Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

В жовтні 2008 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/6 частини квартири №16, розташованої за адресою: м. Миколаїв вул. Набережна №17, корп. №4 та з урахування уточнених позовних вимог просив суд визнати право власності на 135/2000 частини у праві власності на квартиру №16, розташованої за адресою: м. Миколаї вул Набережна №17, корп. №4, залишивши у власності відповідачки 1865/2000 часток загальної квартири, оскільки дійсна вартість зазначеної квартири згідно висновку експерта складає 368849 грн. 00 коп., із них вартість поліпшень у вигляді ремонту складає 49884 грн. 00 коп., тобто 135/2000 від вартості квартири. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 29.10.1999 року до 12.05.2008 року перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] За час шлюбу відповідно до договору дарування від 26.12.2002 року дружина набула право власності на двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Набережна №17 корп. №4 кв. №16. Позивач проживав з відповідачкою та їхньою неповнолітньою дитиною у спірній квартирі з моменту її придбання та був там зареєстрований з 10.12.2004 року. За час шлюбу та сумісного проживання за рахунок спільних коштів та сумісних зусиль зазначена квартира була значно переобладнана та зроблено євроремонт, а саме: відремонтовано дах квартири, в двох житлових кімнатах збито стару штукатурку, наново оштукатурено та пошпакльовано стіни, прибудований балкон, всі вікна в квартирі замінено на металопластикові, відремонтовані всі відкоси, ніші під батареями, замінені підвіконники, квартиру оздоблено системою автономного опалення, проведено заміну дверних коробок, на балконі та у залі замінене підлогове покриття дубовим брусом, в двох кімнатах зроблено гіпсокартонну підвісну стелю, була замінена електропроводка, поклеєні шпалери та встановлені плінтуси. Частину ремонтних робіт позивач робив своїми силами, а для проведення іншої частини запрошувалися відповідні спеціалісти послуги яких оплачував самостійно. Позивач у судове засідання не завився, направив до суду свого представника. У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги уточненого позову, просив про його задоволення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не завилася, направила до суду свого представника. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, посилаючись на невірне тлумачення позивачем норм цивільного законодавства України, вважає позовні вимоги [PERSON] необгрунтованими та такими що не підлягають задоволенню, оскільки спірна квартира не є обєктом спільної сумісної власності. Квартира [ADDRESS], корп. №4 була передана в дар [PERSON] її родичами [PERSON] та [PERSON] та належить їй згідно договору дарування від 26.12.2002 року та витягу з реєстру прав власності від 04.02.2003 року. До вселення в спірну квартиру по вище вказаній адресі родичами [PERSON] був проведений капітальний ремонт, а саме: пошпакльовано дах та стіни, замінені вікна, двері, було покладено нове підлоге покриття, поклеєні шпалери. У всіх кімнатах стояли нові чугунці батареї, а в кухні була газова колонка. Позивач за час спільного проживання не працював, власних доходів не мав, ремонтні роботи проводились за рахунок [PERSON], необхідність в проведенні капітального ремонту не було. Крім того за встановлення метало пластикових вікон, які були виготовлені в борг, [PERSON] оплатила приблизно 800 доларів США. Що стосується прибудованого балкону, у звязку з тим що позивач розпочав його будувати без згоди сусідів, її було зобовязано відповідно до рішення Апеляційного суду від 02.08.2007 року відшкодувати сусідці моральну шкоду в сумі 500 грн. 00 коп. З цих підстав представник позивача просив у позові відмовити за необгрунтованістю. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що з 29.10.1999 року до 12.05.2008 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу відповідно до договору дарування від 26.12.20027 року [PERSON] набула права власності на двокімнатну квартиру., яка розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Набережна №17 корп. №4 кв. №16 (а.с.31). Позивач проживав з відповідачкою та їхньою неповнолітньою дитиною у спірній квартирі з моменту її придбання та був там зареєстрований з 10.12.2004 року. На момент вселення позивача та відповідача до квартири в ній було зроблено ремонт, квартира була у стані, пригодному для проживання, і додаткового ремонту не потребувала що підтверджується показаннями свідків (а с. 100-102). Проте, позиве наполягав на здійсненні в квартирі евроремонту і без згоди відповідача почав робш ремонтні роботи. Як пояснила відповідач, вона категорично заперечувала проти здійснення ремонту через брак коштів, оскільки позивач не мав постійного заробітку і єдиним постійним доходом в сім'ї була заробітна плата відповідача. В 2004 році позивач самовільно розпочав ремонтні роботи в квартирі, за цей час квартирі було замінено віконні дерев'яні блоки на металопластикові; встановлено систему автономного опалення; прибудований балкон; пошпатльовані стеля та стіни; стеля окрашена водоемульсійною краскою; стіни оклеєні шпалерами; в однієї житловій кімнаті виконано облаштування підвісної стелі з листів гіпсокартону; в іншій житловій кімнаті лінолеум замінений на паркет, встановлені металопластикові балконні двері. Ухвалою суду від 22.09.2009 року по даній цивільній справі призначена судої будівельно-технічна експертиза на вирішення якої було поставлено наступні питання: -яка ринкова вартість квартири №16, по вул. Набережній, буд. 17, корп. 4, в м. Миколаєві; -яка вартість проведених у зазначеній квартирі ремонтно-будівельних робіт; -які з зазначених будівельно-ремонтних робіт є невідокремлюваними поліпшеннями квартири і яка їх вартість. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 140), ринкова вартість квартири №16, по вул. Набережній, буд. 17, корп. 4, в м. Миколаєві складає 46161,00 доларів США, що відповідає 368849 грн. 00 коп. Загальна вартість ремонтно-будівельних робіт, виконаних в квартирі, складає 49884 грн. 00 коп., у тому числі вартість прибудови балкону у відповідності с проектом 9639,00 грн. Виконані ремонтно-будівельні роботи жилих приміщеннях квартири є невідокремлюваними поліпшеннями на загальну суму 27613,00 грн., утому числі з вартістю прибудови балкону по проекту, або 40245,00 грн. з вартістю прибудови балкону по факту. Відповідно до пояснень відповідача, які підтверджуються показаннями свідків (а.с. 100-102), на день звернення позмвача до суду квартира знаходиться в стані, що потребує подальшого ремонту. Фактично, ремонтні роботи завершені тільки в одній кінмакті площею 11 м.кв. В інших приміщеннях квартири необхідно додатково виконувати столярні роботи для облаштування дверних пройомів; штукатурити стіни в кімнаті, коридорі, кухні та ванній кімнаті; оклеювати шпалерами стіни в кімнаті, коридорі та кухні; облаштовати віконні відкоси в кухні, усувати тріщини на стелях в коридорі, кухні та ванній кімнаті і т.ін. Вказані роботи відповідач має здійснювати за власні кошти. Крім того, розпорядженням адміністрації Центрального району міста Миколаєва від 16.06.2005 року № 442-р (а.с. 76) було дозволено будівництво балкону розміром 1,4 м. х 6,66 м. згідно з проектом за умови отримання дозволу на початок ремонтно-будівельних робіт. Як встановлено рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 03.05.2007р. (а.с. 43) будівництво балкону виконано з відхиленням від затвердженого проекту, а саме: збудоване балкон розмірами 1,76 м. х 7,1 м. Рішенням суду відповідача зобов'язано за власні кошти провести перебудову балкону у відповідності до дозволених розпорядженням адміністрації Центрального району міста Миколаєва від 16.06.2005 року № 442-р розмірів (1,4 м. х 6,66 м.). Таким чином, станом на день розгляду справи, відповідач має зобов'язання за власні кошти здійснити перебудову балкону для усунення недоліків, які були допущені при будівництві балкону. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України майно, набуте за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, є особистою власністю дружини (чоловіка). У відповідності до ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом зазначеної норми особисте майно дружини, чоловіка може бути визнане об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за наявності сукупності таких умов, як істотність збільшення вартості майна, збільшення такої вартості саме за час шлюбу, а також за наявності спільних трудових чи грошових затрат обох з подружжя або затрат другого з подружжя. Для визнання такого обєкта спільною сумісною власністю подружжя, відповідно до ст. 60 ЦПК України на сторін покладається обовязок доведення обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не надав суду доказів, які б підтверджували істотне збільшення вартості квартири №16, по вул. Набережній, буд. 17, корп. 4, в м. Миколаєві внаслідок здійснених в ній за час шлюбу ремонтних робіт. Сама по собі вартість здійснених ремонтних робіт не може бути доказом істотного збільшення вартості квартири. Так, згідно висновків судової будівельно-технічної експертизи ринкова вартість квартири №16, по вул. Набережній, буд. 17, корп. 4, в м. Миколаєві складає 46161,00 доларів США, що відповідає 368849 грн. 00 коп. Встановити ринкову вартість квартири на момент укладання договору дарування неможливо, оскільки в договорі дарування вартість квартири зазначена згідно інвентаризаційної оцінки Миколаївського бюро технічної інвентаризації (6 880,00 грн.). Приймаючи до уваги, що квартира була подарована відповідачу в стані, пригодному для проживання, після ремонту, який був здійснений попередніми власниками, а після ремонту, який був здійснений під час шлюбу, квартира фактично потребує додаткового ремонту, а добудований балкон повинен бути перебудований, відсутні підстави стверджувати про істотне збільшення вартості квартири. Крім того враховуючи ринкову вартість квартири (368849,00 грн.), вартість здійснених невідокремлюваних поліпшень (27613,00 грн. з вартістю прибудови балкону по проекту) також не можна вважати істотною. Позивач також не надав суду доказів здійснення ремонтних робіт за рахунок спільних трудових чи грошових затрат обох з подружжя або затрат власне позивача. Так, позивач за час здійснення ремонту офіційно не працював, заробітну плату не отримував. Зі слів позивача, він мав мінливий дохід тимчасово працюючи в лазні, проте доказів отримання зазначеного доходу до суду не надав. Згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів від 10.03.2009р. (а.с. 78) за період з 01.10.2004 року по 30.09.2008 року інформації про доходи позивача в базі даних немає. Відповідачка весь час працювала в Головному управлінні праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації на посаді головного спеціаліста; згідно довідки №4409/07 від 27.11.2008 року та довідки №060-12/3915 від 17.11.2008 року (а.с. 36, 37) її заробітна плата за період з 30.05.2003 року по 28.02.2005 року складала 10198,48 грн., а за період з 01.03.2005 року по 31.102008 року - 63385,65 грн. Інших доказів в підтвердження позовних вимог позивач та його представник суду не надали. За такого, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 81, 88 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи сплачені позивачем при подачі позовної заяви. На підставі викладеного ,

Outcome: dismissed