Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору дарування дійсним та про визнання права власності на нерухоме майно, вказуючи, що укладений 05.06.2010 року між ним і відповідачем договір купівлі - продажу будівлі (споруди, приміщення) не був нотаріально засвідчений, хоча за договором були повністю виконані всі умови угоди з обох сторін, однак наслідком не завірення нотаріально договору стала його недійсність, що на теперішній час спричиняє порушенню його майнових прав, у звязку з чим позивач звертається до суду з зазначеним позовом. Позивач позовів вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач з позовом згодна, заперечень не має. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, які є матеріалах справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 05.06.2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу будівлі (споруди, приміщення), згідно якого відповідач продав, а [PERSON] купив: житловий будинок № 52 по вул. Фурманова, в с. Випасне, Білгород - Дністровському районі Одеської області, за яку позивачем була цілком здійснена оплата, що підтверджується п. 1.3 вищевказаного договору. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплати за нього певну грошову суму. Сторонами за договорами було здійснено повне виконання усіх істотних умов, а саме: відповідачем був переданий, а позивачем прийнятий у свою власність житловий будинок по вул. Фурманова, № 52 в с. Випасне, Білгород - Дністровського району Одеської області, з оплатою за нього певної домовленої суми грошей. Однак, при укладенні договору купівлі - продажу, сторонами була порушена його форма. Внаслідок того, що договір був укладений з порушенням встановленої ст.ст. 209, 657 ЦК України для нього форми, а саме: не був нотаріально засвідчений, через відмову відповідача, даний факт став перешкодою в оформленні його майнових прав та підставою для визнання укладеного договору недійсними. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності зі ст. 220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовилися про всі істотні умови договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Після укладення договору купівлі - продажу будівлі (споруди, приміщення) від 05.06.2010 року позивачем був повністю прийнятий у своє володіння та розпорядження: житловий будинок за адресою: вул. Фурманова, № 52, в с. Випасне, Білгород - Дністровському Одеської області, що являється складовою права власності, на яке [PERSON] має право, як субєкт права приватної власності відповідно до ст. ст. 317, 318, 325 ЦК України. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст. 16 ЦК України захист права виражено у вигляді, зокрема, визнання права власності. Таким чином, суд вважає, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, а також відбулося фактичне його виконання, про що відповідачем не заперечується, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно обґрунтовані, та такі що підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved