overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] у червні 2010 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд стягти з відповідача [PERSON] аліменти на її користь, на утримання неповнолітньої доньки, а також витрати повязані з розглядом справи. Відповідач [PERSON] позов визнав не заперечує проти його задоволення. Судом установлено: Сторони знаходилися у фактичних шлюбних відносинах з 1998 року по 2007 рік. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а.с. 3) Нині неповнолітня дитина проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобовязаний надавати таку допомогу. Відповідно до ст.ст. 180-183 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від прибутку батька або матері. При цьому суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] міської ради про визнання за нею права власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Копичинці по вул. Вагилевича, 16 Гусятинського району Тернопільської області, який належить [PERSON], померлому 01.03.2007 року. Через те, що правовстановлюючі документи на спадкове майно за життя спадкодавця не видані, немає змоги нотаріально оформити право власності на майно, тому позивач просить у судовому порядку визнати за ним право на спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Копичинці по вул. Вагилевича, 16 Гусятинського району Тернопільської області. Представник позивач [PERSON] [PERSON] у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить задовольнити та розглядати справу у попередньому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] міська рада, подала суду письмову заяву, позовні вимоги визнала повністю, просять справу розглянути у їх відсутності. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Суд, встановивши, що визнання в даному випадку відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позов про визнання права власності на спадкове майно підлягає до задоволення. Враховуючи те, що іншого порядку виготовлення і видачі позивачеві правовстановлюючих документів на успадковане майно законодавством не визначено, позивач фактично прийняв спадщину, а тому є підстави у судовому порядку визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Копичинці по вул. Вагилевича, 16 Гусятинського району Тернопільської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Судові витрати по справі покласти на позивача за її клопотанням. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] сільської ради, третя особа Гусятинська державна нотаріальна контора про визнання за нею права власності на 14 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Кокошинці по вул. Гайова, 7 Гусятинського району Тернопільської області, який належить її батькові [PERSON], померлому 07.12.2005 року. Через те, що правовстановлюючі документи на спадкове майно на імя батька за його життя не видані, немає змоги нотаріально оформити право власності на майно, тому просить у судовому порядку визнати за нею право на спадкування по закону на 14 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в с. Кокошинці по вул. Гайова, 7 Гусятинського району Тернопільської області. Позивач [PERSON] у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить задовольнити та розглядати справу у попередньому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] сільська рада подала суду письмову заяву, позовні вимоги визнала повністю, просять справу розглянути у їх відсутності. Третя особа Гусятинська державна нотаріальна контора подала суду письмову заяву, проти позовних вимог не заперечує, просять справу розглянути без участі їхнього представника. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Суд, встановивши, що визнання в даному випадку відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позов про визнання права власності на спадкове майно підлягає до задоволення. Враховуючи те, що іншого порядку виготовлення і видачі позивачеві правовстановлюючих документів на успадковане майно законодавством не визначено, позивач фактично прийняв спадщину, а тому є підстави у судовому порядку визнати за [PERSON] право власності на Уі частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Кокошинці по вул. Гайова, 7 Гусятинського району Тернопільської області в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON]. Судові витрати по справі покласти на позивача за її клопотанням. / На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] селищної ради, [PERSON], третя особа Гусятинська державна нотаріальна контора про визнання права власності на Ул частку спадкового майна, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у с. Оленівка по вул. Зарічна, 17 Гусятинського району Тернопільської області, який належить його батькові [PERSON], померлому у 1995 році. Через те, що правовстановлюючі документи на спадкове майно на імя батька не видані, немає змоги нотаріально оформити право власності на майно, тому просить у судовому порядку визнати за ним право власності на спадкування по закону на Ул частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у с. Оленівка по вул. Зарічна, 17 Гусятинського району Тернопільської області. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить покласти судові витрати на позивача. Відповідачі [PERSON] селищна рада, [PERSON]Р подали суду письмові заяви, позовні вимоги визнали повністю. Гусятинська державна нотаріальна контора подала заяву про розгляд справи без участі представника, проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Суд, роз'яснивши представнику позивача процесуальні наслідки визнання позЛзу. встановивши, що визнання в даному випадку відповідачем позовних вимог А суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позов про визнання права власності на спадкове майно підлягає до задоволення. Враховуючи те, що іншого порядку виготовлення і видачі позивачеві правовстановлюючих документів на успадковане мінне законодавством не визначена | позивач фактично прийняв спадщину, відповідач Рін:н А.Р. від права на спадкування відмовляється, а тому є підстави у судовому поряліл визнати за [PERSON] право власності на % частку спадкового майна, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у с. Олєнібні не вул. Зарічна, 17 Гусятинськоге району Тернопільської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]»,^. С.Т. Судові витрати по справі покласти на позивачі зі його клопотанням. ' На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов він мотивує тим, що шлюб з відповідачкою вони уклали 20 липня 1983 року і зареєстрували Чумаківською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис №10. Дошлюбне прізвище відповідачки Кравець. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO]. У січня 2010 року вони припинили шлюбні стосунки і з того часу проживають окремо один від одного. Причиною припинення шлюбних відносин явилося відсутність взаємопорозуміння, протилежні погляди на життя, в результаті чого подальше збереження сімї стало неможливим. За таких обставин збереження їхнього шлюбу та подальше спільне життя з відповідачкою суперечить інтересам сімї та унеможливлює їхнє примирення. Він прийшов до впевненого висновку про те, що їх з відповідачкою сімя розпалася остаточно, а тому бажає шлюб з нею розірвати. На попередньому судовому засіданні позивач підтримав позов щодо розірвання шлюбу з відповідачкою. Відповідачка позов визнала повністю і не заперечує проти вирішення спору на попередньому судовому засіданні. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити на попередньому судовому засіданні. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України за умови визнання відповідачем позову, суд ухвалює судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, з тих підстав, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, примирення для подружжя не можливе, на розлучені наполягають. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги, мотивуючи тим, що шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] та видачі розрахункової книжки, між підприємством та відповідачем було фактично укладено договір про надання послуг на водопостачання та водовідведення. Взяті на себе зобовязання відповідач належним чином не виконує, в звязку з чим виникла заборгованість. Добровільно погасити борг відповідач не бажає, тому підприємство змушене звернутись до суду. Представник позивача в судове засідання не з»явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений, надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові та просив суд розглянути справу у його відсутності не заперечуючи проти винесення заочного рішення. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти сплати зазначеної заборгованості не заперечувала. Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 26.06.2008 року № 990, затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради від 05.08.2008 року № 788, єдиним підприємством, яке здійснює надання послуг водопостачання та водовідведення є позивач. Між КП «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради» та відповідачкою фактично було укладено договір про надання послуг на водопостачання та водовідведення, шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] та видачі розрахункової книжки. Позивач послуги водопостачання та водовідведення надає в [ADDRESS], але взяті на себе зобовязання по оплаті даних послуг відповідачка належним чином не виконує, зокрема, маючи заборгованість за період з 01.07.2008 року по 01.04.2010 року, що підтверджується витягом з особового рахунку, добровільно погасити борг не бажає. За час розгляд справи відповідачем сплачено борг в сумі 108,88 грн. і остаточна сума заборгованості складає 737,60 грн. Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона зобов'язується надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а друга сторона зобов'язується оплатити зазначену послугу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені Договором або Законом. Статями 66,68 ЖК України передбачено, що квартиронаймач зобовязаний своєчасно розраховуватися за комунальні послуги у визначені законом строки. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 526, 611, 901 ЦК України, ст. ст. 66,68 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримав повністю. Пояснив, що 05 лютого 2002 року між ним і [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис за №2. Від спільного проживання в шлюбі 30 квітня 2002 року в них народився син [PERSON]. Спільне проживання між ним та відповідачкою склалося невдало. Вони втратили почуття поваги і любові, між ними відсутнє взаєморозуміння, постійно виникають сварки, що негативно впливає на малолітнього сина. Примирення неможливе. Просив шлюб розірвати, судові витрати віднести за його рахунок. Відповідачка в судове засідання не прибула і про причину своєї неявки суд не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідачки надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши доводи позивача, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія І-НМ №075638, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції, 05 лютого 2002 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] і [PERSON] (прізвище до одруження [PERSON]) [PERSON], про що було зроблено актовий запис за №2. Від спільного проживання в шлюбі в подружжя 30 квітня 2002 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серія І-НМ №148805, виданим 16 травня 2002 року виконавчим комітетом Підгородянської сільської ради. Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірвані шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що взаємовідносини сторін тривалий час погіршувалися. Шлюбні відносини припинені. У позивача наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. Викладені обставини свідчать про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, а тому позов підлягає до задоволення. Враховуючи матеріальне становище сторін по справі, прохання позивача, суд вважає, що судові витрати слід покласти на [PERSON]. На підставі ст.ст.109 , 110, 112 ч.2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

Рішенням Попаснянского районного суду від 18.10.2010 р. з позивача стяі путі аліменти на користь відповідачки в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, на утримання сина [PERSON] [INFO] . У поданій заяві, позивачка, посилаючись на тс в даний час старшому сипу [PERSON] виповнилося 21 років - просить суд збільшити розмір аліментів на її користь на зміст молодшого сина [PERSON] [INFO] до 1/4 частини всіх доходів відповідача. Позивачка підтримала свої позовні вимоїн, просила їх задовольнити в повному обсязі і справу розглянути в її відсутність. Відповідач позов визнав, просив розглянути справу без його участі. Досліджувавши письмові матеріали справи, з огляду на тс, що відповідач у даний час є батьком однієї неповнолітньої дитини сина [PERSON] [INFO], що вбачається з копії свідоцтва про народження на /а.с.З/ і який знаходиться на утриманні позивачки, а його старшому сину [PERSON] виповнилося 21 років - суд вважає за необхідне позов задовольнити і збільшити розмір аліментів, стягнутих на користь позивачки па утримання сина [PERSON] [INFO] до !4 чаетини від доходу відповідача. Дозволяючи позов таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача держмито в доход держави в сумі 51-00 гри. Па підставі викладеного і ст.ст. 182,192 СЖ України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

05.07.2008 р. позивачка подала в суд указаний позов, мотивуючи вимоги таким. Сторони перебувають у шлюбі з 02.03.2002 року. Від цього шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яку виховує позивачка. Сторони разом не проживають вже більше 3-х років. Відповідач протягом цього часу ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належно судовою повісткою, про що свідчить розписка у справі. Заява про відкладення справи або заперечення на позов до суду не надходили. Причина неявки суду невідома. Позивачка вимоги підтримала, просить розглянути справу без участі відповідача та винести в справі заочне рішення. Позов слід задовольнити, виходячи з такого. У позивачки на утриманні залишилася неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], батьком якого є [PERSON], [INFO], тобто відповідач, шо стверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач добровільно кошти на утримання дочки позивачці не надає. Отже, вимоги позивачки відповідають вимогам ст.ст. 180-183. 191 СК України. Судові витрати у виді держмита і витрат на ІТЗ розгляду справи згідно з ст.ст. 80, 88 ЦПК України, 3 п. 1 Декрету КМУ ''Про державне мито" підлягають стягненню з відповідача в користь держави. Рішення в частині стягнення аліментів у межах місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" №2195-ІV від 18.11.2004 р. є дитиною війни і згідно зі ст.6 зазначеного Закону їй повинна виплачуватись державна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. У 2007 році зазначене підвищення їй не виплачувалась, а протягом 2008-2009 років та з січня по червень 2010 року виплачувалось зазначене підвищення лише в розмірі 10%. Рішенням Конституційного Суду України №6рп/2007 від 09 липня 2007 року визнано неконституційними положення п.12 ст.71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 р., якими зупинялась дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". З січня 2008 року щомісячну соціальну допомогу почали виплачувати, але лише у розмірі 10% від мінімальної пенсії за віком замість 30%, встановлених Законом України "Про соціальний захист дітей війни". Розмір соціальної допомоги відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" становить 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до розрахунку, зазначеного у позові, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", з урахуванням розмірів прожиткових мінімумів, встановлених відповідними Законами про Державний бюджет України, сума невиплаченої соціальної допомоги за 2007 рік - з липня по грудень - становить 742 грн. 65 коп., за 2008 рік з травня по грудень - 780 грн. 40 коп., за 2009 рік з січня по грудень 1240 грн. 20 коп., за 2010 рік - з січня по червень 962,10 грн. Відповідно до ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий період без обмеження будь-яким строком. Тому, на підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Заявниця зазначала, що 06 січня 2010 року померла її баба [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS]. Її батько [PERSON], рідний син [PERSON], помер 03 січня 1997 року. Тому вона, як онука [PERSON] та дочка [PERSON], має право на одержання спадщини після її смерті. [PERSON], народилася 09.04.1967 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. 21 грудня 1991 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], прийняла призвіще чоловіка та стала [PERSON]. Її батько - [PERSON], народився 08.09.1948 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. В подальшому [PERSON], змінила призвіще Кнутарева на своє дівоче призвіще Бондаренко. У відповідності до свідоцтва про право власності на житло від 01.09.1994 року [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], де вони проживали разом до своєї смерті. Посилаючись на викладене заявниця просила суд встановити факт того, що вона являється рідною онукою [PERSON], яка померла 06 січня 2010 року. В судовому засіданні представник заявниці [PERSON] заяву підтримав та просив суд про її задоволення. В судовому засіданні представник заінтересованої особи Броварської міської ради Київської області [PERSON] не заперечувала проти задоволення заяви. Судом встановлено, що [PERSON] народилась 09 квітня 1967 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АГ № 381182 виданого 27 квітня 1967 року Броварським районним бюро ЗАГС, актовий запис № 193. (а.с.7). Згідно свідоцтва про одруження серії І-БК № 126719, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 листопада 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2011 (а.с.8). [PERSON], батько заявниці - народився 08.09.1948 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01.09.1994 року [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], де вони проживали разом до своєї смерті. (а.с.12-13). За таких обставин суд приходить до правильного висновку про задоволення заяви.

Outcome: approved