Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-26 00:00:00

13.01.2010 року військовий прокурор Харківського гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом якої є військова частина [NUMBER] в м. Балаклія, звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить зобов"язати відповідача звільнити самовільно зайняту ним земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні військової частини [NUMBER] , привести зайняту ним земельну ділянку під гаражем до попереднього стану, а також повернути її у користування МО України в особі військової частини [NUMBER] . 30.04.2010р. військовий прокурор Харківського гарнізону уточнив свої позовні вимоги та просить зобов"язати відповідача звільнити займане приміщення площею 19,87кв.м., що розташоване в [ADDRESS] і використовується ним під особистий цегляний гараж, зобовязати відповідача звільнити земельну ділянку В/ч [NUMBER] , зобовязати відповідача привести земельну ділянку до попереднього стану без розташуваня на ній будівлі та повернути у користування Міністерства Оборони України в особі В/ч [NUMBER] . 26.05.2010р. військовий прокурор Харківського гарнізону уточнив свої позовні вимоги та просить зобов"язати відповідача звільнити займане приміщення площею 19,87кв.м., що розташоване в [ADDRESS] і використовується ним під особистий цегляний гараж. В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що згідно державного акту №170 від 23.03.2000р. в/ч [NUMBER] в постійне користування було надано земельну ділянку військового містечка № [NUMBER] , розташованого в [ADDRESS] , загальною площею 667,4га.. жодних змін у зазначений державний акт на право постійного користування землею №170 не вносилось, зазначені земельні ділянки до теперішнього часу перебувають на обліку квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова. Проведеними військовою прокуратурою Харківського гарнізону перевірками цільового використання землі встановлено, що на території військової частини [NUMBER] , без належних дозволів, самовільно зайнята земельна ділянка відповідачем, яким на цій земельній ділянці збудовано цегляний гараж. Що [PERSON] без відповідного дозволу землекористувача - Міністерства оборони України та військової частини [NUMBER] використовує земельну ділянку не за цільовим призначенням. Командування військової частини [NUMBER] нікому не передавало ні в оренду, ні за іншими договорами земельну ділянку, котра знаходиться в її користуванні. В судовому засіданні військовий прокурор підтримав заявлені в позовній заяві вимоги і пояснив, що під час перевірки дотримання вимог земельного законодавства було встановлено, що на території військової частини [NUMBER] використовується не за цільовим призначенням земельна ділянка площею 19,87 кв.м., на території якої розташован гараж відповідача. Побудован гараж без погодження з відповідними службами, за відсутності проектної документації, без проекту відведення земельної ділянки під забудову, чим порушуються права військової частини [NUMBER] . В зв"язку з цим просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник в/ч [NUMBER] в судовому засіданні пояснив, що земельна ділянка, на якій встановлений гараж відповідача відноситься до земель Міністерства Оборони України, і передана військовій частині [NUMBER] у постійне користування. Військова частина нікому не надавала дозволу на встановлення та будівництво гаражів на даній земельній ділянці. У відповідача [PERSON] відсутні будь які правовстановлюючі документи на право користування земельною ділянкою під гаражем. В зв"язку з цим просив задовольнити позовні вимоги прокурора. Відповідач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги прокурора визнав і пояснив, що гараж він не будував, а отримав його на підставі рапорта підписаного командиром в/ч [NUMBER] . Земельну ділянку він самовільно не займав і нічого не будував. Представник третьої особи Балаклійської міськради в судовому засіданні пояснив, що в/ч [NUMBER] знаходиться поза межами м.Балаклія, тому відповідно до п.12 перехідних положень ЗК України, розпорядження землями за межами населеного пункту здійснює Балаклійська РДА. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог прокурора з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що військова частина [NUMBER] являється суб"єктом господарської діяльності у [ADDRESS] . Копією державного акта на право постійного користування змелею від 23 березня 2000 року підтверджується / а.с.5-9 /, що в користуванні військової частини [NUMBER] знаходиться земельна ділянка площею 667,4 га. Також в судовому засіданні встановлено, що на території військової частини [NUMBER] гр. [PERSON] використовується земельна ділянка площею 19,87 кв.м. не за цільовим призначенням, і на яку відсутня будь-яка земельно-облікова документація, що підтверджується копією протоколом огляду від 26 листопада 2009, яка є в матеріалах справи. /а.с.10-24/. І про це також пояснили в судовому засіданні прокурор та представник в/ч [NUMBER] , цього не заперечував в судовому засіданні і відповідач по справі. Відповідно до ч.1 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ч.2 ст.125 ЗК України, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Ч.3 ст.125 ЗК України передбачено, що приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі /на місцевості/, одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. У ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" від 19 червня 2003 року самовільне зайняття земельних ділянок визначено як будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі / на місцевості /, до одержання документа, що посвідчує право на неї, та його державної реєстрації. А оскільки відповідач [PERSON] фактично використовує не надану йому спірну земельну ділянку, без одержання документа, що посвідчує право на неї, та його державної реєстрації, тому його слід вважати таким, що самовільно зайняв земельну ділянку і своїми неправомірними діями порушує право в/ч [NUMBER] використовувати спірну земельну ділянку відповідно до її цільового призначення. Суд не може взяти до уваги, як належний доказ правомірності користування земельною ділянкою [PERSON] під гараж на те, що будівництво гаражу відбувалось зі згоди колишнього командира військової частини, оскільки ним не були представлені суду докази правомірності використання відповідачем спірної земельної ділянки, а саме документи на право власності чи право постійного користування відповідачем спірною земельною ділянкою, що передбачено ст. 125, 126 ЗК України. Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов"язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Outcome: approved