Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області про неправомірні дії по нарахуванню пенсії. Позовну заяву мотивувала тим, що вона являється інвалідом ІІ групи, захворювання повязане з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС, що стверджується довідкою МСЕ, а ст. 14 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи її віднесено до І категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідач не виплачує в повному обсязі державної та додаткової пенсії, як це передбачено статтями 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і становить для інвалідів ІІ групи у розмірі не меншому від 8 мінімальних пенсій за віком (державна пенсія), та у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком (додаткова пенсія). Просила визнати протиправними дії відповідача, стягнути з останнього 113\~603 грн. 53 коп. недоплаченої пенсії за період з 01.01.2005р. по 01.07.2008 р. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги уточнила, просила визнати дії УПФУ в Снятинському районі щодо відмови у перерахунку пенсії згідно ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними. Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області провести перерахунок та виплачувати їй державну та додаткову пенсії інваліда 2-ї групи, захворювання якого пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС згідно ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», стягнути різницю недоотриманої суми пенсії за період з 01.01.2005 р. по 24.08.2008 р. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Подали письмове заперечення, в якому пояснили, що оскільки винесена постанова Снятинського районного суду, яка набрала законної сили щодо даного спору про той самий предмет, з тих самих підстав. Із сумою заборгованості вказаної позивачкою в позовній заяві не згідні, так як згідно постанови Снятинського районного суду від 30.10.2009р. р. були проведені перерахунки пенсій за період з 22.05.2008р. по 30.10.2009 р., перерахунок проведено з 22.05.2008 р., а позивачка знову просить провести перерахунок по 01.07.2008 р. тобто за період, за який їй вже проведено перерахунок та отримано кошти. Просили в позові відмовити за пропуском строку позовної давності. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи, захворювання повязане з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, що підтверджується копією посвідчення серії А № 111462 від 28.12.1998 року та вкладкою до нього № 111462 від 02.01.2002 року (а.с.10) та перебуває на відповідному обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Снятинському районі. Відповідно до експертного заключення та довідки медико-соціальної експертної комісії серії МСЕ № 018811 від 19.12.2001 року позивачка є інвалідом ІІ групи, захворювання повязане з роботам по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 27,28). Снятинським районним судом та Львівським апеляційним адміністративним судом було задоволено її позов щодо проведення їй перерахунку, однак відповідачем їй було відмовлено в добровільному поверненні різниці недовиплаченої суми пенсії. Відповідач посилався на те, що при проведенні розрахунків пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи - застосовувалися положення Постанов Кабінету Міністрів України. Суд не може погодитися з правильністю нарахування пенсії Управлінням Пенсійного Фонду України Снятинського району для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка відповідно до ст. 14 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи віднесений до І категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Статтею 49 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Зі змісту ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи слідує, що розмір пенсії для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою не можуть бути нижчими восьми мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи особам віднесеним до І категорії, які є інвалідами ІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Статтею 53 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком. Що ж до відсутності визначення у законі поняття та базової величини мінімальної пенсії за віком для проведення перерахунку, то суд враховує ту обставину, що згідно ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування законодавець дає визначення розміру мінімальної пенсії за віком, яка підлягає до застосування в порядку ст. 8 ЦПК України за аналогією. Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмір прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність. Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка набрала чинності 31.10.2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір державної пенсії визначений відповідно до ст. 54 цього закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорії та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Таким чином новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму, і перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Мінімальна пенсія за віком встановлюється Законом України про державний бюджет України на відповідний вік. Доводи представника відповідача про те, що при розрахунку пенсії вони виконували вимоги Постанов Кабінету Міністрів України не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог ст. 8 ЦПК України у разі якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а в разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 були визнані неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення рішення зміни, внесені п.12 ст. 71 ЗУ № 489-V від 19.12.2006 року. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 були визнані неконституційними та втратили чинність з для ухвалення рішення зміни, внесені пп.12 п.28 розділу ІІ ЗУ від 28.12.2007р. №107-VІ. У відповідності до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За ст.257 ЦК України для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється три річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Представник відповідача просить застосувати позовну давність до спірних правовідносин. Позивачка звернулась до суду 18.06.2010 року, жодних клопотань щодо поновлення чи продовження строку через пропущення його з поважних причин не заявляла. Позивачкою не викладено обставин для визнання причин пропущення строку звернення до суду поважними, а її юридична необізнаність не може бути визнана поважною причиною для поновлення строку звернення до суду. Закони, інші нормативно-правові акти є доступними для ознайомлення всіма громадянами, можливість обізнаності людини про те чи інше положення закону залежить виключно від бажання особи. І тому суд погоджується з відповідачем про пропущення строку звернення позивачки до суду, щодо вимог частково у 2005-2006 роках та частково в 2007 році. Таким чином суд вважає, що позивачкою пропущений строк на звернення до суду з позовом починаючи з 01 січня 2005 року по 18 червня 2007 року. На підставі викладеного, суд вважає, що позивачка має право на проведення перерахунку та виплату пенсій відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 24.08.2008р. Згідно ч.1 ст. 1 Закону України Про пенсійне забезпечення громадяни України мають право на пенсійне забезпечення. В силу ч.1 ст. 107 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсії, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обовязків з адміністративного управління накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно з законом. Таким чином, для покладення на органи Пенсійного фонду України обовязку із нарахування та виплати недоплачених сум пенсії, необхідно встановити факт протиправності дій вказаних органів по невиплаті пенсії чи гарантованих Законом надбавок до пенсії. З метою забезпечення повного захисту порушеного права, суд вважає за доцільне зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплачувати [PERSON] недоотриманої державної та додаткової пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 року по 24.08.2008р. виходячи з мінімального розміру пенсії за віком встановленого Законом України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування. Оскільки позивачка звільнена від сплати державного мита при подачі позовної заяви, то з відповідача слід стягнути в користь держави 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Враховуючи вище наведене,

Outcome: approved