Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-05 00:00:00

У вересні 2006 [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. Справа розглядалася неодноразово. Останніми уточненнями позивних вимог [PERSON] просив визначити незаконними рішення Миколаївської міської ради №10/39 від 28 лютого 2003року, визнати недійсним договір купівлі продажу комунального майна від 05 вересня 2003 року. В обґрунтування позивних вимог позивач зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS]. Вважає, що у порушення Закону України Про приватизацію державного житлового фонду допоміжні приміщення у будинку, що є обєктами права спільної власності співвласників будинку одночасно з приватизацією, 9/1000 часток нежитлових приміщень першого поверху будинку №1,2,3, що значилось як «Колясочна» рішенням Миколаївської міської ради 28 лютого 2003 року включенні до групи «А» комунальної власності територіальної громади, які підлягають приватизації способом «викуп», а 9 червня 2003 року отримано відповідне свідоцтво про право власності на нерухоме майно. В подальшому за договором купівлі-продажу від 05 вересня 2003 року Фонд комунальної власності міської ради продав фізичній особі підприємцю [PERSON] спірні допоміжні приміщення за 6480,00 грн. Позивач у судове засідання не зявився, до суду направив своїх представників. Представники позивача позивні вимоги підтримали просили позивні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON] з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, Миколаївської міської ради, виконавчого комітету Миколаївської міської ради позов не визнав. Зазначив, що вказані приміщення 1-го поверху знаходяться у володінні територіальної громади м. Миколаєва як «перукарня». Мешканці цього будинку цього будинку при приватизації ними квартир не виявили бажання стати співвласниками допоміжних приміщень цього будинку і права власності на спірні приміщення на них не зареєстровано. Ніхто з мешканців ніколи не користувався спірним приміщенням. Відповідно до Закону допоміжні приміщення передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир і приватизації окремо не підлягають. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що з 2000 року орендувала зазначенні приміщення для облаштування перукарні з правом подальшого їх викупу. Приміщення були у неналежному стані, і на той час використовувалися колишнім балансоутримувачем КЖЕП «Центр» для зберігання знарядь для прибиральниць. В подальшому за договором купівлі-продажу від05 вересня 2003року вона придбала спірні нежитлові приміщення,що використовувалися нею як перукарня. З цих підстав вважає позов [PERSON] необґрунтованим та таким що задоволенню не підлягає. Третя особа [PERSON] приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу участь у судовому засіданні не приймала, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник третьої особи ТОВ «Центральний-1» у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність. Вислухав пояснення сторін та спеціаліста, вивчивши доводи позову і матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом установлено та підтверджується матеріалами справи позивач [PERSON]І, є власником квартири [ADDRESS]. На першому поверху будинку знаходиться спірне приміщення, яке з 2000 року орендувалося відповідачкою фізичною особою підприємцем [PERSON] за договором оренди, для влаштування перукарні з правом подальшого його викупу. У вересні 2003 року ФКВ Миколаївської міської ради, діючи в інтересах громади, на підставі рішення прийнятого міськрадою рішення №10/39, видав наказ №160 про продаж 9/1000 частини нежитлових приміщень №1,2,3, загальною площею 14,8 кв.м. в будинку №20 по вул. Колодязній, за 9290 грн., що стало підставою для укладення 05.09.2003 року між ФКВ та ФОП [PERSON] договору купівлі-продажу комунального майна, які використовувалися останньою як «перукарня». [PERSON] разом із сусідніми мешканцями цього будинку неодноразово скаржився у різні інстанції з приводу використання фізичною особою підприємцем [PERSON] допоміжного приміщення «Колясочної» без їх згоди та проведення у ньому будівельних робіт. А після продажу цього майна звернувся за захистом своїх прав до суду. І з матеріалів інвентарної справи будинку, матеріалів справи та пояснень спеціаліста КП ММБТІ установлено, що будинок №20 по вул. Колодязній, в м. Миколаєві було здано у експлуатацію у 1985 році, первинна технічна інвентаризація будинку проведена у 1988 році, згідно якої приміщення загальною площею 14,8 кв.м. що розташовані на першому поверсі будинку №20 по вул. Колодязній в м. Миколаєві значаться як «Колясочна» (т.1 а.с. 65,66,67). В подальшому ці приміщення орендувалися відповідачкою як «Колясочна», та оцінувалися експертом при оцінці спірного обєкта перукарні, розташованої у «Колясочній», на першому поверсі в буд.20, по вул. Колодязній, в м. Миколаєві (а. с. 37). Крім того, згідно схеми прокладки кабельних мереж, що знаходяться у службі кабельних мереж МФ ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» спірні приміщення в буд.20, по вул. Колодязній, в м. Миколаєві, значаться як «Колясочна» (т.2 а.с.79), за даними служби внутрішньобудинкового газового обладнання управління експлуатації газового господарства міста Миколаєва у спірному приміщенні колишня «Колясочна» знаходилося ПГ-4, що 12 березня 2009 року обрізано зваркою. За даними проектної організації ЗАТ «Миколаївський Діпроміст» установлено, що будинок №20 по вул. Коладязній в м. Миколаєві запроектовано у 1984 році згідно з проектом 1300-00-В4-38-В-К корпусу №38, з скрізним проходом на підставі типового проекту серії 96-к. Між тим даних про те що спірні приміщення були колись наскрізним проходом будинку, на цей час не збереглося, а при первинній технічній інвентаризації у 1988 році спірні приміщення вже значилися як «Колясочна». З акту технічного обстеження спірного приміщення від 04 березня 2009 року комісією ТОВ «Центральний-1» убачається, що в даному приміщенні транзитом проходять інженерні сеті (стояки холодного водопостачання та водовідведення та опалення будинку. Є окремий ввід газу, затворної арматури (кранів, вентелів, клапанів ) не встановлено (а.с.21). За таких обставин, вказані докази підтверджують, що спірні приміщення зазначеного будинку є допоміжним приміщенням, тобто призначеним для забезпечення експлуатації будинку в цілому та його квартир. Відповідно до ст..1 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду далі Закону №2482-ХІІ приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін..) державного житлового фонду на користь громадян України. Згідно рішення Конституційного Суду України від02.03.2004 року ( справа № 4- РП/2004 ) допоміжні приміщення, відповідно до п.2 ст. 10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду стають обєктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, одночасно з приватизацією громадянами квартир, що засвідчується єдиним документом свідоцтвом про право власності на квартиру. Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення будь-яких інших додаткових юридичних дій. На підставі ст. ст. 41, 55 Конституції України набуте громадянами право на квартири державного житлового фонду та належні до них допоміжні приміщення є непорушними, забезпечуються Державою і захищаються судом. Враховуючи наведене,

Outcome: approved