Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що вона є дитиною війни і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак всупереч вимогам цього закону така допомога в період в період з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року їй не виплачувалася, а з 01.01.2008 виплачується в розмірі 10 %, незважаючи на те, що рішеннями Конституційного суду України № 6рп/2007 від 09.07.2007р. у справі № 1-29/2007 та № 10-рп/2008 року від 22 травня 2008 року, визнано неконституційними положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р., якими зупинялась дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»., визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України». У звязку з цим просила зобовязати відповідача здійснити перерахунок та стягнути на його користь як дитині війни щомісячну соціальну допомогу за період з 2007 р. по 31.05.2010 року в сумі 3358 грн. 47 коп., а також сплачені нею судові витрати. Позивачка свої позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути у її відсутність (а.с.9). Відповідач надіслав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, а також свої письмові заперечення (а. с. 14-15), в яких просив в позові відмовити виходячи з наступного: згідно зі ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України, кошти якого використовуються виключно за призначенням і вилученню не підлягають в силу п. 9 Положення про Пенсійний фонд України. виплата підвищення до пенсії у 2009-2010 р.р. дітям війни проводиться відповідно до вимог ч.1 ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і виплачується у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, яка ст.14 Закону України, « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлена у розмірі у розмірі 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Крім того зазначали, що жодним із законів про пенсійне забезпечення не встановлений відповідний механізм та умови призначення, порядок фінансування таких підвищень, і питання щодо виплати цього підвищення до пенсії дітям війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком законодавчо залишається не вирішеним, а отже неможливим є і виконання відповідачем норми Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивач у справі відноситься до категорії діти війни і як пенсіонер перебуває на обліку в ПФУ (а.с. 7, 8). Як вбачається з довідки Управління (а. с. 10), позивачка, як дитина війни підвищення до пенсії отримала у 2008 р.: в січні березні по 47 грн., в квітні червні по 48 грн. 10 коп., в липні вересні по 48.20 грн., в жовтні грудні по 49,80 грн.., у 2009 у січні грудні по 49 грн. 80 коп., у 2010 р. у січні травні по 49 грн. 80 коп., тобто у розмірах, передбачених Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення до деяких законодавчих актів України» та постановою КМУ від 28.05.2008 р. № 530 . У 2006-2007 роках таке підвищення не виплачувалося. Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Наявність у позивача права на призначення їй підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком є визначальною для вирішення спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ст. 46 Конституції України). На 2007 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено пунктом 12 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» з урахуванням ст. 111 цього Закону. Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 року від 09 липня 2007 року визнано такими, що не відповідають Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 12 ст. 71 , ст. 111 Закону України «про державний бюджет на 2007 рік» щодо такого зупинення дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» Пунктом 41 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» викладено в новій редакції статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії , виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ці зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України, рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року (справа щодо предмета та змісту про Державний бюджет). Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007» від 19.12.2006 р. № 489-V та п. 41 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» втратили чинність з 09 липня 2009 року та з 22 травня 2008 року відповідно , що свідчить про відновлення з цього моменту права позивача на отримання підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі, визначеному ст. 6 Закону України «про соціальний захист дітей війни» Протягом 2009 р. ст. 6 Закону України «про соціальний захист дітей війни», була чинною, а тому підлягала застосуванню. Отже, з 09 липня 2007 року та з 22 травня 2008 року положення Законів України «про Державний бюджет України на 2007 рік», «про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», відповідно до яких ПФУ нараховувало та виплачувало підвищення до пенсії як дитині війни, а також постанова КМУ від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами суперечить ст. 6 Закону України «про соціальний захист дітей війни», не могли бути застосованими. У період, за який позивачка просить нарахувати та стягнути підвищення, розмір мінімальної пенсії за віком був встановлений на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до абз. 1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» 9 липня 2003 року N 1058-IV, а тому цей розмір і слід застосовувати як розрахункову величину. Прожитковий мінімум для осіб , які втратили працездатність у 2007 2010 р. р. встановлювався наступними законами України: -ст. 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» у розмірі : з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з1 жовтня 411 гривень. -ст. 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік»: з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 гривень, з 1 липня 482-00 грн., з 1 жовтня 498-00 грн., з 1 листопада 573 гривні. -ч. 5 ст. 1 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20 жовтня 2009 року № 1646-VI: з січня 2010 р. 695 гривень. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене, не можуть бути прийняті до уваги положення ч.3 ст.28 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої 46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Не може бути підставою для відмови у позові і відсутність коштів для забезпечення виплат доплати до пенсії, оскільки відсутність коштів не є підставою невиконання зобовязань, покладених на УПФ законодавством. Вищенаведене є підставою для висновку про те, що з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та 3 22.05.2008 р.підвищення до пенсії дитині війни повинно було нараховуватись та виплачуватись ПФУ в розмірі, визначеному ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції від 09.07.2007 р. та 22.05.2008 року). Що стосується позовних вимог про перерахування та стягнення недоплачених коштів, то вони не підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ч.2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи те, що одна із сторін є субєктом владних повноважень, а позивачем ставляться вимоги майнового характеру, то виходячи з наведеного і ст.ст.6,7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин і носять публічно-правовий характер, суд може визнати її дії відповідача законними чи незаконними та в разі незаконності їхніх дій зобовязати провести перерахування та виплату належних сум відповідно до закону, а тому вимоги позивача відносно перерахування та стягнення з відповідача конкретної суми не може бути задоволено. Таким чином, суд вважає за необхідне зобовязати управління Пенсійного фонду України в Путивльському районі Сумської області здійснити перерахунок пенсії [PERSON] з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і провести відповідні виплати за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 р. по 31 травня 2010 р., з урахуванням виплачених коштів за ці місяці. Відповідно до задоволених позовних вимог, підлягають стягненню на користь позивачки : 37 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу з ПФУ, а 8 грн. 50 коп. судового збору слід компенсувати за рахунок держави, так як у відповідності з п. 34 ч.1 ст. 4 Декрету КМУ «Про державне мито» від 21.01.1993 р. N 7-93 зі змінами, Пенсійний фонд України звільняється від сплати державного мита. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved