Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до державного підприємства «Рівнеторф» м. Рівне про стягнення заборгованості по зарплаті сумі 2081,36 грн., середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні сумі 4440,16 грн., відшкодування моральної шкоди, заподіяної грубим порушенням його трудових прав в сумі 4000 грн. У судовому засіданні заявник підтримав позов в повному обсязі і пояснив про обставини, описані вище. Просить стягнути моральну шкоду в розмірі 4000 гривень, яка завдана порушенням його трудових прав, так як для підтримання щоденного життя, утримання сімї йому необхідно було вишукувати певні кошти замість того, щоб отримати зароблене, в нього відсутні кошти для власного лікування. Подібне ставлення до нього принижує його честь та гідність. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений у відповідності до ст. 74 ЦПК України, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов доведений та підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Згідно з ч. 7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до трудової книжки, позивач працював у відповідача по 30 вересня 2008 року. Згідно довідки заборгованість відповідача відносно позивача складає 2081,36 грн., що свідчить про невиконання підприємством вимог ст.116 КЗпП України, яка передбачає виплату належних працівникові коштів в день звільнення, вказана сума підлягає стягненню в повному розмірі. Відповідно до ст.117 КЗпП України підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 4440,16 грн., тобто в розмірі, розрахованому позивачем, який оцінює як вірний (2081,36 / 7,5 місяців = 277,51 середньомісячна заробітна плата х 16 місяців затримки розрахунку при звільненні = 4440,16 гривень). Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. У відповідності до ст.ст. 1166, 1167 ЦК України та п. п. 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Таким чином, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди в результаті дій відповідача, враховуючи характер і тривалість страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, оцінює їх у 1000 грн. З відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 115,22 гривні відповідно до положень ст. 88 ЦПК України та п.п. а, ж Декрету КМ України „Про державне мито: (2081,36+4440,16) / 100 = 65,22; гривні 1000 / 100 х 5 = 50 гривень; та 120 гривень витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ. На підставі викладеного, ч. 7 ст. 43 Конституції України, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 116,117, 237-1 КЗпП України, п. п. 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: approved