Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд з уточненими позовними вимогами винести рішення про визнання договору дарування будинку №81 по вул.Переяславська в с. Пологи-Чобітьки Переяслав-Хмельницького району Київської області недійсни, та вважати укладеного як договор довічного утримання та розірвати його посилаючись на те, що договір дарування є удаваним правочином. Крім того, позивач просить також усунути відповідача від спадщини оскільки вона створила матері перед смертю нестерпні умови проживання. В судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Треті особи [PERSON] та [PERSON] з самостійними вимогами позов підтримали з аналогічних підстав. Відповідач позов не визнала та пояснила суду, що позовні вимоги надумані та необгрунтовані та просить застосувати строк позовної давності оскільки про існування оспорюваного договору позивачу стало відомо в жовтні 2007 року, тому просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази суд встановив. 22.05.2007р. [PERSON] від імені якої діяла по довіреності, посвідченої Лецьківською сільською радою, Переяслав-Хмельницького району, Київської області 17.05.2007р. За реєстром №49, [PERSON], подарувала, а [PERSON] прийняла у дар будинок №81 по вул.Переяславська в с. Пологи-Чобітьки Переяслав-Хмельницького району Київської області, про що був укладений договір дарування, посвідчений привтаним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу [PERSON] 10.12.2008р. [PERSON] померла та після смерті останньої відкрилась спадщина за заповітом, за яким спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON]. До спадкової маси відносить дві земельні ділянки для ведення товорного сільськогосподарського виробництва площею 4,3268 га та площею 4,3653 га, розташованих на території Лецьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Останні шість місяців до смерті [PERSON] проживала у позивача, тому остання вважає, що відповідач повинен бути усунений від спадщини. Позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Із обставин встановлених судом правові відносини повинні регулюватись діючим ЦК України. Зі змісту договору дарування слідує, що він укладався від імені [PERSON] на підставі довіреності посвідченої Лецьківською сільською радою, Переяслав-Хмельницького району, Київської області 17.05.2007р. за реєстром №49, тобто [PERSON] мала правові підстави на відчудження нерухомого майна, але позивач вимоги про визнання даної довіреності недійсною з тих чи інших підстав не ставив. З пояснень позивача було встановлено про те, що про оспорюваний договір їй стало відомо в жовтні 2007 року. В своїх позовних вимогах позивач посилається на ч.2 ст.235 ЦК України за умовами якої, якщо правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами правочину, який сторони насправді вчинили, але дана норма недає підстави вважати правочин недійсним. Згідно ст.744 ЦК України за договором довічного утримання відчуджувач передає набувачеві у власність житловий будинок, інше нерухоме майно, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчуджувача утриманням та доглядом довічно. Відповідно до вимог ст.749 ЦК України обов"язковою умовою договору довічного утримання є певна грошова сума, яку набувач повинен сплачувати віджуджувачу. Позивач в силу ст. 60 не довела на яких умовах, в чому полягає догляд та які саме обов"язки за договором довічного утримання взяла на себе відповідач. За наведених обставин суд вважає неприпустими вважати договір дарування нерухомого майна, договором довічного утримання. Щодо вимоги позивача щодо розірвання договору довічного утримання суд виходить із наступного. Відповідно до ч.2 ст.755 ЦК України договір довічного утримання припиняється зі смертю відчуджувача. Не дивлячись на зазначену норму позивач ставить вимогу про розірвання договору довічного утримання, притому що [PERSON] померла 10 грудня 2008 року, тобто що суперечить чинному законодавству. Таким чином, суд вважає що договір може бути розірвано якщо він був реальним, а не таким що вважається припиненим. Крім того, відповідач в силу ст.258 ЦК України просить застосувати річний строк позовної давності оскільки про існування оспорюваного договору дарування позивачу стало відомо в жовтні 2007 року, тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог щодо усунення від права на спадщину суд керується наступним. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від ЗО травня 2008 року №7 факт ухилення особи від виконання обов"язку щодо утримання спадкодавця встановлюється за заявою заінтересованої особи. При цьому слід врахувати поведінку особи, розуміння нею свого обов»язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця тощо. З показів позивача слідує, що вона надавала достатню допомогу по утриманню [PERSON] Суд вважає, якщо особа отримувала достатню допомогу від третіх осіб, то усувати від спадщини інших осіб є неприпустимим. Також позивач не надала належних та допустимих доказів щодо безпораднього стану [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed