Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-17 00:00:00

Позивач ЗАТ СК ВЕСКО у листопаді 2008 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь суму у розмірі 76.372, 60 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю водіїв [PERSON] та [PERSON], що мала місце 19.05.2007 р. на перехресті вул. Паторжинського та вул. Гоголя у м. Дніпропетровську, автомобіль [NUMBER], отримав технічні пошкодження, чим його власнику [PERSON] заподіяна матеріальна шкода. Оскільки зазначений автомобіль за договором страхування був застрахований ЗАТ СК ВЕСКО, позивачем було виплачено на користь власника автомобіля 76.372, 60 грн., у звязку з чим він набув право на отримання такої суми від відповідача як особи, винної у заподіянні шкоди. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, на їх задоволенні наполягала. Відповідач до суду не зявився, за місцем реєстрації, підтвердженим даними адресного обліку МВС (а.с. 89), поштову кореспонденцію не отримує, фактичне його місцезнаходження невідоме, про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом публікації оголошення у пресі (а.с. 100). Третя особа [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 99). Викладене є підставою для вирішення справи без участі відповідача у заочному порядку. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 16.07.2006 р. автомобіль [NUMBER], зареєстрований за [PERSON] (а.с. 29/зв). 07.07.2006 р. між [PERSON] та ЗАТ СК ВЕСКО був укладений договір № 2477-а/06 ЗП страхування автотранспорту, предметом якого був зазначений автомобіль, а страховим ризиком зокрема збитки від його пошкодження внаслідок ДТП (а.с. 7-10). 19.05.2007 р. о 17:45 годин мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по вул. Гоголя у м. Дніпропетровську від вул. Шевченка у напрямку вул. Чернишевського, на перехресті з вул. Паторжинського, що є головною дорогою, не дав дорогу автомобілю [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення зазначених транспортних засобів. Зазначені фактичні обставини ДТП, а також наявність у ній вини обох водіїв, встановлені постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2008 р. (а.с.37а), а отже відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України є преюдиційно встановленими і не підлягають доказуванню. Вважаючи ДТП страховим випадком, [PERSON] звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування, під час розгляду якої 13.07.2007 р. спеціалістом-автотоварознавцем було проведене дослідження, за результатами якого розмір заподіяної шкоди оцінений у 157.325, 17 грн. (а.с. 13-15). 20.06.2007 р. був складений страховий акт, яким зазначена ДТП була визнана страховим випадком, а розрахована сума страхового відшкодування, що підлягала виплаті, склала 76.372, 60 грн. (а.с. 6). 20 та 21.06.2007 р. страхове відшкодування було виплачене у повному обсязі шляхом перерахування позивачем на користь вигодонабувача за договором страхування ТОВ Укрпромбанк 74.144, 76 грн. та виплати [PERSON] 2.227, 84 грн. готівкою. У вересні 2008 р. найменування позивача було змінене на ЗАТ СК АХА Страхування (а.с. 41-59), а у серпні 2009 р. у звязку зі зміною організаційно-правової форми на ПАТ Страхова компанія АХА Страхування (а.с. 76-81). Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд доходить висновку про те, що за викладених фактичних обставин справи у звязку з виплатою страхового відшкодування до позивача в порядку ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 993, 1191 ГК України перейшло від страхувальника в межах фактичних витрат право вимоги до відповідача, а в останнього виникло зобов'язання виплатити відповідну суму на користь позивача. Таке право вимоги ґрунтується на положеннях ст. 1188 ЦК України, за якими шкода, заподіяна одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Оскільки у спірній ДТП вбачається вина обох водіїв, [PERSON] не позбавлений можливості у самостійному провадженні вимагати відшкодування шкоди, заподіяної йому [PERSON], втім на сутність спірних правовідносин ця обставина не впливає і не є перешкодою для задоволення заявлених вимог. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги такими, що засновані на законі та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати у справі (а.с. 2, 3) підлягають стягненню на користь позивача з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved