Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-02 00:00:00

21 липня 2010 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований в відділі реєстрації актів цивільного стану Маловисківського районного управління юстиції Кіровоградської області 28 вересня 2002 року. В обґрунтування позову вказувала, що сімейне життя між сторонами не склалося, одруження виявилось невдалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважає неможливим. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі і не заперечував проти його задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можна постановити при проведенні попереднього судового засідання. Згідно з частиною 4 статті 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174, 175 ЦПК України. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 28 вересня 2002 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Маловисківського районного управління юстиції Кіровоградської області, про що зроблено актовий запис за № 73 (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Шлюбні відносини сторонами припинені з лютого 2010 року. На день слухання справи спору по місцю проживання, вихованню дитини, розподілу сумісно нажитого майна сторони не мають. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Суд вважає необхідним покласти витрати по сплаті державного мита, який стягується при реєстрації розірвання шлюбу, який здійснюється за рішенням суду в державному органі реєстрації актів цивільного стану на відповідача.

Outcome: approved