за адресою: [ADDRESS] підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] Факт постійного проживання [PERSON]М та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] також підтверджується довідкою головного лікаря міської поліклініки № З Фрунзенського району м. Харкова від 09.06.2009р., що [PERSON]М та [PERSON], зареєстровані за адресою: [INFO], обслуговувалися лікарями вказаної поліклініки за адресою: [ADDRESS] з 25.07.2001р. по 16.03.2007р. та з 14.04.2000р. по 17.03.2006 р. відповідно. Також судом встановлювалися джерела придбання спірного майна. Представниками відповідача не надано доказів, які могли б підтвердити факт наявності у [PERSON] та [PERSON] грошових коштів на придбання спірного домоволодіння. Пояснення представника відповідача [PERSON]. що вона бачила восени 2000 року в квартирі [ADDRESS] де були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON], грошові кошти в сумі приблизно 20000 грн., за які, зі слів [PERSON], був придбаний спірний будинок, спростовується встановленим в судовому засіданні, що з 1999 року [PERSON] та [PERSON] постійно поживали в квартирі 8 по вул. Танкопія у м. Харкові, крім того, як пояснив в судовому засіданні допитаний в якості свідка [PERSON] Є А. він отримав від [PERSON] за продаж спірного будинку грошові кошти в сумі 4500 доларів США Також не знайшли свого підтвердження доводи представника відповідача [PERSON] про те, що частина коштів, витрачених на купівлю спірного будинку була отримана [PERSON] в якості компенсації від держави Німеччина за часи Великої Вітчизняної війни, оскільки як вбачається з видаткового касового ордеру таку компенсацію [PERSON] отримала 20.09.2002р.. тобто після укладення договору купівлі-продажу. Крім того, як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] та його дружина [PERSON] на час придбання будинку та до цього працювали: він - у Харківському молочному комбінаті - наладчиком машинного обладнання, вона - у Харківському центральному універмазі - товарознавцем. Як вбачається з архівної довідки, виданої КП «Міський архів» 03.09.3009 року про нараховану заробітну плату [PERSON] за 1992-1997 роки та довідки з Управління Пенсійного фонд\ України в Московському районі м. Харкова про пенсію [PERSON] та [PERSON], дохід останніх був значно, у декілька разів меншим, ніж дохід позивача. Відповідно до ст..58 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на час укладання спірної угоди, якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду ( удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі. Аналогічні положення зазначені у ст.235 ЦК України в редакції 2003 року. Встановлені судом обставини у своїй сукупності вказують на удаваність оскаржуваної угоди в частині покупця. Оцінюючи у сукупності докази стосовно обставин укладання оскаржуваної угоди, суд приходить до висновку, що в дійсності договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Айвазовского, 12 у м. Харкові був укладений між [PERSON] як покупцем та [PERSON] - як продавцем. З метою приховати вказану угоду за проханням [PERSON] з особистих причин 12.12.2000 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений оскаржуваний договір. Відповідно до ст..60 ЦК УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час укладання угоди, недійсні частини угоди не тягнуть за собою недійсності інших її частин, оскільки можна припустити, що угода була б укладена і без включення недійсної її частини. Аналогічні положення містяться і у ст.217 ЦК України в редакції 2003 року. З пояснень сторін судом достовірно встановлено, що угода була б укладена і без залучення до участі в угоді [PERSON], особа покупця в даному випадку значення не мала. У звязку з викладеним, суд вважає необхідним визнати спірний договір частково недійсним в частині покупця, застосувавши правила, які регулюють угоду, яку сторони дійсно мали на увазі, тобто визнати покупцем за оскаржуваним договором [PERSON], визнавши за ним право власності на спірний житловий будинок з надвірними будівлями по вул.. Айвазовського, 12 у м. Харкові. Виходячи з вище встановленого судом, що оскаржуваний договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Айвазовського, 12 у м. Харкові був укладений між [PERSON] як покупцем та [PERSON] - як продавцем, не підлягають задоволенню позовні вимоги третьої особи [PERSON] про зазначення її покупцем ? частини спірного житлового будинку. За таких обставин, житловий будинок з надвірними будівлями по вул.. Айвазовського, 12 у м. Харкові не є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та не підлягає поділу в порядку розподілу спільного майна подружжя, що виключає підстави для задоволення зустрічного позову [PERSON] Також в судовому засіданні встановлено, що згідно з договором займу грошей, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] JI.A., реєстровий № 4652, 12.12.2000р. [PERSON] зайняв , а [PERSON] одержала грошові кошти в сумі 22000 грн., які зобовязалася повернути до 2005 року. Вказану угоду суд вважає мнимою, тобто укладеною лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки, виходячи з наступного. Як встановлено судом з пояснень позивача [PERSON] та не спростовано представниками відповідача, [PERSON] не мав намірів позичати своїй матері [PERSON] грошові кошти, ніяких дій по здійсненню такої угоди вони не вчиняли, вони мали намір укласти фіктивний договір, який не створював для сторін правових наслідків, що також підтверджується поясненнями третьої особи [PERSON] про те, шо вона, як дружина [PERSON]. своєї згоди на укладання такої угоди не давала, про укладення договору позики між [PERSON] та його матірю [PERSON] їй стало відомо лише у 2007 році після смерті [PERSON] під час судового розгляду справи за позовом [PERSON] про визнання права класності на спірний будинок. Згідно з ч. 1 ст.58 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, який діяв на час укладання оспорюваної угоди, недійсною є угода, укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки (мнима угода). На підставі викладеного, суд визнає договір позики, укладений між [PERSON] та [PERSON] 12.12.2000 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 4652, недійсним та, враховуючи, що сторони ніяких дій по здійсненню мнимої угоди не вчиняли, наслідки визнання вказаної угоди недійсною суд не застосовує. Суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди, спричиненої невизнанням відповідачем права власності [PERSON] на спірний житловий будинок, у звязку з чим позивач вимушений в судовому порядку відстоювати свої права, оскільки згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи, що згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, суд вважає, що у діях відповідача [PERSON], який звернувся до суду у встановленому законом порядку для захисту свого оспорюваного права, відсутні протиправність дій, вина та причинний звязок з можливим спричиненням моральної шкоди. Представниками відповідача [PERSON] в судовому засіданні була заявлена вимога про застосування строків позовної давності, як підставу для відмови у позові [PERSON] та третьої особи [PERSON], але суд не находить підстав для застосування строків позовної давності. Згідно ст. 71 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки. Згідно ст. 76 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Аналогічні положення мстяться у ч. 1 ст. 261 ЦК України в редакції 2003 року. Як встановлено судом з пояснень позивача [PERSON], третьої особи [PERSON] та не спростовано представниками відповідача, після укладання 12.12.2000р. договору купівлі-продажу спірного домоволодіння, вони вселилися, користувалися спірним будинком, як своєю власністю, ні [PERSON], ні її чоловік [PERSON] їх право на цей будинок не оспорювали. При житті матері у [PERSON] з нею та [PERSON] були дуже гарні стосунки, всім були відомі обставини придбання будинку, і тільки через рік з часу смерті [PERSON], яка померла 17.03.2006 року, [PERSON] забрали до себе його родичі з боку сина, після чого [PERSON] відмовився від домовленості з [PERSON] про оформлення на нього права власності на спірний будинок. Таким чином суд вважає, що [PERSON] дізнався про порушення свого права тільки через рік після смерті своєї матері і у червні 2007 року звернувся до суду з даним позовом. Як пояснила в судовому засіданні третя особа [PERSON] про укладення договору купівлі- продажу на спірне домоволодіння на імя [PERSON] та укладання договору займу грошей між [PERSON] та [PERSON] та про порушення свого права вона дізналася лише під час судового розгляду даної справи, оскільки її чоловік скрив від неї ці факти, і у вересні 2009 року вона звернулася до суду з позовом по визнання недійсними вказаних правочинів. Таким чином, суд вважає, що на момент предявлення позивачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] вимог про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу спірного житлового будинку від 12.12.2000року та договору позики від 12.12.2000 року строк позовної давності, передбачений ст. 71 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, не сплинув. На підставі викладеного,

Outcome: partial