Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача недоплачені за 2006-2009 роки та 5 місяців 2010 року суми щомісячної державної соціальної допомоги - 5910 ,2 грн. 20 коп. Потім збільшила свої вимоги і прохає стягнути з відповідача 6235 грн. 10 коп. по липень 2010р. включно. Своє прохання мотивує тим, що вона має статус дитини війни і з 01.01.2006 р. їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком . Всупереч ст. 22 конституції України п. 17 ст. 77 та ст. 110 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 р. від 20.12.2005 р. та п. 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 р.» від 19.12.2006 р. дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено на 2006 та 2007 роки відповідно. П. 41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. положення ст. 6 закону було викладено в новій редакції, і при цьому право на державну соціальну допомогу дітям війни було обмежено. Проте, рішеннями Конституційного Суду України від 9.07.2007 р. № 6-рп/2007 та № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. положення, що призупиняли дію статті 6 Закону, були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втратили свою чинність з дня їх ухвалення. Таким чином відповідач був зобов'язаний здійснювати виплату належної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за 2007, 2008 роки. З врахуванням ст. 22 Конституції України відповідач зобов'язаний був здійснити нарахування в розмірі 30 відсотків і за 2006 р. Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Законом України «Про Державний бюджет на 2006 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлено : з 1 січня 350 грн., з 1 квітня 359 грн., з 1 жовтня 366 грн. Згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 р.» цей мінімум становить : з 1 січня 380 грн. з 1 квітня 406 грн. , з 1 жовтня 411 грн. Згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, складає: з 1 січня 470 грн., з 1 квітня 481 грн., з 1 липня 482 грн., з 1 жовтня 498 грн. В 2009 році згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 р.» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, та фактичні виплати надбавок дітям війни не змінювалися до 1 листопада. З 1 листопада прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, - 57З грн. В 2010 р. згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, складає: з 1 січня 695 грн., з 1 квітня 706 грн., з 1 липня 709 грн. Тому належало виплатити щомісячну державну соціальну допомогу у наступних сумах: За 2006 рік - 1290,60 грн.: січень-березень (350 грн. х 30%) х 3 місяці = 315,00 грн., квітень-вересень (359 грн. х 30%) х 6 місяців = 646,20 грн., жовтень\--грудень (366 грн. х 30 %) х 3 місяці = 329,40 грн. За 2007 рік - 1420,70 грн.: січень-березень (380 грн. х 30 %) х 3 місяці = 342,00 грн., квітень - вересень (406 грн. х 30 %) х 6 місяців = 730,80 грн., жовтень - грудень (411 грн. х 30%) х 3 місяці = 369,90 грн. За 2008 рік - 1737,90 грн.: січень - березень (470 грн. х 30%) х 3 місяці = 423 ,00 грн., квітень - червень (481 грн. х 30%) х З місяці = 432,90 грн., липень - вересень (482 грн. х 30%) х 3 місяці = 433,80 грн., жовтень - грудень (498 грн. х 30 %) х 3 місяці = 448,20 грн. За 2009 рік - 183,8 грн.: січень-жовтень (498 грн. х 30%) х 10 місяців = 1494 грн., листопад - грудень (573 грн. х 30%) х 2 міс. = 343 ,8 грн. За 7 місяців 2010 р. - 1473,6 грн.: січень - березень (695 грн. х 30%) х З місяці = 625,5 грн., квітень - червень (706 грн. х 30%) х 3 місяці = 635,4 грн., липень (709 грн. х 30%) х 1 міс. = 212,7 грн. Загальна сума, яка мала бути виплачена за 2006-2009 роки та 7 місяців 2010 р. становить 7760,6 грн. Але фактично виплачено 1525,5 грн. в тому числі : січень - березень 2008 р. - 47 грн. х 3 міс. = 141 грн., квітень - червень 2008 р. - 48,1 грн. х 3 міс. = 144,3 грн., липень - вересень 2008 р. - 48,2 грн. х 3 міс. = 144,6 грн., жовтень - грудень 2008 р. - 49,8 грн. х 3 міс. = 149,4 грн. за 2009 р. - 49 ,8 грн. х 12 міс. = 597,6 грн., за 7 місяців 2010 р. - 49,8 грн. х 7 = 348,6 грн. Таким чином, недоотримана сума соціальної допомоги складає 7760,6 грн. - 1525,5 грн. = 6235,1 грн. Сторони в судове засідання не з'явилися, прохають слухати справу у їхню відсутність . В своїх письмових запереченнях відповідач прохає відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки нарахування позивачеві проводилися відповідно до діючих нормативних актів. Відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений цією статтею, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом. Застосування цього розміру для визначення надбавок, підвищень до пенсій, розмірів допомоги цим Законом не передбачено, а тому позивач невірно провадить розрахунки, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком. В законодавстві існує прогалина у законодавчому регулюванні виплат дітям війни. Крім того, у відповідача немає коштів через відсутність статті видатків у бюджеті Пенсійного фонду України на покриття витрат по сплаті щомісячної допомоги дітям війни, а також відсутні повноваження щодо встановлення та зміни норм чинного законодавства, зокрема, щодо розміру пенсій або щомісячного грошового утримання, доплат та будь-яких інших виплат. Законом України «Про державний бюджет» на 2009 р. не передбачено видатків щодо підвищення до пенсії за віком як «дитині війни». Відповідач звертає увагу на ст. 257 ЦК України щодо позовної давності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне: Відповідно до статті 1 Закону України №2195-ІУ від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» позивач є дитиною війни. Згідно зі статтею 6 зазначеного Закону з 1 січня 2006 року дітям війни повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Управлінням Пенсійного фонду України в м. Олександрія нараховані щомісячні суми підвищення пенсії як «дітям війни» відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 10 % від прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2008р . та про внесення змін до деяких законодавчих актів» : з 1січня 2008р. - 47грн., з 1 квітня 2008р. - 48грн. 10коп., а потім відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008р. №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» : з 22 травня 2008р . - 48грн . 10коп., з 1 липня 2008р . - 48грн . 20коп., з 1 жовтня 2008р. - 49грн. 80коп. Інших соціальних доплат позивач не отримує . У відповідності до ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Законом України від 19 грудня 2006р. №489-V «Про Державний бюджет України на 2007р.», зокрема п.12 ст.71, було зупинено на 2007р. дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст.111 встановлено, що у 2007р. підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Однак Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007р. №6-рп/2007р. положення п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007р.» щодо зупинення дії на 2007р. статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані неконституційними. Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Рішення зворотної дії в часі не має. Таким чином, у позивача були правові підстави для нарахування підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з 9 липня до 31 грудня 2007 р. Згідно п/п.2 п.41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України» на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року №107-VI статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 липня 2004 року №2195-ІУ викладено в новій редакції, згідно якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Частиною 4 статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ визначено, що учасникам війни пенсії підвищуються на 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. В зв'язку з чим відповідачем в зазначеному розмірі було підвищено пенсію позивачеві з 1 січня 2008 року . Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 п/п.2 п.41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року №107-VI визнано неконституційним. Отже, управління Пенсійного фонду в м. Олександрія мало нарахувати та виплатити дітям війни державну соціальну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно. Але розміру доплат до пенсії не підвищило. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача про відсутність бюджетних асигнувань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Посилання відповідача на неврегульованість питання обчислення розміру пенсії дітям війни чинним законодавством, також не приймається судом до уваги, оскільки статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визначено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. З огляду на викладене, дане питання цілком врегульоване чинним законодавством України. Крім того, незважаючи на компетенцію деяких органів влади по наданню обовязкових розяснень щодо виконання вимог законодавства, наявність чи відсутність будь-яких відомчих чи міжвідомчих роз'яснень, інструкцій та розпоряджень щодо механізму виконання норм Закону України не може бути підставою для невиконання цих норм, якщо це тягне за собою порушення прав та законних інтересів громадян України. Відповідно до пунктів 1, 3 , 15 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007р. № 1261, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра праці та соціальної політики, одним з основних завдань якого є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, тощо, які здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, міст Києва та Севастополя, управління в районах, містах і районах у містах. Питання перерахунку пенсій відносяться до компетенції органів Пенсійного фонду України, тому суд вважає, що стягнення необхідно проводити з управління Пенсійного фонду України в м. Олександрія Кіровоградської області. Стягненню підлягає різниця між коштами, як і повинні були виплачені позивачеві відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і виплачені фактично у періоди з 9 липня до 31 грудня 2007 р., з 22 травня 2008 року до 31 липня 2010 р. включно, тобто [406 грн. : 100% х 30% : 31 день х 23 дні + 406 грн. : 10,0% х 30% х 2 міс. + 411 грн.: 100% х 30% х 3 міс. + 481грн.: 100% х 30% : 31 день х 10 днів + 481 грн. : 100% х 30% + 482 грн. : 100% х 30% х 3 міс. + 498 грн. : 100% х 30% х 13 міс. + 573 грн.: 100% х 30% х 2 міс. + 695 грн. : 100% х 30% х 3 міс. + 706 грн. : 100% х 30 % х 3 міс. + 709 грн. : 100% х 30%] - [48 грн.: 31 день х 10 днів + 48,10 грн. + 48,20 грн. х 3 міс. + 49,80 грн. х 22 міс.] = 5037,04 грн. - 1303,78 грн. = 3733 ,26 грн. В стягненні 2501 грн. 84 коп. (6235 грн. 10 коп. - 3733 грн. 26 коп.) необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні , на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вимоги позивача задовольняються на 59,9 % = 3733,26 грн. : (6235 ,10 грн. : 100%) . Тому з відповідача на користь позивача необхідно було б стягнути пропорційно задоволеним вимогам витрати по оплаті судового збору в розмірі 60 грн. 00 коп. : 100 % х 59,9 % = 35 грн. 94 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120.00 грн. : 100 % х 59,9 грн. = 71 грн. 88 коп. Оскільки позивачем сплачено лише 60 грн. судового збору, то суд вважає, що різницю в 2 грн. 35 коп., які не доплачені при збільшенні позовних вимог, необхідно було б стягнути на користь держави з позивача 2 грн. 35 коп. : 100% х 41, 1% = 0 грн. 97 коп., з відповідача 2 грн. 35 коп.: 100% х 59,9% = 1 грн. 38 коп. Відповідно до п. 34 ст. 4 Декрету «Про державне мито » установи Пенсійного фонду України звільнені від слати судового збору, тому стягнення витрат позивача по його сплаті необхідно здійснювати з Державного бюджету України. Враховуючи те, що позивачеві необхідно доплатити мито в розмірі 0 грн. 97 коп., то з бюджету на користь позивача необхідно стягнути 35 грн. 94 коп. - 0 грн. 97 коп. = 34 грн. 97 коп.

Outcome: approved