Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-17 00:00:00

Позовна заява прийнята до провадження Біловодським районним судом 09.06.2010 року , в якій позивач гр. [PERSON] вказала, що вона має на утриманні сина гр. [PERSON], , [INFO]. В 2007 році їй було з 09.07.2007року по 31.12.2007 року було виплачено на утримання сина до досягнення ним трьох років як допомогу по догляду за дитиною в сумі 632,38 гривень. Вважаючи, що за цей час дії відповідача були незаконними, відповідач має сплати їй різницю в сумі державної допомоги до досягнення дитиною трирічного віку за час з 09.07.2007 року по кінець 2007 року, виходячи з щомісячного розміру прожиткового мінімуму та фактично отриманими коштами по догляду за малолітньої дитиною по догляду до досягнення дитиною трьох років, що за підрахунками позивачки склала суму 2047,12 гривень . До відпустки у звязку з вагітністю і пологами позивачка не працювала , тобто була не застрахованою особою. Посилаючись на Конституцію України, , вона прийшла до висновку, що за рішенням Конституційного Суду України за 2007 рік , вона має право на виплату різниці у виплаті допомоги з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року до досягнення дитиною трьох років, тому просить суд позов задовольнити. Також позивачка вважає відмову відповідача про виплату їй розміру допомоги , виходячи з визначеного Законами України про державний бюджет на 2007 рік прожиткового мінімуму для дітей віком до 6-ти років, незаконною, наполягає на визнання дій відповідача неправомірними та зобовязати відповідача здійснити нарахування та стягнути кошти недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у вищевказаному в позовній заяві розмірі та вищевказаний нею період. Позивач в судове засідання не зявилася, подала в суд заяву про розгляд справи без її участі. Начальник Біловодського УПСЗН Біловодської РДА гр. [PERSON], або ж представник відповідача у справі, надіслала відзив на позов , де просить суд винести рішення про відмову в задоволенні позову щодо заявлених позовних вимог, та свої доводи мотивувала неможливістю виплат з причин відсутності належного бюджетного фінансування після прийняття відповідного рішення Конституційного суду в 2007 році, та з причин отримання позивачкою розміру допомоги , виходячи з ст. 56 Закону У «Про державний бюджет України на 2007 рік» , ст. 51 Бюджетного Кодексу України. Дослідивши матеріали справи (а.с. 8,9,10),суд приходить до висновку, що підлягає частковому задоволенню за період з 09.07.2007 по 31.12.2007 року, наступних підстав: Законом України „Про державну допомогу сімям з дітьми від 21.11.1992 рову 2811-Х 11 встановлено гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім% доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної доп сімям з дітьми у загальній системі захисту населення. Рішенням Конституційного від 09.07.2007 року визнано неконституційними положення ст. 56 Закону України державний бюджет України на 2007 рік в частині зупинення на 2007 рік дії ч. 1 ст. Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми , тобто відновлено дію редакції, яка передбачає надання допомоги на дитину до досягнення нею трирічного і* у розмірі прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років, який встановлений на рік: з 01.01.2007 року - 434 гривні, з 01.04.2007 року-463 гривні, з 01.10.2007 року гривень; Відсутність державного бюджетного фінансування для здійснення соці виплат не можуть бути причиною у відмові в позов із огляду на те, що судові р-' ухвалюються в межах норм діючого законодавства незалежно від наявності ко Державного Бюджету України. Таким чином, суд вважає, Що з 09.07. 2007 року, тобто після моменту при зазначеного рішення Конституційного суду України та по 31.12.2007 року включно, має право на тобто як різницю між отриманою допомоги по догляду за дитиною досягнення нею трирічного віку і сумою, яка не була їй сплачена , виходячи з роз ' прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, або вимоги позивачки стягнення не підлягають задоволенню, а відповідача необхідно зобовязати нарах та виплатити їй різницю, з врахуванням вже отриманих сум, з 09.07 2007 року розрахунку прожиткового мінімуму в 463, а з 01 жовтня 2007 року - 470 гривень, або * 09.07.2007 року по 31.12.2007 року включно 2072,77 гривень, виходячи з того, що вовк повинна була отримати 2679,52 гривень( 343,52(за липень 463*23 дня/31+926 гривень(463*2)+1410(470грн.*3 міс); а розмір фактично сплаченої відповідачем позивачі* суми склав 607,15гривень ( 73,99 гривень(за липень 99,72:31*23=73,99)+(104,85*3=314,55)+107,73+110,88)(2679,52-607,15=2072,77). Належним відповідачем у спорах щодо розміру виплати допомоги з 01.01.2007 року по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років є територіальні управління праці та соціального захисту населення. Відповідно до п.57 Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 , у разі затвердження нового розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку перераховується без звернення осіб, яким вони призначені, з місяця набрання чинності актом законодавства, що встановлює новий прожитковий мінімум. Відповідач наполягає на відмові в позові з підстав, за яких він не отримував належного фінансування у звязку з обмеженням цих виплат державою на підставі Законів України про державний бюджет на відповідний рік .Оскільки орган державної влади, яким законом надано виконання Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми всупереч рішення Конституційного суду України від 14 грудня 2000 року № 15-рп(справа про виконання рішень Конституційного Суду) ухилився від виконання рішення Конституційного суду від 09.07.2007 року № 60рп(справа про соціальні гарантії громадян) у 2007 році , а законодавець в свою чергу за вищевказані судом вказані періоди порушив ст. ст.8,22,46,48,58,64,94.ч.5,152 Конституції України. Але при винесенні рішення про часткове задоволення позовних вимог за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, суд також виходить і з положень рішення Конституційного Суду України від 03.10.1997 року( № 18/18397(№ 4-зп- справа про набуття чинності Конституцією України), за яким конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована одно предметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що і прийняттям нового акта , якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується одно предметний акт, який діяв у часі раніше. За таких обставин суд може вирішити питання про стягнення сум, які б позивачка могла отримати за час з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року включно дому що порядок виплати та розміру допомоги був відновленим після у відповідності з ч.І ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» після прийняття рішення Конституційного суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні гарантії громадян) . З огляду на викладене та відповідно до ст. 152 ч. 2 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Законом України „Про державну допомогу сімям з дітьми від 21.11.1992 року № 2811-XII встановлено гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сімї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сімям з дітьми у загальній системі захисту населення. Відсутність державного бюджетного фінансування за час з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року для здійснення соціальних виплат не можуть бути причиною у відмові в позов із огляду на те, що судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства незалежно від наявності коштів Державного Бюджету України. Позовні вимоги підлягають частковому ^ задоволенню, , тобто суд може зобовязати позивача здіснити нарахування та виплоату сум, без їх стягнення. За діючим ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, повинні бути компенсованими відповідачем, тому на користь позивачки з відповідача пілягає стягненню сума 8,50 гривень, та 37 гривень на ІТЗ з судового розгляду справи, бо відповідач не звільнений від сплати судових витра на користь держави .

Outcome: partial