Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-07 00:00:00

05.05.2010року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області, в якій просив вжити невідкладних заходів щодо усунення загрози його життю і здоровю, яке створює відповідач не виплатою належних йому пенсій, як інваліду ЧАЕС та війни, в розмірі передбаченому Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року та «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993 року; стягнути з відповідача кошти, що складають різницю між фактично нарахованими і сплаченими йому сумами пенсії, і сумами пенсії, які повинен був сплачувати відповідач йому, як інваліду ЧАЄС та війни, відповідно до законів України за період з 01.03.2001 року по день розгляду справи в суді як інваліду ЧАЕС та війни III групи: державної пенсії, з урахуванням підвищення як інваліду війни - 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду здоровю - 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює з 01.03.2001 року по 01.01.2004 року прожитковому мінімуму, встановленому відповідно до Закону України № 966-ХІУ «Про прожитковий мінімум», а з 01.01.2004 року по 08.06.2010 року розміру мінімальної пенсії за віком встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», діючого на момент нарахування пенсії, з нарахуванням компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати відповідно до норм Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплат», ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», статті 1 Протоколу № 1 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, починаючи з 01.03.2001 року по день виплати коштів відповідачем; заборонити УПФ сплачувати на майбутнє належні [PERSON]., як інваліду ЧАЕС та війни, пенсії в розмірі меншому ніж це встановлено Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року та «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що він прийняв участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, в результаті чого отримав критичну дозу іонізуючого випромінювання, що привело до каліцтва і інвалідності. З 06.06.1996 року Україна визнала свою вину в повному обсязі в нехтуванні при ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи мер безпеки - ліквідаторам не було надано ні безпечних умов праці, ні безпечних для здоровя умов відпочинку, тому, в відповідності з нормами міжнародного права, які співпадають з нормами ч. 1 ст.. 1202 ЦК України, згт «Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя а б: потерпілого, здійснюється щомісячними платежами», держава в якості відшкодуван: завданої каліцтвом, взяла на себе зобовязання виплачувати особам, які постраждали :- Чорнобильської катастрофи І категорії спеціальні пенсії. Так для інвалідів ЧАЕС держава встановила основну пенсію в розмірі не меншому ніж 6 мінімальних пенсій . місяць, а додаткову пенсію за шкоду здоровю - в розмірі 50 процентів мінімальне віком в місяць. Також позивач зазначив, що його в зону Чорнобильської катастрофи мобіл::; військовозобовязаного, тому він має статус інваліда війни і на нього розповсюдь статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захист ¦ держава взяла на себе зобовязання додатково підвищити належну йому пенсію. - ¦ війни III групи, ще на 200 процентів мінімальної пенсії за віком в місяць. Так: загальний розмір належних йому пенсій не повинен бути меншим ніж 8,5 розмірів м: пенсій за віком. Держава поклала на відповідача обовязок проводити нарахування і виплату цех позивачу в повному обсязі, але відповідач протиправно порушив покладений державою обовязок відшкодовувати шкоду, завдану каліцтвом, розмір якої гар~ державою спеціальними Законами України «Про статус і соціальний захист гро? постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус ветеранів війни. : соціального захисту», основними пенсійними законами України «Про пенсійне забезг. і «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і цим створив реальну заг життя і здоровя. Звертаючись до суду, [PERSON] просить надати йому невідкладний судовий : і як існує реальна загроза його життю, яку створює відповідач не виплатою мені в повк: пенсій, як інваліду внаслідок ЧАЕС та каліцтва, яке він дістав при виконанні військової служби. [PERSON] стверджує, що спору про можливість не виконання взятих державою ' на себе зобовязань про відшкодування в повному обсязі шкоди громадянам які шх внаслідок Чорнобильської катастрофи, внаслідок не забезпечення цим громадянам : безпечних умов праці і відпочинку під час ліквідації наслідків катастрофи, не існує - Україна визнала свою вину в повному обсязі, що зафіксовано в ст., ст. 1 і 13 [PERSON] червні 1996 року у відповідача по справі, зявився обовязок нараховувати і сплачуват йому основну і додаткову пенсії, які він отримує як громадин, який постраждав Чорнобильської катастрофи І категорії, інвалід ЧАЄС III групи, в розмірах пер;: статтями 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які пості внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року (надалі [PERSON] і :- Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і с: захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», № 230 - 06.06.96 року. Цим Законом на відповідача покладений обовязок нараховувати і виплачувати йому пенсії як інваліду ЧАЄС III групи в розмірі не меншому ніж: державної г . мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії - 50 процентів мінімальної пенсії за ві:-: Згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» мінімальний розмір пенс: встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. В умовах кризов : економіки та спаду виробництва мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється не нижче межі малозабезпеченості. Мінімальний розмір пенсії за віком підвищуєтьс - із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету малозабезпеченості. Таким чином, відповідно до Закону, розмір мінімальної пенсії інваліда ЧАЄС 1996 року збільшувався в декілька разів і мав дорівнюватися: для інвалідів ЧАЄС Г 442 грн. 65 коп.; для інвалідів ЧАЄС II групи - 596 грн. 88 коп.; для інвалідів ЧАЄС 749 грн. 10 коп., з наступним перерахунком в разі збільшення величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості. Обовязок щодо призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати покладено на відповідача ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Але відповідач протиправно проігнорував вимоги Закону і покладений на нього обовязок і нараховував та сплачував належні йому пенсії в значно меншому розмірі, використовуючи для їх нарахування замість норм Закону постанови Кабінету Міністрів України. Така бездіяльність є протиправною, оскільки цим порушено його конституційні права, визначені: статтею 56 Конституції України на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, по створенню безпечних умов праці і проживання під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи - відповідальність за що взяла на себе держава в повному обсязі, що знайшло свій прояв в статтях 1 і 13 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року; частиною першою статті 46 Конституції України, на соціальний захист, що включає право на забезпечення у разі часткової втрати працездатності в порядку і розмірах передбачених законом. В 1991 році Верховна [PERSON] України прийняла спеціальний [PERSON] України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року. Прийняття цього Закону було обумовлено значною кількостю населення України, яка приймала участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, яка станом на 1991 рік постраждала від дії іонізуючого випромінювання. Відповідно до ст. 13 Закону в редакції 1991 року, держава зобовязана відшкодувати шкоду, завдану громадянам за пошкодження здоровя або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ст. 49 Закону пенсії особам, віднесенем до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Відповідно до ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам І групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, а також особам, захворювання яких повязане з наслідками Чорнобильської катастрофи, - 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ст. 54 Закону пенсії по інвалідності, що настали внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержуваного за роботу у зоні відчуження в 1986 - 1987 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством, але не нижче розмірів, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому пенсія по інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які у 1986 році безпосередньо на станції брали участь у роботах, повязаних з усуненням самої аварії, не може бути нижчою: по І групі інвалідності - семи мінімальних заробітних плат, по II групі інвалідності - пяти мінімальних заробітних плат, по III групі інвалідності - трьох мінімальних заробітних плат. Закон в редакціях до 1996 року не мав імперативності і посилань на Конституцію України, його положення допускали вільне тлумачення багатьох його статей, і в звязку з законодавчо визнаним розміром мінімальної заробітної плати в 17 грн., він не надавав передбаченого Конституцією України соціального захисту інвалідам ЧАЕС. 28 червня 1996 року, на пятій сесії Верховної [PERSON] України, прийнята Конституція України. В статті 3 людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнані найвищою соціальною цінністю. Встановлено, що права і свободи людини та їх г визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Також держава взяла на себе відповідальність перед людиною за свою діяльніс- утвердження і забезпечення прав і свобод людини визнано головним обовязком держави. В статті 8 Конституції України визначила принцип дії в Україні верховенства згідно якого діяльність державних органів, посадових осіб і громадян (в тій частині, в право стосується життя приватної особи) підпорядковується закону. Стаття 19 Конституції України передбачає органам державної влади та їх посад особам діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конститу України, Законами України. Крім того стаття 22 Конституції України, згідно якої конституційні права і св: ' гарантуються і не можуть бути скасовані, забороняє при прийнятті нових законів, або вне змін до чинних законів, звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, а статте Конституції України забороняє виконувати явно злочинні розпорядження чи нак_ передбачає за віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу юри:: відповідальність. З урахуванням імперативу статті 3 Конституції України, скасувань - обмеження конституційних прав і свобод, які забеспечують життєві потреби люди:- ¦- злочинною по самій своїй суті. На підставі всіх цих норм прямої дії. Законом України «Про внесення змін і доп до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внас. Чорнобильської катастрофи», № 230/96-ВР від 06.06.96 року, який існує в тій же ре~ ¦ станом і на сьогодення, був суттєво посилений соціальний захист інвалідів ЧАЄС. В новій редакції статей 1 і 13 Закону, законодавець не тільки прийняв зобов'; . відшкодувати шкоду особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а й :- повну відповідальність держави за не створення безпечних і нешкідливих умов ліквідаторів, що привело до захворювань і інвалідності. Був чітко визначений на держа:- - рівні пріоритет життя та здоровя людей, які постраждали від Чорнобильської катастрофи Преамбула Закону, як і сам [PERSON] в цілому, стала містити посилання на Констиг України, зокрема на статті 3, 46, 56: «[PERSON] визначає основні положення щодо реа.~ конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастро: охорону їх життя і здоровя ... соціального захисту потерпілого населення... Держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобовя- відшкодувати її». Також було вирішено питання про надання реального соціального захисту інь_ ЧАЕС, для чого законодавець скасував привязку пенсій інвалідам ЧАЕС до р < мінімальної заробітної плати, замінивши її на мінімальну пенсію за віком, одн: -л збільшивши її розмір. Згідно ст. 54 Закону, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодс ш встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по І інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пе - - і віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком. Мінімальна пенсія за віком законодавчо в 1996 році Закону визначалася відповз* Закону України «Про пенсійне забезпечення». Мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального спо- ¦ бюджету. В умовах кризового стану економіки та спаду виробництва мінімальний розміг ¦ за віком встановлюється у розмірі не нижче межі малозабезпеченості. Мінімальний розмір пенсії за віком підвищується у звязку зі збільшенням вег чи вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості. Таким чином, відповідно до Закону, розмір мінімальної пенсії інваліда Чл : 01.07.1996року збільшувався в декілька разів і мав дорівнюватися: для інвалідів ЧАЕС III ~«і -442 грн. 65 коп.; для інвалідів ЧАЕС II групи - 596 грн. 88 коп.; для інвалідів ЧАЕС І групи - 749 грн. 10 коп. В звязку з виходом економіки України із кризи, 15 липня 1996 року в Україні введено в дію [PERSON] України №966-ХІУ «Про прожитковий мінімум». Згідно статті 2 цього Закону, він застосовується для встановлення розмірів мінімальної пенсії за віком і відповідно до прикінцевих положень він містить імператив для Кабінету Міністрів України про приведення всіх подальших його рішень в відповідність з цим Законом. Згідно ч. 4 ст. 1 цього Закону, для інвалідів повинен застосовуватися прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Але управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області, на яке згідно ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» покладено обовязок щодо призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати, абзацу 1 п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за № 121/2001 покладено обов'язок щодо «призначення пенсії; підготовки документів для її виплати; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій» (аналогічну вимогу про «забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій» відповідачем містить Постанова Кабінету Міністрів України № 1261 від 24 жовтня 2007 р. в абз. 5 п. З Положення про Пенсійний фонд України) порушило вимоги ст. ст. 46 і 56 Конституції України, ст. ст. 50 і 54 Закону і сплачувало пенсії в значно меншому розмірі. Посилання відповідача на те, що він виконував вимоги постанов Кабінету Міністрів України, згідно яких незаконно занижався розмір мінімальної пенсії за віком всупереч вимогам Закону, є хибним, так як згідно статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України видає постанови і розпорядження тільки в межах своєї компетенції, яка згідно пунктів 2, 3 статті 116 Основного Закону України визначена як забезпечення прав і свобод людини і громадянина, забезпечення соціального захисту. В рішенні [PERSON] Суду України № 19-рп/2009 від 08.09.2009 року по справі № 1-27/2009 за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», який передбачав обмеження максимального розміру пенсій (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, сум індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 12 мінімальними розмірами пенсії за віком, встановленими згідно з абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, [PERSON] Суд України встановив, що відповідно до Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини першої статті 92). Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, забезпечувати проведення політики, зокрема, у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116 Основного Закону України). Зазначене свідчить, що Кабінет Міністрів України не наділений повноваженнями щодо встановлення розмірів пенсій. Таким чином ...Кабінет Міністрів України втрутився у сферу виключної компетенції законодавця всупереч положенням частини другої статті 6, частини другої статті 8, частини другої статті 19, пункту 3 частини першої статті 85, пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України». Але у всякому разі виконувати положення підзаконних актів всупереч нормам Закону, відповідних статей Конституції України, для органів державної влади є явно злочинним по своїй суті, так як Конституція України є нормою прямої дії, а згідно статті 60 Конституції України забороняється виконувати явно злочинні розпорядження чи накази і передбачено за віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу юридичну відповідальність. Така ж ситуація і з п. 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет --- -Я та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який вносив зміни д< - ¦ 2008 рік, значно понижаючи розмір пенсій інвалідів ЧАЄС. [PERSON] закон був визнаний _ ¦ не відповідає Конституції України (є неконституційними) рішенням Конституцій:- пі України від 22.05.2008 року за № 10 - рп 2008 року, у справі за конституційним)-: дл Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційност: і лн положень ст. 65 розділу І, пунктів 61, 62, 63 і 66 розділу II, пункту 3 розділу III [PERSON]:-:; «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких за:- ш актів України» і 101 народних депутатів України щодо відповідності Констатуй: >¦ (конституційності) положень ст. 67 розділу І п. 1-4, 6-22, 24 -100 розділу II Закону Укрі а Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких закон од.-- ж,| України» (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України). Згідно рішення [PERSON] Суду України однією з конституційних гаран і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування (частина друга - тяя Конституції України) чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів аб - м змін до чинних законів (частина третя статті 22 Конституції України)... Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними по:- _ ¦ можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однор загальними. При цьому, [PERSON] Суд України зазначив, що загальнов;-: . правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не V порушена... Отже, визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупине - внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод л громадянина [PERSON] Суд України вважає скасуванням або обмеженням і; і свобод. Більше того, посилання відповідача на те, що існувала правова колізія між 3 _ Законами України про державний бюджет України на відповідні роки, при цьому -а держбюджет були прийняті пізніше, тому саме вони повинні виконуватися, є хибні-: і правова колізія, якщо вона мала місце, була між 22 статтею Конституції України і відг законами про держбюджет, тобто виконуватися в любому випадку мала Конституція У-таі Також неможливо розповсюджувати на інвалідів війни, які отримали статус інва: - і до 01.01.2006 року, дію Закону України «Про внесення змін і доповнень до [PERSON];. Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 2939-ІУ від 05.10.2 який значно зменшив розмір підвищення пенсій для інвалідів війни. [PERSON] напряму захгя статтею 22 Конституції України. Законодавець має право вносити зміни до законів Укг_в ці зміни не можуть звужувати обсяг прав і пільг тих, в відношенні кого ці закон:- Ш попередніх редакціях. [PERSON] головний принцип права. В відношенні строку позовної давності [PERSON] посилається на ст- ^Ц Цивільного кодексу України, згідно якої позовна давність не поширюється на ви- п відшкодування шкоди, завданої каліцтвом. Закон зафіксував, що держава визнала себе яі в повному обсязі перед особами які постраждали внаслідок Чорнобильської каті, ти категорії в отриманні ними інвалідності з вини держави (ст.., ст.. 1 та 13 Закону). (>>¦ щодо виплати пенсії по каліцтву ЧАЕС держава поклала на УПФ, тому він прос: відшкодувати йому шкоду з моменту, коли відповідач протиправно порушив 6 ґ покладені на нього державою. Особливе значення має також імператив статті 64 Конституції України, згід права і свободи передбачені статтею 56 Конституції України не можуть бути обмежен л умовах воєнного або надзвичайного стану. Все вищенаведене дає йому право стверджувати про протиправне ігн ~ \\ відповідачем ст. ст. З, 19, 46, 56, 60 і 64 Конституції України, що привело до сп.:^ пенсій, починаючи з 01.06.1996 року, в значно меншому розмірі, ніж це передбачено ст. ст. 50 і 54 Закону. З урахуванням того факту, що законодавець визначив мінімальний розмір належних йому як інваліду ЧАЄС та війни пенсій, не виплачувати який держава не мала права навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану, враховуючи норми Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплат», ч. 2ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», статтю 1 Протоколу № 1 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Євросуду з прав людини, суми пенсій, не отримані ним з вини відповідача, повинні бути виплачені йому за минулий час, починаючи з 01.03.2001 року, без обмеження будь-яким строком, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати відповідно до Закону. Позивач [PERSON] в заявах просив вжити всіх можливих заходів для невідкладного розгляду справи та провести судовий розгляд справи як за його відсутністю в звязку з тяжким станом здоровя, так і без його представника [PERSON] в звязку з занятістю в іншому суді. Представник відповідача начальник управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області [PERSON] позов не визнала і подала письмові заперечення, в яких зазначила наступне: З 17.06.1993 р. [PERSON] отримував пенсію по інвалідності третьої групи від загального захворювання згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення » З 21.10.1993 р. [PERSON] отримував пенсію по інвалідності третьої групи внаслідок професійного захворювання викликаного аварією на Чорнобильській АЕС, за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 - XII від 28.02.1991 року. З 20.03.1998 р. по 24.01.2008 р [PERSON] отримував пенсію по інвалідності третьої групи внаслідок захворювання, отриманого при виконанні обов'язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» З 25.01.2008 року по 21.03.2010 року [PERSON] була призначена пенсія за віком за нормами ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як більш вигідний варіант . З 22.03.2010 р. [PERSON] отримує пенсію по інвалідності третьої групи внаслідок захворювання, отриманого при виконанні обов'язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Статтею 54 Закону передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатись за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу - в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. Зазначеною статтею передбачено, що розмір пенсії для інвалідів 3 групи не може бути нижче ніж 6 мінімальних пенсій за віком. Частина 7 статті 54 Закону встановлює, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Також, статтею 67 цього Закону передбачено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до змін індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Згідно статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання. На підставі цієї норми Пенсійний фонд при призначенні та виплаті пенсії, в тому числі і додаткової пенсії, [PERSON] застосовував норми Постанови КМУ «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 р. № 836 з 01.07.1996 року підвищивши пенсію по інвалідності що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи на коефіцієнт 1,108, Постановою від 25.07.2001 р. № 861 «Про підвищення розмірів по\-призначених відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадя:-: постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» установлено, що під час признане перерахунку пенсій, передбачених ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний за громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розрахунок додат- пенсії передбаченої цим Законом, проводиться виходячи з розміру 18 грн. 10 коп. Пенсійний фонд при призначенні та виплаті пенсії, в тому числі і додаткової п. Шелест П.О. застосовував норми Постанови КМУ «Про підвищення розмірів пенсій та ін соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюєте; рахунок коштів державного бюджету» від 03.01.2002 року № 1, п. а,б ч. 1 якої встановлю виходячи з розміру 19 гривень 91 копійка провадиться розрахунок: а) пенсій, призначених відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастроф: б) додаткової пенсії, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний за громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», під час призначень:» перерахунку пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім пе- працівникам, передбаченим у частині третій статті 53 зазначеного Закону) та Закону Укра «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового ск органів внутрішніх справ», а також пенсій, передбачених частиною четвертою ст. 54 За* = України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобиль^ катастрофи». Зазначена постанова була чинна в період з 01.01.2002 року по 01.07.2008 рок> прийняття постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008 року «Про підвите - рівня пенсійного забезпечення громадян»). Так як пенсія позивачу призначена згідно ст. 49, 50, 54 Закону України «Про стат соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», _ згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» , тому і призначенні та перерахунку пенсії, в тому числі і додаткової розмір її обчислювався відпоб: я до постанови № 1 від 03.01.2002 року та виходячи з ч.4 ст. 54 Закону України «Про стаг - соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тобто, мінімальний розмір пенсії по 3 групі інвалідності до 01.09.2004 р. станом 19,91*6. Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської област * погоджується з позивачем стосовно застосування для розрахунку пенсії та додаткової пе-:: згідно ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постражл- внаслідок Чорнобильської катастрофи» величини мінімальної пенсії за віком встановле: законами України про Державний бюджет України на 2004 - 2009 роки, та ч. 1 ст. 28 [PERSON] України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ від 09.07.20 р.? який набрав чинності з 01.01.2004 року, так як ч. 1 ст. 28 зазначеного закону первин викладена в редакції : «мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків - 25 рокі: І у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється в розмірі 20 відсотків середньої заробітне плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за попередній рік, яка визначає спеціально уповноваженим центральним органом у галузі статистики виконавчої влади», що має ніякого відношення для розрахунку пенсії по інвалідності згідно Закону України «П статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Прі загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 23.12.2004 №2291-ІУ ч. 1 п. 1 ст 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» закон № 1058-1 від 09.07.2003 року викладено в редакції : «мінімальний розмір пенсії за віком за наявност чоловіка 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткове: мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом», та доповнено п. ] Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України 2005 рік» та деяких законодавчих актів України № 2505-ІУ від 25.03.2002 «мінімальний розу пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої застосовується виключно ~ визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом » (тобто Законом України «Г. загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»), а пенсія позивачу призначена згйг- * Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внасліз « Чорнобильської катастрофи». В період з 01.01.2004 року діяла постанова Кабінету Міністрів України №544 від 15.04.2003р. «Про підвищення розмірів трудових пенсій» яка вступила в силу з 01.07.2003р. згідно якої встановлено мінімальний розмір пенсії 50.00 грн., який застосовувався виключно для трудових пенсій призначених відповідно до Закону України « Про пенсійне забезпечення», а не відповідно до закону якого призначена пенсія позивачу. Відповідно до Закону України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2005 рік» мінімальний розмір пенсії з 01.01.2005 року становив 332 грн.00 коп., але ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлений абзацом першим частини першої цієї статті (тобто мінімальний розмір пенсії за віком за наявності необхідного страхового стажа у розмірі прожиткового мінімуму) застосовується виключно для розмірів пенсій призначених згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2004 р. № 894 мінімальний розмір пенсії з 01.09.2004 р. збільшується на 12%, тобто: 19,91*6*1,12. Постановою від 27.12.2005 р. № 1293 «Про збільшення розмірів пенсій деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2006 р. передбачено збільшення розмірів пенсій, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році по інвалідності - у 3,5 рази: 19,91*6*1,12*3,5.Зазначеною постановою встановлено мінімальний розмір пенсії для інвалідів 3 групи у розмірі - 467,00 гривень. З 01.01.2008 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року № 107 були внесені зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В новій редакції Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ст. 50 встановлює, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам III групи - 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому, частини 3 та 4 статті 54 замінено текстом: У всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році по III групі інвалідності - 180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність Також на підставі вищезазначеного Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» було визначено, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно - правовими актами. Тобто, починаючи з 01.01.2008 р., розміри пенсій та додаткових пенсій встановлюються з урахуванням вищевказаного Закону. Ці зміни в Законі і були враховані при обчисленні пенсії позивачу. Таким чином, редакція ст. 50, ч. З, 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в яких зазначається, що розмір пенсії для інвалідів 3 групи не може бути нижче ніж 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, було змінено на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України». Рішенням [PERSON] Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 визнано неконституційними положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України». В тому числі й нові редакції ст. ст. 50, 54 на підставі цього Рішення [PERSON] Суду України визнані неконституційними. З метою законодавчого врегулювання даного питання Кабінетом Міністрів України була прийнята 28.05.2008 року Постанова № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка набрала чинності з 22.05.2008 року. Пунктами 4 та 6 якої передбачено щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплачувати інвалідам III групи у розмірі 15 процентів від прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність та мінімальний роз пенсії для інвалідів 3 групи у розмірі - 870,00 грн. Ці зміни в Законі і були враховані при призначенні пенсії позивачу. Відповідно до абз. 2 підпункту 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України 16.07.2008р. №654 «Про підвищення пенсійного забезпечення громадян» для осіб, ее отримують пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громади, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.07.2008 р. встановлено доплат тим, щоб їх пенсії (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової гроше нлТ допомоги, пенсій за особливі заслуги перед Україною, сум індексації та інших допг встановлених законодавством) досягали таких розмірів: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, інват по 3 групі у розмірі - 980,00 грн. На підставі цієї Постанови №654 постанова Кабінету Міністрів України від 03.01.2 р. №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категор пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджет\ 01.09.2008р. втратила чинність. Також, залишається незрозумілим питання щодо вимоги проведення перерахунку пе:-. починаючи з 01.03.2001 року щодо підвищення до пенсії як інваліду війни 3 групи в роз' * 200 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про ста- ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №458/95-ВР від 23.11,1995р. Згідно Закону України «Про підвищення мінімального розміру пенсії» за № 979-ХІУ 15.07.1999року абзац другий ст.1 - мінімальний розмір пенсії поширюється тільки на трут а пенсії та відповідно до ст. З цього закону, не застосовується для визначення розмірів надбаз- - та інших доплат. Постановою Верховної [PERSON] України «Про порядок введення в дію статей 10.3: - "Про оплату праці та встановлення мінімального розміру пенсії за віком " від 20.02.1996 т *е 49/96 ВР, Указом Президента України "Про грошову реформу в Україні" від 25.08.1996 г- №762/96, та постановою "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внас.тт і Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року № 836 проведено перерахунок підвище- передбаченого Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального зах:*:.' виходячи з розміру 16 гривень 62 копійка , тобто по 3 групі інваліда війни 16,62*200%=35.1- що і отримував позивач за період з 01.03.2001 року по 31,12.2003року. Згідно Закону України "Про внесення змін до Закону України «Про статус ветера війни, гарантії їх соціального захисту» від 05.10.2005 р. №2939-ІУ, який набрав чиннос- 01.01.2006року частину четверту статті 13 викладено в такій редакції "інвалідам війни г.- або щомісячне грошове утримання, чи державна соціальна допомога, що виплачується зал . пенсії, підвищується: інвалідам 3 групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для ос:г втратили працездатність". Відповідно до ст.65 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 т : 3235-ІУ прожитковий мінімум з 01.01.2006 року по 3 групі інвалідності підвищення і? війни становив - 350,00грн.(350,00*30%=105,00), з 01.04.2006 року становив - 359.0 ~ (359,00*30%=107,70), з 01.10.2006 року становив - 366,00грн. (366,00*30%=109,80). Відповідно до ст.62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» .V - * прожитковий мінімум з 01.01.2007 року становив - 380,00грн., - (380,00*30%= 11- 01.04.2007року прожитковий мінімум становив - 406,00грн. (406,00*30%=121,80), з 01.' : 1 * року становив - 411,00грн. (411,00*30%=123,30). Відповідно до ст.58 Закону України «Про Державний бюджет України на 200 №107-УІ прожитковий мінімум з 01.01.2008 року становив 470,00 грн.(470,00*30%=1- 01.04.2008року становив-481,00грн.(481,00*30%=144,30), з 01.07.2008 року ста:- - 482,00грн. (482,00*30%=144,60), 01.10.2008 року становив - 498,00грн. (498.00*30%=149.- Відповідно до ст.54 Закону України «Про Державний бюджет України на 200- №835-УІ прожитковий мінімум з 01.01.2009 року становив- 498,00грн.(498,00*30%=! - - відповідно до Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мініу._ - т заробітної плати» прожитковий мінімум з 01.11.2009 року становив - 573.04 тш-І (573.00*30%=171,90). Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік* язі 27.04.2010р. №2154-УІ прожитковий мінімум з 01.01.2010 року станоЕ:-:- 695,00грн.(695,00*30%=208.50), відповідно до Закону України «Про встаноє прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати», прожитковий мінімум з 01 1 40 11 року становив - 706,00грн.(706,00*30%=211,80), з 01.07.2010 року прожитковий мінімум становив - 709,00грн. (709,00*30%=212,70), 01.10.2008 року становив - 723,00грн. (723.00*30%=216,90), з 01.12.2010 становив - 734,00грн. (734,00*30%=220,20). Ці зміни і були враховані при перерахунку підвищення [PERSON] з 01.03.2001 року. Щодо вимог позивача здійснити донарахування, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19.10.2000року №2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати" вважаємо що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 2 Закону України від 19.10.2000 року № 2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати" та п.2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 року № 159 встановлено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати проводиться лише у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом (з 01.01.2001) Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плати (грошове забезпечення) та інші. Тобто, компенсації підлягають лише нараховані, але не виплачені грошові доходи, які не мають разового характеру. Сума перерахованої та сплаченої на виконання судового рішення пенсії носить разовий характер і не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв"язку з порушенням термінів їх виплати", за порушення строків виплати яких сплачується компенсація. Крім того, частина 1 статті 19 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» закріплює норму в якій встановлюється, що діяльність Кабінету Міністрів України спрямовується на забезпечення інтересів Українського народу шляхом виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної [PERSON] України, а також Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною радою України, вирішення питань державного управління у сфері економіки та фінансів, соціальної політики, праці та зайнятості, охорони здоров'я, освіти, науки, культури, спорту, туризму, охорони навколишнього природного середовища, екологічної безпеки, природокористування, правової політики, законності, забезпечення прав і свобод людини та громадянина, протидії корупції, розв'язання інших завдань внутрішньої та зовнішньої політики, цивільного захисту, національної безпеки та обороноздатності. Також, основними повноваженнями, закріпленими у ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», Кабінет Міністрів України у сфері соціальної політики забезпечує проведення державної соціальної політики, вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення та забезпечує соціальний захист громадян. Стаття 52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» встановлює норму у відповідності до якої акти Кабінету Міністрів України обов'язкові для виконання. Управління Пенсійного фонду в Балаклійському районі Харківської області вважає, що позивач був належним чином повідомлений про обставини, викладені в позові, так як: Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 - XII від 28.02.1991 року, [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» № 489-У від 19.12.2006 року, [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007року №107, вищевказані постанови Кабінету Міністрів України та й саме Рішення [PERSON] Суду України від 22.05.2008 р. №10-рп/2008 були належним чином опубліковані в офіційних органах засобів масової інформації, наприклад [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» № 489-У від 19.12.2006 року був опублікований у газеті «Голос України» № 246 від 27.12.2006 р., у газеті «Урядовий кур'єр», № 243 від 23.12.2006р. та в інших офіційних виданнях України, також пункти та статті законів України про Державний бюджет України на 2004 - 2009 роки неодноразово висвітлювались у пресі та засобах масової інформації. Тому, відповідно до вимог статті 267 Цивільного кодексу України позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений статтею 257 Цивільного кодексу України. Крім того, відповідач діяв лише в межах чинного законодавства та не мав пр підстав для нарахування та виплати пенсії в розмірах, вищих ніж встановлені законодавством. Таким чином, ні Кабінет Міністрів України, ні управління ПФУ в Балаклійс районі Харківської області жодним чином не порушують права позивача. Отже, позивачем не надано обґрунтованих доказів на підтвердження своїх вимог. Управління Пенсійного фонду в Балаклійському районі Харківської області вваж_ - позивач був належним чином повідомлений про обставини, викладені в позові, так як: Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внас Чорнобильської катастрофи» № 796 - XII від 28.02.1991 року, Закону України "Про ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII від 22.10.1993 року. України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гаран соціального захисту" від 05.10.2005 р. № 2939-ІУ, [PERSON] України «Про Державний бк України на 2007 рік» № 489-У [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2008 внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року № 107, вишев постанови Кабінету Міністрів України та й саме Рішення [PERSON] Суду У країн 22.05.2008р. № 10-рп/2008 були належним чином опубліковані в офіційних органах з? масової інформації, наприклад [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 200 № 489-У від 19.12.2006 року був опублікований у газеті «Голос України» № 246 від 27.11 - р., у газеті «Урядовий кур'єр», № 243 від 23.12.2006 р. та в інших офіційних виданнях Укт також пункти та статті законів України про Державний бюджет України на 2004 - 201( неодноразово висвітлювались у пресі та засобах масової інформації. Тому, відповідно до вимог статті 257 ЦК України позивачем пропущено V звернення до адміністративного суду. Крім того, відповідач діяв лише в межах чинного законодавства та не мав пра: підстав для нарахування та виплати пенсії в розмірах, вищих ніж встановлені х- законодавством.. Пенсія [PERSON] призначена та виплачується відповідно до чинного пенс законодавства. Довідково подано апеляційну скаргу на Постанову Балаклійського районного - Харківської області від 28.10.2009 р. по справі № 2-а-2933/2009 за період з 22.05.2008 : 31.12.2005р., з 01.01.2009 р. по 28.10.2009 р. стосовно зобов'язання управління здійс перерахунок пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмір: : мінімальної пенсії за віком виходячи із законодавчо встановлених розмірів мінімальної за віком та відповідно до ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист гро? : які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Враховуючи вищевикладене, Управління Пенсійного фонду України в Балаклійс районі Харківської області, просить суд позов [PERSON] залишити без задовол провадження по даній справі закрити і розглянути дану справу без участі повнова* представника Управління в звязку з неможливістю зявитися в судове засідання. Представник позивача [PERSON], заявив клопотання про розгляд с: - за його відсутності в звязку з неможливістю зявитися в судове засідання, підтримав по:-: заяву, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі і на підтримку по вимог він зазначив наступне: Цивільний процесуальний кодекс України завданням и цивільного судочинства ви з справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з у. захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 1). Цивільне судочинство, відповідно до ч. 1 статті 2 ЦПК України здійснюється відпс до Конституції України, ЦПК України та Закону України «Про міжнародне приватне пг_ при цьому, відповідно до ч. 2 цієї статті якщо міжнародним договором, згода на обовязк: :- якого надана Верховною [PERSON] України, передбачено інші правила, ніж встановлені _ України, застосовуються правила міжнародного договору. Ч. З статті 2 ЦПК України безпосередньо передбачає, що закон, який встановлю: - обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмеж із використання, не має зворотної дії в часі - таким чином такий закон не може анулювати вже існуючі права людини і в силу статті 22 Конституції України, згідно якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, що забороняє при прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів, звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не може скасовувати або звужувати вже існуючі права, які людина набула до початку введення в дію такого закону. Ця норма українського законодавства відповідає Конвенції прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції № 475/97-ВР від 17.07.1997 року), яка є частиною національного законодавства. Так Європейський суд з прав людини, рішення якого відповідно до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІУ від 23.02.2006 року є джерелом права для українських судів, неодноразово вирішував питання про те, що потрібно враховувати при прийнятті судового рішення «у порядку встановленому законом». Суд не заперечував, що вирішальне значення має тут наявність національного закону, але й сам цей закон повинен відповідати Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і в ніякому разі не скасовувати вже існуючі у конкретної людини права і свободи. Так в класичній справі \\?іпїегуегр V. №іЬег1апсІ5 суд відмітив, безпосередньо посилаючись на принцип верховенства права, що в демократичній державі будь-яка міра, що є довільною (агЬіІгагу) в відношенні конкретної людини, не може вважатися законною в змісті Конвенції, тому Страсбург не приймає автоматично доводи держави про законність обмежень, що накладаються на права й свободи конкретної людини, а розглядає їх автономно й у контексті Конвенції (справа 8расек V С/есЬ КериЬІіс (1999). Таким чином, для правильного застосування закону про розмір належних до нарахування та сплати пенсій, має вирішальне значення час набуття [PERSON] прав на компенсацію від держави шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя, які він отримав від дії іонізуючого випромінювання під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і обсяг прав, які йому надавалися діючими в той час законами України. [PERSON] з 21.10.1993 року отримав право на пенсію по інвалідності третьої групи внаслідок професійного захворювання викликаного аварією на Чорнобильській АЕС. Ці данні підтверджуються запереченнями відповідача, і в силу ч. 1 статті 61 ЦПК України вони не потребують доказування. 20.03.1998 року [PERSON] набув право на отримання пенсій встановлених Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та основним пенсійним законом України того часу «Про пенсійне забезпечення» в розмірі*: -основна пенсія, з урахуванням підвищення як інваліду війни III групи - не менше 800 процентів мінімальної пенсії за віком встановленої на рівні прожиткового мінімуму відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум», діючого на момент нарахування пенсії; -додаткова пенсія - 50 процентів мінімальної пенсії за віком, встановленої на рівні прожиткового мінімуму відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум», діючого на момент нарахування пенсії. 3 5 липня 1999 року в Україні введено в дію [PERSON] України № 966-ХІУ «Про прожитковий мінімум». Згідно статті 2 цього закону, він застосовується для встановлення розмірів мінімальної пенсії за віком і відповідно до прикінцевих положень він містить імператив для Кабінету Міністрів України про приведення всіх подальших його рішень в відповідність з цим законом, згідно ч. 4 ст. 1 цього закону, для інвалідів повинен застосовуватися прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. З 01.01.2004 року, часу введення в дію Закону України «Про загальнообовязкового державного пенсійного страхування», стаття 5 якого визначила, що виключно цим Законом визначаються: ...мінімальний розмір пенсії за віком, мінімальний розмір пенсії за віком став розраховуватися відповідно до статті 28 цього закону. Прийнятий 23.03.2005 року Верховною радою України [PERSON] № 2505-ІУ від 25.03.2 «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та лея інших законодавчих актів України», яким статтю 28 доповнили частиною 3, якою мінімальні розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, визначили застосування виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим [PERSON] навіть без огляду на рішення [PERSON] Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 г« 1 по справі про соціальні гарантії громадян, яким внесення змін до законів України Законе про держбюджети України на відповідні роки визнано не конституційним, не у застосовуватися до [PERSON], так як значно зменшує розмір належних йому до ви: пенсій, що безумовно підтверджують заперечення відповідача. Така ж ситуація і з Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-УІ «Про ДержаЕ-і бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів У краї: 1 Пунктом 28 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-УІ «Про ДержаЕ бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Укра статтю 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внасл:: Чорнобильської катастрофи» викладено в новій редакції: особам, віднесеним до категор: призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інват II групи - 20% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; ч. ч. 3,4 етап замінено чотирма частинами, за змістом яких у всіх випадках розміри пенсій для інват щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1990 роках по II гр; інвалідності - 150% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. [PERSON] закон не підлягає застосуваню в відношенні [PERSON] взагалі, так як одночас понизив гарантований Конституцією України обсяг його прав на отримання пенсій як інва: : ЧАЄС в декілька разів. Так розмір належної йому до сплати державної пенсії, як інваліду Ч.А II групи одночасно був зменшений більше як в 5 раз (800:150=5,33). Також неможливо розповсюджувати на [PERSON], як інваліда війни, який отриу статус інваліда війни до 01.01.2006 року, дію Закону України «Про внесення змін і доповне до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 2939-ІV 05.10.2005року, який значно зменшив розмір підвищення пенсій для інвалідів війни, напряму заборонено статтею 22 Конституції України. Законодавець має право вносити зміни законів України, але ці зміни не можуть звужувати обсяг прав і пільг тих, в відношенні ког: закони діяли в попередніх редакціях. [PERSON] головний принцип не тільки Конституції України стаття), а й міжнародного права. В відношенні строку позовної давності - згідно статті 268 Цивільного кодексу Укра::- позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцть: іншим ушкодженням здоровя. Обовязок щодо виплати пенсії по каліцтву, інше ушкодженню здоровя інвалідів ЧАЕС та війни держава поклала на УПФ, тому обов'я і відшкодувати шкоду [PERSON] зявився у відповідача з моменту, коли він протипрат-Я порушив обовязки покладені на нього державою для компенсації шкоди завданої каліцтв-. чЛ іншим ушкодженням здоровю. Для розгляду позову сторони в судове засідання не прибули, хоча належним чином б> ти повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, однак надали заяви про розгляд справ:-: л їх відсутності. Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявн; \ справі доказів. Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі док^ і| з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперече:-лі % 15 дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON], перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області та є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, інвалідом 3-ї групи по захворюванню, що повязане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується наданими позивачем та відповідачем посвідченням особи потерпілої під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи І категорії, довідками, запереченнями відповідача, іншими наданими суду документами. З заперечень, наданих управлінням Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області від 02.06.2010 року, вбачається, що [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області і отримує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи як інвалід ЧАЕС та війни III групи безперервно. З заперечень на позовну заяву та довідки про фактично нараховану та сплачену пенсію підтверджуються доводи позивача про те, що пенсія за період з 01.03.2001 року по день розгляду справи в суді йому нараховувалася та виплачувалася відповідачем не відповідно до вимог ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в термін до 01.01.2006 року), а відповідно до підзаконних актів, прийнятих Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України. Згідно ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону від 06.06.1996р. №230/96-ВР) в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по І групі інвалідності- 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону від 19.12.1991р. №2001- XII, із змінами, внесеними Законом від 06.06.1996р. №230/96-ВР) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам І групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу 50 процентів мінімальної пенсії за віком. З положеннями даних норм співпадає припис п. 4 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМУ 30.10.1997року № 523. Згідно абз. 1, 3 ч. 1 ст. 2 Закону України № 966-ХІУ від 15 липня 1996 року прожитковий мінімум», прожитковий мінімум застосовується для встановлення роз: мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціа~ допомоги, допомоги сімям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та і соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенс страхування», що набрав чинності з 01.01.2004 року, мінімальний розмір пенсії за в: встановлюється тільки цим законом і в відповідності з ч. 1 ст. 28 цього закон\ встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до вимог ч. З ст. 45 Конституції України пенсії та інші види соціат виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Правові засади формування та застосування державних соціальних стандарт:; нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та зако України державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, визначаєм Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії». За змістом абз. З ст. 1 вказаного Закону, державні соціальні гарантії - встанов. законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпече соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та ін нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожитко мінімуму. Відповідно до вимог Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитк мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонув^ організму людини, збереження його здоровя набору продуктів харчування, а мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг необхідних задоволення основних соціальних та культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і шо затверджується Верховною [PERSON] України в законі про державний бюджет на відповідний Визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенс страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосову прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є певним стандартом, в порів з яким визначаються розміри інших видів виплат та допомоги. Тобто, мінімальний розмір пенсії за віком для визначення якого застосову прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є виправною величиною віл проводиться розрахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоре призначених за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які пострах внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно з положенням ст. 8 ЦПК України, у разі невідповідності нормативно-прав акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язком щ якого надана Верховною [PERSON] України або іншому нормативно-правовому акту, застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Отже за [PERSON] нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзакон актами, при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ч. 1 ст. 50 та ч. - с 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внас: л Чорнобильської катастрофи», стаття 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гаран соціального захисту», а не підзаконні акти, які істотно звужують обсяг встановлених заке прав. Безпідставним є посилання відповідача на ч. 5 ст. 54 Закону України «Про ста соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яа передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтв. захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом Міністрів України. Оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача встановлених цим же законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього закону в тому числі й інших законів, якими встановлений розмір мінімальної пенсії за віком. Суд погоджується з доводами представника позивача [PERSON] про те, що в силу статті 22 Конституції України і практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права, прийняті пізніше закони, нормативні акти не можуть допускати істотного звуження прав і свобод, вже наданих конкретній особі, і тому вони не можуть розповсюджуватися на дану конкретну особу, в силу чого в відношенні [PERSON] не підлягають застосуванню прийнятий 23.03.2005року Верховною радою України [PERSON] № 2505-ІУ від 25.03.2005 «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та деяких інших законодавчих актів України», в частині доповнення статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» частиною 3, а також [PERSON] України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 2939-ІУ від 05.10.2005 року, який значно зменшив розмір підвищення пенсій для інвалідів війни. Але в відношенні періоду з 01.01.2008року по 22.05.2008 року суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог, так як існує рішення суду, яким в такому перерахунку за цей період відмовлено - згідно Постанови Балаклійського районного суду від 10.12.2009 року по справі № 2-а-3126/2009, щодо зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в Балаклійському районі Харківської області зробити перерахунок пенсій [PERSON] відмовлено за період з 01.01.2008 року по 22.05.2008року в перерахунку пенсій як інваліду ЧАЕС III групи. Таким чином, суд дійшов висновку про невідповідність дій відповідача щодо виплати позивачу за періоди з 01.03.2001 року по 31.12.2007 року і з 22.05.2008 року по день розгляду справи в суді державної пенсії та додаткової пенсії в розмірах, які не відповідають Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та діючому законодавству. Відповідно до вимог ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Загальновідомим є факт, що інваліди ЧАЕС потребують значної кількості грошей на забезпечення дієтичного харчування, а також придбання лікувальних препаратів, частина яких іноземного виробництва. Оскільки суд дійшов висновку про невідповідність дій відповідача щодо виплати позивачу державної пенсії та додаткової пенсії в розмірах, які не відповідають Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та діючому законодавству за періоди з 01.03.2001 року по 31.12.2007 року і з 22.05.2008 року по день розгляду справи в суді, що не може не наносити значної шкоди здоровю [PERSON], як інваліду ЧАЕС та війни III групи, яка безсумнівно створює реальну загрозу життю та здоровю [PERSON] вимога про заборону відповідачу сплачувати на майбутнє належні йому пенсії в розмірі меншому ніж це встановлено Законами України, станом на сьогодення це Закони України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року та «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року, є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нар а компенсації втрати частини доходів. У відповідністю зі ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втраті: доходів у звязку з порушенням строків їх виплат» компенсація громадянам втрат?. - доходів у звязку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадить: затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих гром період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян. одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Починаючи з 1975 року Європейський суд з прав людини право на отриманн І визнає елементом «майна» відповідно до ст.. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конв; захист прав людини і основоположних свобод. Так в класичній справі Маііег V. Аи 5849/72 З БК. 25, 1975) Євросуд з прав людини відмітив, що законодавчо визначене отримання пенсії прирівнюється до права приватної власності і на нього розповсюдили загальні національні норми, які застосовуються до «майна», «приватної власності», до національного закону, в тому числі і право на індексацію. Європейський суд з прав .т відношенні України неодноразово приймав рішення щодо відшкодування інфляційн: якщо вони подані заявником в заяві (див. наприклад, Максиміха проти України (Ма- V. ІЛсгаіпе), заява N 43483/02, пункт 29, рішення від 14 грудня 2006 року). За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів, що с:- різницю між фактично нарахованими і сплаченими йому відповідачем сумами починаючи з 01.03.2001 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 по день розгляду спраг і сумами пенсії, які повинен був сплачувати відповідач йому, як інваліду ЧАЄС та війн зобовязання відповідача компенсувати втрату частини грошових доходів у порушення термінів їх виплати, є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: partial