Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про зобов'язання провести перерахунок пенсії потерпілому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Позовні вимоги вмотивовані тим, що вона є потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом II групи в зв'язку із захворюванням викликаним впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою МСЕК серія 2-18 АВ № 070593, яка була видана 21 березня 2002 року та посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серія А № 423879 і вкладкою до даного посвідчення № 071202, виданим Вінницькою облдержадміністрацією 17 грудня 2004 року, а також пенсійним посвідченням серії АГ № 407071, виданим Управлінням Пенсійного фонду України у Тульчинському районі 17 грудня 2004 року. 27 травня 2010 року вона дізналася, що пенсія нараховується їй не у відповідності з діючою редакцією Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і в цей же день звернулась в управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі з заявою про нарахування їй основної пенсії по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Однак в задоволенні заяви було відмовлено з тих мотивів, що пенсія виплачується відповідно до чинного законодавства. Тобто, на підставі ст.ст. 50 і 54 Закону України № 796-ХІІ від 28.02.1991 року «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі змінами, внесеними п.п.12 і 15 ст.28 Закону України № 107-17 від 28 грудня 2007 року «Про державний бюджет України на 2008 рік», постанов Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року і № 654 від 16 липня 2008 року. Вона вважає дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії протиправними і незаконними такими, що суперечать нормам Конституції та Законам України з наступних підстав. Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 у справі № 1- 28/2008 p., положення п. 28 розділу II «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» закону України № 107-17 «Про державний бюджет України на 2008 рік», зокрема до ст.ст. 50 і 54 Закону України № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визнані неконституційними та нечинними з моменту їх ухвалення. При цьому, Конституційний суд виходив з того, що внесення змін до Законів України, зупинка їх дії чи скасування при прийнятті Закону України «Про бюджет...», який не має вищої юридичної сили стосовно інших законів, є неприпустимим, оскільки це створює протиріччя в законодавстві і, як наслідок, призводить до обмеження прав та свобод людини і громадянина. В зв'язку з скасуванням Конституційним судом України змін до закону України № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року, ст.ст. 50, 54 даного Закону, починаючи з 22 травня 2008 року, продовжують діяти в його попередній редакції. Тобто, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю інвалідів II групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою та віднесених до 1 категорії, повинна бути призначена в розмірі не менше 75% мінімальної пенсії за віком (ст. 50), а основна пенсія не може бути нижчою 8 мінімальних пенсій за віком (ст. 54). В судовому засіданні [PERSON]П позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до позовної заяви та просить суд її позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та надав письмові заперечення проти позову та просив його відхилити з тих підстав, що управління діяло в межах наданих повноважень та здійснювало виплату пенсії в розмірі встановленому Кабінетом Міністрів України. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. В судовому засіданні підтверджено, що позивач [PERSON] є потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом II групи в зв'язку із захворюванням викликаним впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою МСЕК серія 2-18 АВ № 070593, яка була видана 21 березня 2002 року та посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серія А № 423879 і вкладкою до даного посвідчення № 071202, виданим Вінницькою облдержадміністрацією 17 грудня 2004 року, а також пенсійним посвідченням серії АГ № 407071, виданим Управлінням Пенсійного фонду України у Тульчинському районі 17 грудня 2004 року. В зв'язку з наведеним позивач [PERSON] має право на отримання пенсії як інвалід 2 групи відповідно до ст. 54 та 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року в розмірі: основної пенсії по інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю - 75% мінімальної пенсії за віком. 25 травня 2010 року позивачка зверталась з заявою до управління Пенсійного фонду України в Тульчинському районі про перерахунок призначеної їй пенсії відповідно до вищевказаного Закону. Проте, управління Пенсійного фонду України в Тульчинському районі 25.06.2010 року за № 67-В-ОЗ відмовило їй в перерахунку призначеної пенсії і надало їй розрахунок назначеної і виплаченої пенсії за період з 21.03.2002 року. Пенсія позивачу [PERSON] виплачується на підставі ст.ст. 50, 54 Закону України № 796 - XII від 28.02.1991 року «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із змінами, внесеними п.п.12 і 15 ст. 28 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», постанов Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року і № 654 від 16 липня 2008 року. Дії відповідача являються незаконними, поскільки Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 у справі № 1-28/2008 р. положення пункту 28 розділу II «Про внесення зміни до деяких законодавчих актів України» Закону України № 107-17 «Про державний бюджет України на 2008 рік», зокрема до ст. 50 і 54 Закону України № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визнані неконституційними та нечинними з моменту їх ухвалення. При цьому, Конституційний Суд виходив з того, що внесення змін до Законів України, зупинка їх дії чи скасування при прийнятті Закону України «Про бюджет...» який не має вищої юридичної сили стосовно інших законів, є неприпустимим, оскільки це створює протиріччя в законодавстві і, як наслідок, призводить до обмеження прав та свобод людини і громадянина. В зв'язку з скасуванням Конституційним судом України змін до Закону України № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року, ст.ст. 50, 54 даного Закону, починаючи з 22 травня 2008 року, продовжують діяти в його попередній редакції. Тобто, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю інвалідів II групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою та віднесених до 1 категорії, повинна бути призначена в розмірі не менше 75% мінімальної пенсії за віком (ст. 50), а основна пенсія не може бути нижчою 8 мінімальних пенсій за віком (ст. 54). Управління Пенсійного фонду України в Тульчинському районі відмовляючи [PERSON]П в перерахунку основної і додаткової пенсії не прийняло до уваги, що у відповідності з ч.2 ст. 19 і ч.З ст. 22 Конституції України, норми Конституції є нормами прямої дії. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. При прийняті нових законів або внесені змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав не допускається. Згідно зі ст. 71 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», дія положень даного Закону не може призупинятися чи змінюватися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Хоча Кабінету Міністрів України частиною 5 статті 54 Закону України № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року і надано право встановлювати порядок обчислення пенсій по інвалідності постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, однак це не означає, що останній може допускати звуження змісту та обсягу прав інвалідів та порушення основних положень закону. Згідно з абзацем 2 преамбули і п.16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення і до приведення законодавства України у відповідність з цим законом, інші закони України, та нормативно-правові акти застосовуються виключно в частині, що не суперечить цьому Закону. Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», передбачено, що оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого Закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання неправомірними дій відповідача у не нарахуванні і не виплаті державної і додаткової пенсії, передбаченої ст. 54, 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 1 червня 2008 року по 1 червня 2010 року є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved