Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Андріїівської сільської ради Бердянського району Запорізької област, третя особа Бердянська районна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок №18 по пров. Смірнова в с. Андріївка Бердянського району та про визнання на самовільно збудовані будівлі на території цього домоволодіння. В позові посилається на те, що 03.04.1999 року померла [PERSON] Після її смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку №18 по пров. Смірнова в с. Андріївка. За заповітом вказане спадкове майно прийняв її син [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину він отримав тільки 03.03.2009р. Зареєструвати нерухоме майно в Бердянському районному БТІ [PERSON] не встиг, бо помер 22.03.2009р. Вона, як дружина померлого, є спадкоємцем першої черги. Вона своєчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовляє їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нерухоме майно, яке за заповітом перейшло у власність чоловіка, не зареєстровано в БТІ. Інші спадкоємці, діти померлого [PERSON] і [PERSON], відмовилися від прийняття спадщини, подавши відповідні заяви нотаріусу. Крім цього на території домоволодіння №18 по пров. Смірнова в с. Андріївка збудовані самовільні будівлі - веранда «а2», сараї «О,Р,С» та навіс «П». Рішенням Андріївської сільської ради №36 від 19.03.2009р. було вирішено оформити право власності на ці самовільні будівлі за [PERSON] і доручено Бердянському районному БТІ внести зміни до технічної документації та оформити право власності на них. У зв'язку з тим що [PERSON] помер, не встигши зареєструвати ці самовільні будівлі, Бердянське районне БТІ відмовляє їй у їх реєстрації. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явивсь, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає , що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що власник будинку №18 по пров. Смирнова в с. Андріївка Бердянського району [PERSON] померла 03.04.1999р. Після її смерті спадщину прийняв її син [PERSON] і йому 03.03.2009р. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок (а.с. 11). Відповідно до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. [PERSON] помер 22.03.2009р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.6). Тобто з об'єктивних причин він не зареєстрував своє право на нерухоме майно. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Як вбачається з копії спадкової справи, яка була заведена після смерті [PERSON], до нотаріальної контори 22.08.2009р. із заявою про прийняття спадщини звернулася дружина померлого [PERSON], а діти [PERSON] і [PERSON] із заявами про відмову від прийняття спадщини на користь матері [PERSON] ( а.с. 30-32). Зважаючи на те, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулася з заявою до нотаріальної контори, а інші спадкоємці першої черги відмовилися від прийняття спадщини на її користь, суд вважає за можливим визнати за позивачем право власності на спадкове майно - житловий будинок №18 по пров. Смірнова в с. Андріївка. У задоволенні позову про визнання права власності за позивачем на самовільно збудовані на території цього домоволодіння будівлі необхідно відмовити з наступних підстав. Статтею 376 ЦК України визначено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого 21.01.2009р. на будинок №18 по пров. Смірнова в с. Андріївка (а.с. 8-10), на території цього будинку були виявлені самовільно збудовані будівлі веранда «а2», сараї «О,Р,С», навіс «П». Зазначені будівлі були збудовані попереднім власником будинку [PERSON] у період з 1988 по 1991рр. Відомостей про те, що вказані будівлі були прийняті в експлуатацію і відповідають архітектурним, будівельним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам суду не надано. В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. зазначено, що якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво ( ст.376 ЦК України), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Таким чином судом встановлено, що [PERSON], на час своєї смерті, право власності на самовільно збудовані будівлі не набула. Як слідство не набув право власності на них і [PERSON], який прийняв спадщину після її смерті. За таких обставин вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на самовільно збудовані будівлі є безпідставними і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial