Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі про здійснення перерахунку та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "дітям війни". Обґрунтовуючи свій позов позивачка посилається на те, що вона відноситься до соціальної категорії «Дитина війни» та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з липня 2007 року по грудень 2009 року має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком. Зазначену соціальну допомогу у 2007 році позивачка взагалі не отримувала із за припинення дії ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а у 2008 - 2009 роках отримує у неповному обсязі. Відповідач всупереч рішенню Конституційного Суду № 6-рп\\2007 від 09 липня 2007 року та рішенню від 22.05.2008 року, яким були визнані неконституційними окремі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік та Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік, в тому числі і щодо зупинення ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не здійснив нарахування та виплату гарантованої державою соціальної виплати. Тому за захистом своїх порушених та невизнаних прав позивачка звернулася до суду. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить здійснити нарахування та виплатити [PERSON] щомісячну соціальну допомогу у розмірі 30% від мінімального розміру пенсії з 9 липня 2007 року по 31 грудень 2009 року. Представник управління Пенсійного фонду України у Городищенському районі Черкаської області у судовому засіданні та доданому письмовому запереченні позовні вимоги не визнав та заперечує щодо їх задоволення посилаючись на те, що Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМ України через Міністра праці та соціальної політики. У відповідності до ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансування виплат за цим Законом проводиться з Державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного фонду України. Оскільки такі виплати у 2007 році були зупинені Законом України № 489 від 19.12.2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік», тобто кошти з державного бюджету до управління Пенсійного фонду України у Городищенському районі не надходили, отже нарахування та виплати зазначеної соціальної допомоги не здійснювалися. З 01.01.2008 року у відповідності до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Крім того, розмір мінімальної пенсії за віком у відповідності до якого поставлені позовні вимоги, стосується лише Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і не може бути застосовано до соціальних виплат дітям війни. А тому відсутні підстави для здійснення перерахунків та виплати спірних соціальних надбавок. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду, вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Встановлено, що [PERSON] є пенсіонеркою та має статус дитини війни, що підтверджується наявним у неї паспортом НС № 648951, виданого Городищенським РВ УМВС України в Черкаській області 12 жовтня 1999 року та посвідченням пенсіонера, а відтак на неї розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України № 2195, у тому числі і право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону. Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з неналежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для «Дітей війни» є формою реалізації конституційного права громадян та соціального захисту, зокрема, соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. В силу ст.. 7 цього Закону, фінансове забезпечення таких соціальних гарантій здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, а не за рахунок бюджету Пенсійного фонду України. За умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату щомісячних надбавок дітям війни, створюється ситуація правової невизначеності держави стосовно джерела фінансування, з якого має виплачуватися зазначена надбавка. Поряд з цим, у справі «Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилати на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов»язань. Рішенням Конституційного Суду № 6-рп\\2007 від 09 липня 2007 року, були визнані неконституційними окремі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік, в тому числі і щодо зупинення ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Зважаючи на те, що у відповідності до ч.2 ст. 152 Конституції України, закони, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Отже, виходячи з конституційної норми та дати ухвалення рішення Конституційним Судом у позивачки з 9.07.2007 року виникло право на доплату до пенсії, передбачену ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відносно вимог позивачки щодо нарахування та виплати пенсій як дітям війни за 2008 рік до вони підлягають до часткового задоволення. Встановлено, що 01.01.2008 року до ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» були внесені зміни відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно яких дітям війни( крім тих, на які поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсій, виплачується підвищення в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, а саме 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого ст. 58 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», що і виконується на даний час. Проте рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року дана норма визнана неконституційною, а тому при визначенні розміру щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни за період з 22.05.2008 року, тобто з дня прийняття рішення Конституційним Судом України, по 31.12.2008 року необхідно керуватися ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» чинній на період її дії з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року. Статею 71 Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік» КМ України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Отже нарахування та виплата у 2009 році пенсіонерам, що мають статус дітей війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Частиною 3 ст. 46 Конституції України встановлено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Враховуючи викладене, в контексті положень ст..6 Закону України № 2195 ( в редакції від 09.07.2007) та ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд вважає за можливе застосувати для визначення розміру щомісячної доплати до місячної пенсії за віком розмір прожиткового мінімуму, оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії , що на думку суда, не суперечить вимогам ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для здійснення перерахунку пенсії позивачці з 09.07.2007 року по 31.12.2007 рік та з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року, оскільки за вказані періоди позивачка має право на щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов»язані зі сплатою ним при пред»явленні позову.

Outcome: approved