Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-17 00:00:00

У жовтні 2009 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на вклад у звязку з поділом спадщини. В позові зазначила, що [PERSON] доводилася [PERSON] двоюрідною тіткою. При житті вона зробила заповідальне розпорядження , в якому заповідала грошові кошти на депозитному рахунку № 26350600718973 в Тернівському відділенні Криворізької міської філії ЗАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON]. 27.12.2008 року [PERSON] померла. Спадщину [PERSON] прийняв шляхом подачі заяви до шостої нотаріальної контори. Коли [PERSON] звернувся до нотаріальної контори с заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, так як на спадщину претендує рідний брат померлої [PERSON], який вважає, що здійснене заповідальне розпорядження , як односторонній правочин, є нікчемним, оскільки воно мало бути здійсненим за правилами , встановленими законодавством України для посвідчення правочинів. Відповідач не має намірів звертатися до суду, тому просить суд визнати за ним право власності на вклад в сумі 8100,0 грн. з відповідними відсотками, який знаходиться на депозитному рахунку № 26350600718973 в Тернівському відділенні Криворізької філії Закритого акціонерного товариства «ПриватБанк», в порядку прийняття спадщини після померлої 27.12.2008 року [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі. Відповідач позов не визнав, пояснив, що здійснене заповідальне розпорядження, як односторонній правочин, є нікчемним, оскільки воно мало бути здійсненим за правилами , встановленими законодавством України для посвідчення правочинів. Крім того кошти які знаходяться на депозитному рахунку належать йому, так як він надав їх своїй сестрі для придбання житла. Позивача по справі він не знає, ні якого відношення до спадкодавці він не має, а заповідальне розпорядження від її імені підроблено. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Згідно ст.. 1228 ЦК України , вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробити відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. [PERSON] при житті було укладено договір про депозитний вклад з ЗАТ «ПриватБанк» від 20.09.2005 року, в якому зробила заповідальне розпорядження, згідно якого в разі її смерті вкладом і нарахованими на нього відсотками розпоряджається [PERSON] (а.с.10). 27.12.2008 року [PERSON] померла (а.с.9), після її смерті позивач в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори с заявами про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено так як з аналогічними заявами звернувся також і [PERSON] , стверджуючи, що має отримати спадщину як спадкоємець за законом та посилаючись на нікчемність заповідального розпорядження (а.с.11). Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваних правочин). Згідно ст.. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Суду не надано доказів, які б ставили під сумнів заповідальне розпорядження [PERSON] , яке складено на підставі діючого законодавства і у суду немає підстав для визнання його недійсним. На підставі ст., ст..204,215, 1228 ЦК України,

Outcome: approved