Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 23.07. 2007 року по 20.03.2009 року він працював у відповідача. При звільненні з ним не було проведено розрахунок. Просив стягнути з відповідача 10933 грн. 38 коп.. В ході розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за січень - березень 2009 року, з урахуванням компенсації у зв»язку з порушенням термінів її виплати, компенсацію за невикористану відпустку, а також стягнути заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні, а всього стягнути з відповідача 18 300 грн. 02 коп.. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з тих же підстав, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, пояснила, що позивач працював у відповідача з 23 липня 2007 року по 20.03.2009 року. 03 червня 2009 року позивачу було направлено запрошення з проханням з»явитися для отримання належних коштів у зв»язку зі звільненням. Пояснила, що відповідач визнає позов частково, на суму 3 491 грн. 86 коп., вказана сума була депонована у зв»язку з тим, що позивач не з»явився на запрошення компанії для отримання коштів, в іншій частині позову просила відмовити. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні наказом № 50-к від 23 липня 2007 року позивача було прийнято на роботу на посаду юрисконсульта Департаменту з правових та корпоративних питань (а.с.20). Наказом № 202-к від 20 березня 2009 року позивача з 20 березня 2009 року було звільнено з займаної ним на той час посади начальника відділу претензійно - правового забезпечення за власним бажанням ( а.с.19). При звільненні з позивачем не було проведено розрахунок, а саме: не виплачена заробітна плата за січень, лютий та березень 2009 року та компенсація за невикористану відпустку, про що свідчить довідка № 6766/5 від 10.06.2010 року, видана відповідачем. Відповідно до ст.. 116 КЗгіП України при звільненні працівника виплата всіх сум. що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як пояснив позивач та не заперечував представник відповідача в день звільнення позивачу не були виплачені всі суми, що належать йому від відповідача. Згідно довідки № 6766/5 від 10.06.2010 року заборгованість по заробітній платі перед позивачем, з урахуванням компенсації за невикористану відпустку, становить 3491 грн. 86 коп.. 03.06.2009 року на ім.»я позивача відповідачем було направлено запрошення № 6154/4 про необхідність з»явитися 24.06.2009 року о 17 годині до офісу компанії за адресою м.Київ, вул..Хорива,4 для отримання належних коштів у зв»язку із звільненням. Вказаний лист був повернутий відповідачу у зв»язку з закінченням строку зберігання. Згідно наданих суду квитанцій сума 3 491 грн.86 коп., яка належить позивачу, була депонована 31.08.2009 року у зв»язку з тим, що позивач не з»являвся до відповідача за отриманням розрахунку. Оскільки позивачу при звільненні не було виплачено всіх сум, що належать йому від відповідача, вони підлягає стягненню за рішенням суду і їх розмір становить 3 491 грн.86 коп.. Стаття 117 КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З матеріалів справи вбачається, що відповідач 03 червня 2009 року направляв позивачу запрошення на отримання належних сум при звільненні, тобто вживав належних заходів для проведення розрахунку з позивачем, однак останнім цей лист отримано не було, сам же позивач не звертався до відповідача з заявами про виплату розрахунку при звільненні, тому суд вважає, що середній заробіток позивачу слід виплачувати за період з 20 березня 2009 року по 03.06.2009 року. Відповідно до довідки по заробітну плату позивача його середня заробітна плата становить 1310 грн. Час затримки розрахунку з 20.03.2009 року по 03 червня 2009 року, що становить 2 місяці 10 днів. Середньоденна заробітна плата позивача становить 30 грн. 71 коп. Таким чином, середній заробіток за весь час затримки становить 2927 грн. 10 коп. ( 1310 грн. + 1310 грн.+ (10 дн.х 30,71грн.) = 2927 грн. 10 коп. Саме вказана сума і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Інші позовні вимоги позивача є безпідставними та недоведеними, а тому задоволенню не підлягають. Стягненню з відповідача підлягають судові витрати, відповідно до ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.. 115-117, 232 КЗпП України,

Outcome: partial