Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-13 00:00:00

У лютому 2009 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, уточнивши позовні вимоги, просив ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на Уг частину житлового будинку [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав на те, що з відповідачкою [PERSON] він почав проживати сумісно однією сім`єю як чоловік та жінка з 03 грудня 2003 року у квартирі [ADDRESS] , яка належала останній та її доньці [PERSON] на праві власності, без реєстрації шлюбу. Під час їх сумісного проживання, вони вирішили продати належну позивачу на праві власності квартиру [ADDRESS] .Дніпропетровської [ADDRESS] за 6000 доларів США. Проживаючи у квартирі [ADDRESS] , яка належала відповідачці [PERSON] та її доньці [PERSON] , вони вирішили придбати у власність житловий будинок [ADDRESS] . Продавши квартиру відповідачки [PERSON] та її доньки [PERSON] за 14000 доларів США та добавивши кошти, які залишились від продажу його квартири, вони придбали зазначений житловий будинок за 10000 доларів США. Заселившись до зазначеного будинку, його готовність складала 95 %, і для того, щоб здати його в експлуатацію та оформити договір, вони почали добудовувати будинок за рахунок спільних коштів: поставили всі міжкімнатні двері, закрили вхід до другого поверху, поставили перила на сходах біля будинку, вставили металопластикові вікна, забетонували поріг та провели всі необхідні внутрішні роботи. Здавши будинок в експлуатацію, відповідачі [PERSON] та її донька [PERSON] , без відома позивача, оформили договір купівлі-продажу та зареєстрували будинок на своє ім`я, у зв`язку з чим, позіівач вимушений звернутися до суду із зазначеною позовною заявою. В судовому засіданні позивач підтримав уточнені позовні вимоги, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на те, що дійсно у 2003 році вона познайомилась з [PERSON] , він переїхав до них у квартиру [ADDRESS] , яка належала відповідачці та її доньці [PERSON] на праві власності. Переїхав позивач самовільно, без їхньої на то згоди, перевіз всі свої особисті речі та пояснив, що буде мешкати з ними, оскільки йому подобалось жити з ними. Зазначила, що вона заперечувала на продаж квартири [ADDRESS] , яка належала позивачу на праві власності, пояснюючи, що квартира повинна залишитись дітям. Крім того, пояснила, що вона разом з донькою дуже хотіли мати житловий будинок, знайшли продавців, які в свою чергу хотіли продати житловий будинок та купити квартиру. Вирішивши продати ш свою квартиру [ADDRESS] за 14000 доларів США, вони купили в них житловий будинок за 10000 доларів США, а залишок - 4000 доларів США були витрачені нею та донькою на металопластикові вікна. Разом з позивачем вона лише купила та поставила всі міжкімнатні двері, закрили вхід до другого поверху, перила на сходах біля будинку встановлював позивач, провели необхідні внутрішні роботи, поріг біля будинку бетонував позивач разом з сусідом. Проте, зазначила, що вона не хотіла мешкати з позивачем, тому вимушена була у січні 2009 року поміняти всі замки на дверях, а особисті речі позивача відвезла його брату в село. 11 лютого 2009 року вона знову одружилась зі своїм бувшим чоловіком, з яким зараз і мешкає у будинку [ADDRESS] . Тому, просила відмовити в задоволенні позовної заяви. В судовому засіданні відповідач [PERSON] також не визнала позовні вимоги, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на підстави, зазначені відповідачкою [PERSON] Просила в позові відмовити. Вислухавши сторони, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Згідно із нормою ст.57 СК України, при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною чи особистою приватною власністю з`ясуванню підлягають як підстави й час набуття такого майна, так і джерела його придбання. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] познайомились 25 жовтня 2003 року. З 03 грудня 2003 року [PERSON] та [PERSON] почали проживати сумісно однією сім`єю як чоловік та жінка у квартирі [ADDRESS] , без реєстрації шлюбу. Станом на 03 грудня 2003 року, на момент сумісного проживання однією сім`єю, [PERSON] та [PERSON] , кожний окремо, були власниками житла. Так, згідно свідоцтва про право власності, видане 13.03.2007 року за №25833 Павлоградським житвідділом та зареєстроване в КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» у реєстровій книзі №2 під реєстровим №60, власником квартири [ADDRESS] був [PERSON] (арк.с.237). Згідно свідоцтва про право приватної спільної часткової власності, видане 01.04.1998 року за №12703 Павлоградським житвідділом та зареєстроване в КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» у реєстровій книзі за №10/13 під реєстровим №311, власниками квартири [ADDRESS] були [PERSON] та неповнолітня [PERSON] (арк.с.217). Згідно з п.З ч.І ст.57 СК України, майно, набуте одним з подружжя за час шлюбу, але за кошти, які належали йому (їй) особисто, є особистою приватною власністю чоловіка (дружини). Відповідно до ч.7 ст.57 СК України, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Під час сумісного проживання, [PERSON] разом з [PERSON] , вирішили продати дві квартири, його та квартиру [PERSON] , щоб купити житловий будинок. Так, 05 квітня 2007 року [PERSON] продав квартиру [ADDRESS] , яка належала останньому на праві власності за 6000 доларів США (арк.с.237). Зазначені обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що познайомився з [PERSON] через батька. Коли [PERSON] переїжджав з квартири [ADDRESS] , він допомагав йому виносити речі з квартири, повідомив йому, що переїжджає жити до жінки. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні повідомив, що він є рідним братом позивачу, а з [PERSON] його познайомив [PERSON] . [PERSON] була квартира по [ADDRESS] , яка належала йому, і коли він перейшов жити до [PERSON] , вони вирішили продати зазначену квартиру. Знає, що у січні 2009 року вони посварились і [PERSON] привезла на машині всі особисті речі брата в мішках йому в село. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються зібраними у справі доказами. Далі, [PERSON] та її донька [PERSON] , знайшовши у серпні 2008 року продавців житлового будинку [ADDRESS] , які, в свою чергу, хотіли продати зазначений житловий будинок та купити квартиру, остання їм сподобалась і вони вирішили, що [PERSON] , її донька [PERSON] та [PERSON] купляють у них житловий будинок, а вони - квартиру [PERSON] 21 серпня 2008 року [PERSON] та її донька [PERSON] продали квартиру [ADDRESS] , яка належала останнім на праві приватної спільної часткової власності за 14000 доларів СІЛА (арк.с.217). [PERSON] та її донька [PERSON] заселившись у серпні 2008 року разом з [PERSON] у будинок [ADDRESS] , який був куплений ними за рахунок спільних коштів за 10000 доларів США, будинок не був готовий для сдачі його в експлуатацію, оскільки його готовність складала 95%, і для того, щоб здати його в експлуатацію, вони почали добудовувати будинок за рахунок спільних коштів: поставили всі міжкімнатні двері, закрили вхід до другого поверху, поставили перила на сходах біля будинку, вставили металопластикові вікна, забетонували поріг та провели всі необхідні внутрішні роботи. Добудовували будинок на гроші, отримані від продажу квартири [PERSON] , приблизно 2000-3000 доларів СІЛА, а інші гроші були витрачені ними на сумісне проживання. Зазначені обставини також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки. » Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є сусідом [PERSON] та [PERSON] , і проживає за зазначеною адресою по сусідству з 2006 року, познайомився з ними, коли вони переїхали мешкати у будинок [ADDRESS] . Знає, що вони жили разом, розписані не були, разом ходили на роботу та з роботи, оскільки у [PERSON] був службовий транспорт, на якому вони разом і їздили. При заселенні до будинку, [PERSON] поставив дві вхідні двері, привозив дошки, у дворі - косив траву, саджав дерева, поріг біля дому він бетонував разом з [PERSON] і з сусідом [PERSON] . Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні показав, що він допомагав [PERSON] та [PERSON] робити ремонт у будинку [ADDRESS] , допомагав їм встановлювати двері в ванній кімнаті, міняв замок на вхідних дверях. Повідомив, що вони жили як чоловік та дружина, оскільки [PERSON] і готувала, і прибирала, і все прала як дружина. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що він працює приватним підприємцем і є агентом з нерухомості. У 2007 році він займався продажем будинку [ADDRESS] , власником якого був\~ [PERSON] .\~Він дав об`яву в газету, йому зателефонувала [PERSON] разом з донькою та з [PERSON] , і повідомили, що вони бажають купити будинок. Вони зустрілися біля будинку [ADDRESS] , будинок їм сподобався, проте, він не був сданий в експлуатацію, і відповідно, не міг бути проданий. Оскільки у продавця [PERSON] не було грошей для закінчення будівництва та сдачи його в експлуатацію, вони вирішили, що покупці [PERSON] , її донька [PERSON] та [PERSON] , за свої кошти готують будинок до сдачи в експлуатацію та готують до продажу. В зазначений будинок вони переїхали всі втрьох: [PERSON] , її донька [PERSON] та [PERSON] 14 травня 2008 року, він разом з [PERSON] привозив комісію, і на сесії Павлоградської міської ради був затверджений акт закінчення будівництва та введення будинку в експлуатацію. Зазначений будинок [PERSON] продав за 10000 доларів США, а [PERSON] йому свою квартиру - за 14000 доларів США. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні показав, що він є сусідом [PERSON] та [PERSON] і мешкає у будинку [ADDRESS] , вони переїхали у свій будинок у трьох. Пояснив, що він працює водієм на бетоновозі, привозив їм бетон, оскільки [PERSON] просив, що йому потрібен бетон, щоб забетонувати крильце, також допомагав перевозити дошки з полу до їх будинку. Вони поставили пластикові вікна, поставили вхідні двері, привозили разом гіпсокартон для внутрішніх робіт. [PERSON] приходив до нього та просив зайняти йому 3000 грн. на переоформлення будинку. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються зібраними у справі доказами. Що стосується допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , то вони змогли лише повідомити стосунки позивача та відповідачки [PERSON] під час їх сумісного проживання. Так, свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні показала, що знайома з позивачем та відповідачкою, познайомились на роботі на «Укрпластпромі», їх представили як співробітників. Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні показала, що вона була сусідкою [PERSON] по сходовій клітині у будинку [ADDRESS] , знає [PERSON] 12 років, [PERSON] знає приблизно 6-7 років, знає, що вони сумісно проживали погано. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він познайомився з [PERSON] у листопаді 2008 року, вони товаришували, коли приходив до них додому, [PERSON] йому представили як співмешканця [PERSON] . Повідомив, що один раз ; був свідком сварки, коли посварились [PERSON] та [PERSON] , а він - захистив жінку. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він у 2008 році працював на «Укрпластпромі», займався зборкою жалюзі, а бригадиром була [PERSON] , у якої є донька [PERSON] і яка йому дуже подобалась, він приходив до них у гості у будинок [ADDRESS] , коли купили будинок, ремонту не було. Разом з [PERSON] та [PERSON] мешкав [PERSON] , який постійно сварився з [PERSON] . Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні показав, що він працював в «Укрпластпромі» заступником директора із загальних питань. Познайомився з [PERSON] та [PERSON] на заводі, [PERSON] працював водієм і встановлював жалюзі, а [PERSON] займалась зборкою жалюзі. Знає їх як дружню сімейну пару. Тому, суд не приймає до уваги посилання відповідача [PERSON] про те, що позивач ніде не працював і ніяких грошей не заробляв і до дому не приносив, оскільки допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] працював разом з [PERSON] в «Укрпластпроме», де вони з ними і познайомились. Крім того, на підтвердження зазначеного, позивачем надано в матеріали справи копію трудової книжки, з якої вбачається, що останній з 01.04.2004 року по 06.05.2005 року працював в ПП « [PERSON] » (арк.с.68-70), довідку з ТОВ «Павлоградський меблевий комбінат», з якої вбачається, що [PERSON] працював столяром з 01.09.2005 року но 11.06.2007 року і його сукупний прибуток складав 20654 грн. 76 коп. (арк.с.65). Отже, відповідачі [PERSON] та [PERSON] , відповідно до ст.10 ЦПК України, повинні були довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України, зазначені ними обставини того, що спірний будинок [ADDRESS] був придбаний ними на кошти від продажу їх квартири [ADDRESS] та добудований ними лише на їх кошти, таких доказів вони не надали суду, тоді як позивач та допитані в судовому засіданні свідки, підтвердили придбання спірного будинку та його добудування на спільні кошти під час сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до вимог ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Майно, набуте дружиною, чоловіком до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. Якщо у придбання майна подружжя крім спільних коштів вкладені і кошти, отримані від реалізації особистого майна одного з них, то при доведеності цього факту частка у спільному майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю (частини 1, 7 ст. 57 СК України). Згідно договору купівлі-продажу від 21 серпня 2008 року [PERSON] та [PERSON] придбали житловий будинок [ADDRESS] , який був зареєстрований 19.09.2008 року в КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» за №184 в книзі №94, із зазначенням часток - по !4 частині у кожної (арк.с.43-45). Твердження відповідачки [PERSON] щодо спільного проживання з позивачем в загальній кількості двох з половиною років, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки суперечать іншим обставинам справи та поясненням свідків, допитаних в судовому засіданні. Таким чином, будь-яких інших доказів, відповідач [PERSON] не довела, чим не виконала вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Отже, суд вважає, що інші посилання відповідача [PERSON] правового значення для вирішення зазначеного матеріально-правового спору, з урахуванням його характеру та юридично значимих фактів, не мають, посилання відповідача є безпідставними і необгрунтованими. Враховуючи, що житловий будинок [ADDRESS] був придбаний [PERSON] та [PERSON] під час проживання однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, останній належить їм на праві спільної сумісної власності, тому, за позивачем потрібно визнати право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч.І ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача суд присуджує понесені і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: судовий збір у розмірі 192 грн. 75 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 07 грн. 50 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial