Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до кредитної спілки Шанс про стягнення грошових коштів, зазначивши в обгрунтування позову, що 06.03.2008 року між нею та КС Шанс було укладено договір № 00000192/08 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до умов якого кредитна спілка „Шанс прийняла від неї грошові кошти в розмірі 50 000 грн.00 коп., що підтверджено видачею належним чином оформленої квитанції. Термін дії договору сплинув 07 березня 2009 року і відповідача письмово відмовився повертати їй кошти, відмовившись таким чином виконувати свої зобов»язання, передбачені договором. Позивачка вважає дії кредитної спілки Шанс по неповерненню їй належних грошових коштів не законними, такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, умов Договору, а також такими, що порушують її права та інтереси, на підставі чого позивачка просить стягнути з кредитної спілки Шанс грошові кошти в розмірі 67 243 грн. 83 коп. за договором залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок, а також моральну шкоду в сумі 10 000 грн., обґрунтовуючи її настанням в сім»ї конфліктних відносин. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечує проти стягнення із спілки грошового вкладу та проти стягнення моральної шкоди, так як таке відшкодування не передбачені умовами договору. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06 березня 2008 року між [PERSON] та кредитною спілкою Шанс було укладено договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (Капітал) № 00000192/08, за яким кредитна спілка Шанс прийняла від члена кредитної спілки внесок (вклад) в розмірі 50 000 грн. 00 коп. на строк, початком якого є дата внесення Внеску, а закінченням 07 березня 2009 року на умовах строковості, зворотності та платності з процентною ставкою за внеском в розмірі 30 % процентів річних (а.с.6-8). Відповідно до п.2.1 Договору грошові кошти, які прийняла кредитна спілка „Шанс були внесені готівкою в національній валюті в касу спілки, що підтверджується видачею квитанції до прибуткового касового ордеру № 2340 від 06 березня 2009 року (а.с.9). Судом також встановлено, що між сторонами, а саме позивачкою та відповідачем по справі кредитною спілкою „Шанс існували договірні відносини, при цьому взаємні зобовязання сторін були прямо визначені положеннями договору № 00000192/08 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, п.1.1. Розділу 1 Договору визначено, що спілка приймає внесок на умовах строковості, зворотності та платності на строк закінченням 07 березня 2009 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] зазначені вимоги умов договору виконала та неодноразово зверталась до кредитної спілки „Шанс з письмовими заявами про повернення вкладу (а.с.10, 11). Згідно наданої довідки т.в.о. голови правління КС «Шанс» підтверджена сума заборгованості, яка становить 67 243,83 грн., і повідомлено, що вона не виплачується у зв»язку з відсутністю коштів та скрутним матеріальним становищем (а.с. 11), що, на думку суду, є безпідставним, виходячи з наступного. Під час розгляду справи судом було встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, при цьому взаємні зобовязання сторін були прямо визначені положеннями договору № 00000192/08 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (Капітал) від 06 березня 2008 року. За загальними умовами виконання зобовязань, які передбачені ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст.1058, 1060 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Таким чином, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність застосування до даних правовідносин положень статтей 1058, 1060, 1061 ЦК України, відповідно до яких відмова відповідача від видачі грошового вкладу на першу вимогу вкладника позивачки по справі [PERSON] є незаконною, враховуючи також, що дії відповідача суперечать діючому цивільному законодавству, умовам, укладеного між нею та кредитною спілкою „Шанс договору про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, та порушують права позивачки, в тому числі, як власника, вільно користуватися і розпоряджатися обєктом права приватної власності, а саме: належними позивачу грошовими коштами, в звязку з чим, з урахуванням вимог ст.16 ЦК України, права позивача підлягають поновленню у судовому порядку шляхом стягнення з кредитної спілки „Шанс на користь позивача внеску в розмірі 67 243 грн. 83 коп. Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки, зазначені договірні відносини не передбачали у разі невиконання взятих на себе зобов"язань відшкодування моральної шкоди. В судовому засідання позивачем не надано доказів та не обґрунтовано у відповідності до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір цієї шкоди, та якими доказами це підтверджується, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір по справі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial