Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

16 липня 2010 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований в Маловисківському відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області 16 серпня 1994 року. В обгрлитування позову вказувала, що сімейне життя між сторонами не склалося, одруження виявилось невдалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважає неможливим. В судово.\\гу засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі і не заперечував проти його задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можна постановити при проведенні попереднього судового засідання. Згідно з частиною 4 статті 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174, 175 ЦПК України. Згідно з частини 4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 16 серпня 1994 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований в Маловисківському відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області, про що зроблено актовий запис № 65. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На день слухання справи спору по місцю проживання, вихованню сина сторони не мають. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьо>.гу суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Суд вважає необхідним покласти витрати по сплаті державного мита, який стягується при реєстрації розірвання шлюбу, який здійснюється за рішенням суду в державному органі реєстрації актів цивільного стану на відповідача.

Outcome: approved