Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 18 червня 2009 року звернувся до суду з позовом до відповідача ВАТ КБ «Надра» про розірвання договору банківського вкладу, стягнення внесених коштів та відшкодування моральної шкоди. В позовній заяві посилався на те, що 18 серпня 2008 року між ним та відповідачем було укладено договір № 573755 банківського вкладу, згідно якого розмістив у відповідача вклад в сумі 2000 Євро. По закінченню терміну дії договору його було продовжено ще на 3 місяці. 13 лютого 2009 року повідомив відповідача про намір розірвати договір, але у видачі вкладу було відмовлено. Просив суд достроково розірвати договір № 573755 банківського вкладу від 16 серпня 2008 року та стягнути з відповідача на його користь 2000 євро з нарахованими відсотками. Також просив стягнути 12100 грн. на відшкодування моральної шкоди, 13,7 грн. витрат. 29 квітня 2010 року позивачем подано до суду уточнену позовну заяву, в якій просив суд стягнути з відповідача суму вкладу в національній валюті з урахуванням індексу інфляції. Також просив стягнути 751 грн. 3 % річних, 43300 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 500 грн. штрафу за адміністративне правопорушення та 276,30 грн. реальних збитків. В судовому засіданні позивач повністю підтримав подані до суду позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заявах. Представник відповідача в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено судом, 16 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та позивачем [PERSON] укладено договір № 573755 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір» оформлений в рамках пакету послуг ПП «Базовий+» № 1214189. За умовами вказаного договору сума вкладу складає 2000 євро строком на 3 місяці з процентною ставкою в розмірі 9,7 % річних. Також встановлено, що позивач [PERSON] суму вкладу в розмірі 2000 євро вніс до банківської установи, що підтверджується квитанцією від 16 серпня 2008 року. В подальшому строк договору було продовжено в порядку, передбаченому п. 6.1. договору. Тому суд приходить до висновку, що між сторонами з вказаного договору виникли відповідні правовідносини, які регулюються умовами договору та чинним законодавством. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та ЦК України. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку. Як встановлено судом, в березні 2009 року позивачу за його зверненням було відмовлено в поверненні суми вкладу з нарахованими відсотками з посиланням на призначення Тимчасової адміністрації. Станом на час розгляду справи судом договір між сторонами розірвано, нараховані за договором відсотки отримані відповідачем частинами в повному обсязі. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідач ВАТ КБ «Надра» порушив умови договору та всупереч вимог чинного цивільного законодавства кошти вкладу позивачу не повернув. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення суми вкладу підлягають задоволенню. Уточнюючи свої позовні вимоги, позивач [PERSON] просив суд стягнути суму вкладу в національній валюті України. За таких обставин, враховуючи диспозитивне право особи, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума вкладу в розмірі 20\~792 грн. 26 коп. (2000 євро*1036,6128/100), виходячи з офіційного курсу євро до української гривні станом на 09 серпня 2010 року. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити сум боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом. Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, то суд приходить до висновку, що норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобовязання, яке визначене договором у гривні. \~ Оскільки сторонами передбачено валюту зобовязань саме євро, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції слід відмовити за безпідставністю. Час прострочення виплати відповідачем позивачу суми вкладу складає 1 рік та три місяці, три відсотки річних від простроченої відповідачем суми складають 779 грн. 71 коп. (20792,26/100*3 + 20792,26/100*3/12*3). Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ВАТ КБ «Надра» на користь позивача 779,71 грн. трьох відсотків річних. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Позивач [PERSON], звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення 500 грн. витрат на сплату штрафу, 276 грн. 30 коп. реальних збитків жодним чином не доводить понесення зазначених витрат у звязку з неправомірними діями відповідача. Тому суд не вбачає жодних правових підстав для стягнення зазначених коштів. Вимоги [PERSON] в цій частині до відповідача є безпідставними та не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Вирішуючи позовну вимогу про відшкодування позивачам моральної шкоди, суд бере до уваги, що правовідносини між сторонами виникли з договору банківського вкладу. Умовами укладених між сторонами договорів та цивільним законодавством України не передбачено можливості відшкодування моральної шкоди за невиконання чи неналежне виконання договору. Крім того, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження моральні страждання позивача [PERSON], які могли б виникнути від неправомірних дій відповідача ВАТ КБ «Надра», тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як встановлено судом, позивачем при зверненні до суду було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справ. Тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача. Крім того, з ВАТ КБ «Надра» на користь держави підлягає стягненню державне мито в розмірі 215 грн. 72 коп.

Outcome: partial