Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 10.09.2004 р. вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, але шлюбні стосунки між сторонами припинені з вересня 2006 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Позивач вважає, що сім'я розвалилась остаточно та відновленню не підлягає. Відповідач не надає матеріальну допомогу, у звязку з чим позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 25% від частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 16.06.2010 року, а також просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити та дала пояснення в обґрунтування позову аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, вважає неможливим збереження шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.09.2004 р. про що Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції зроблено актовий запис № 925. Для сторін шлюб є першим. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач інших аліментних зобов'язань не має. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з вересня 2006 року, з того часу спільне господарство сторони не ведуть та проживають окремо. Відновити шлюбні стосунки неможливо. Ці обставини підтверджуються дослідженими в ході судового засідання доказами. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки сторони припинили спільне життя, тривалий час проживають окремо, відновлення шлюбних стосунків неможливе ,- збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати щодо оформлення розірвання шлюбу в органах РАЦС повністю. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 ч. 2 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 25% від частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 16.06.2010 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved