Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-11 00:00:00

В квітні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, іцо з 31 серпня 2002 року знаходиться в зареєстрованому з відповідачем шлюбі, від шлюбу вони мають доньку -Віту, [INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати з матір'ю. Спільне життя не склалося, оскільки відповідач не піклувалася про побудову сімейних відносин, з її боку, була втрачена повага, дружба, взаємодопомога, почуття та любов. Важливі питання вирішувалися подружжям окремо. Спору про розподіл сумісно нажитого майна подружжя немає. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Вказуючи на дані обставини, позивач просив розірвати їх з відповідачем шлюб, зареєстрований 31 серпня 2002 року відділом РАГС Лозівського міського управління юстиції Харківської області, запис № 263. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов, дав аналогічні пояснення викладеному у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про місце, день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду нотаріально посвідчену заяву, в якій вказав про згоду на розірвання шлюбу, що матеріальних та інших претензій не має, просив справу розглянути справу за його відсутності.. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З позову [PERSON] убачається, що з 31 серпня 2002 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку - Віту, [INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати з матір'ю. Спільне життя подружжя не склалося, спору про розподіл сумісно нажитого майна подружжя немає, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Відповідач заявив про визнання позову в повному обсязі. До ухвалення судового рішення судом виконані вимоги ч. 2 ст. 174, ч.2 ст. 223 ЦПК України. За частиною 4 ст. 174 ЦГІК України у разі визнання відповідачем позову суд за І наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. ЯкщоІ визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси Г інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і я продовжує судовий розгляд. Підстав для неприйняття визнання позову не встановлено. Відповідно до ст.ст.79, 80, 81, 88, 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суді вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. При звернені до суду позивачем сплачені судовий збір в розмірі 08 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.00 коп., однак в своєму позові позивач не заявив вимогу про стягнення з відповідача вказаних витрат. Витрати по оплаті державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС г суд вважає можливим покласти на позивача, а відповідача від вказаних витрат - звільнити.

Outcome: approved