Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

Позивач ВАТ КБ «Надра» 12 березня 2009 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Позивач посилався на те, що між банком та відповідачем [PERSON] 03 листопада 2006 року з метою забезпечення зобовязань [PERSON] за кредитним договором, було укладено договір застави, за умовами якого банку було передано в заставу автомобіль Мерседес-Бенс», 2001 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. В грудні 2008 року позивачу стало відомо, що 23 травня 2008 року відповідач [PERSON] без згоди заставодержателя за договором купівлі-продажу передав відповідачу [PERSON] у власність зазначений транспортний засіб. В поданій до суду заяві позивач просив суд визнати договір купівлі-продажу автомобіля Мерседес - Бенс, укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсним з моменту укладення. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечували. Вважають, що [PERSON] є добросовісним набувачем за договором купівлі-продажу. [PERSON] в судове засіданні для розгляду справи не зявився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник УДАІ ГУМВС України в Полтавській області подавав до суду свої пояснення з приводу позову, в яких просив суд розглянути справу без участі представника УДАІ, покладається на розсуд суду при вирішенні питання про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані по справі докази , приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 03 листопада 2006 року між позивачем ВАТ КБ «Надра» та відповідачем [PERSON] укладено договір застави № 15/11/2006, за умовами якого відповідач [PERSON] для забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором від 03 листопада 2006 року, передав у заставу позивачу автомобіль, що належав йому на праві приватної власності. Згідно з договором предметом застави є автомобіль марки Мерседес-Банс, модель 313 СDІ - ПЕ, 2001 року випуску, № кузова WDВ 9036631R334793, білого кольору, реєстраційний номер ВІ 0666АА. Договір застави посвідчено 03 листопада 2003 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 4968. Застава транспортного засобу (рухомого майна) 07 грудня 2006 року була внесена до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно з нормами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ст. 17 Закону України „Про заставу заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згоди заставодержателя. Згідно з п. 2 договору застави від 03 листопада 2006 року відповідач [PERSON] був зобовязаний не здійснювати без попереднього письмового дозволу заставодержателя дій, які призводять або можуть призвести до переходу прав власності та/або користування та/або розпорядження предметом застави до інших осіб. Також судом встановлено, що 23 травня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] без отримання письмового погодження ВАТ КБ «Надра» було укладено договір купівлі-продажу № А-2/3179 (біржовий контракт) автомобіля Мерседес -Бенс, модель 313 СDІ-ПЕ, 2001 року випуску, № кузова WDВ 9036631R334793, білого кольору, який було зареєстровано на Українській універсальній біржі. Оскільки угода купівлі-продажу рухомого майна, укладена між [PERSON] та [PERSON] суперечила умовам договору застави, [PERSON] реалізував майно, зареєстроване у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна як заставлене, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу № А-2/3179 (біржовий контракт) від 23 травня 2008 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] через Українську універсальну біржу підлягає визнанню недійсним, а позовні вимоги ВАТ КБ «Надра» підлягають задоволенню. Посилання відповідача [PERSON] та адвоката [PERSON] на те, що [PERSON] є добросовісним набувачем є безпідставним. Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. За змістом ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Пленум Верховного Суду України в постанові від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснив, що за змістом статті 216 ЦК України та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Оскільки позивачем ВАТ КБ «Надра» не заявлялися вимоги щодо застосування реституції, судом не застосовуються наслідки недійсності правочину, передбачені ч. 2 ст. 216 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в сумі 81 грн. в рівних частках.

Outcome: approved