Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-11 00:00:00

В травні 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до УПФ України в Соломянському районі міста Києва, у якому просила визнати неправомірними дії посадових осіб УПФ України в Соломянському районі м. Києва щодо протизаконного застосування у 2010 році при перерахунку її пенсії за ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» показника середньої заробітної плати за 2007 календарний рік. Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Соломянському районі м. Києва провести перерахунок пенсії [PERSON], за віком у відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 40 та ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2009 рік 1650,43 грн. з 01.02.2010 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у лютому 2010 року вона подала до відповідача заяву про перерахунок пенсії за віком відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням страхового стажу та заробітної плати після призначення пенсії. Пенсія була перерахована з порушенням вимог закону, а саме: із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу по України за 2007 рік, а не за 2009 рік як передбачено ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне державне пенсійне страхування», тобто з урахуванням показника середньої заробітної плати за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. Вважає вищевказаний перерахунок таким, що порушує її права, а тому просила позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Представник Управління пенсійного фонду України в Соломянському районі м. Києва в судовому засіданні проти позову заперечувала, зокрема зазначила, що при перерахунку позивачу пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік Управління діяло в межах чинного законодавства, а тому просила в позові відмовити. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Соломянському районі міста Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». 11.02.2010 року позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу по України за 2009 рік як передбачено ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне державне пенсійне страхування», тобто з урахуванням показника середньої заробітної плати за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. Пенсія була перерахована із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу по України за 2007 рік. Відповідно до листа Управління пенсійного фонду України в Соломянському районі міста Києва від 12.05.2010 року (а.с. 12) вбачається, що позивачу відмовлено у перерахунку пенсії. У відповіді зазначено, що така відмова ґрунтується на положеннях підпункту третього пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року, згідно якого перерахунок проводиться із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії за 2007 рік (1197,91 гривень). Чинною на час виникнення спірних правовідносин ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону. Судом встановлено і не оспорюється учасниками судового розгляду, що позивач мала право на перерахунок пенсії. Разом з тим, при перерахунку пенсії позивача у 2010 році відповідачем застосовано не показник заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні за 2009 рік (як передбачено Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»), а показник за 2007 рік (як передбачено постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» № 530 від 28 травня 2008 року). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України. Як на підставу для відмови у перерахунку пенсії, відповідач посилається на постанову Кабінету Міністрів України «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» № 530 від 28 травня 2008 року. Вбачається, що на час виникнення спірних правовідносин діяли два нормативно-правові акти (Закон України та постанова Кабінету Міністрів України), які по різному регулюють розмір показника середньої заробітної плати, що враховується для обчислення пенсії. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а її ст. 75 встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент Верховна Рада України. Конституція не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів. Таким чином, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні зазначеного спору застосуванню підлягають положення Закону. Суд вважає, що доводи, викладені у запереченнях відповідача про те, що Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року зміни, що були внесені до статей 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне пенсійне страхування» в частині визначення показника заробітної плати та порядку проведення перерахунку пенсії, були визнані неконституційними, а рішення щодо відновлення дії зазначеної норми в попередній редакції не приймалось, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на законі. Так, Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційними норми статті 67 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року N 107-VI які, в свою чергу, вносили корегування до частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне пенсійне страхування». Відповідно до статті 74 Закону України «Про Конституційний Суд України» Конституційний Суд України може вказати на преюдиціальність свого рішення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у звязку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта. Частиною шостою резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року вирішено, що Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнаних неконституційними. За таких обставин дії відповідача щодо застосування показника заробітної плати в середньому на одну особу за 2007 рік при перерахунку пенсії позивача у 2010 році є протиправними. Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною пятою статті 48 цього Закону, провадиться в наступні строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Позивач звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії 11.02.2010 року, а тому перерахунок пенсії [PERSON] має бути здійснений з 01.02.2010 року. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, вимога позивача про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Соломянському районі м. Києва перерахувати позивачу пенсію з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2009 рік на підставі статей 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 01 лютого 2010 року підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 3,40 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37,00 грн.

Outcome: approved