Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 30.09.2004 року сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований у виконкомі Старожадівської сільради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис №19. Шлюб зареєстровано вперше. У сторін від шлюбу народився син [PERSON] [INFO], який проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з чоловіком не склалося, чоловік застосовує відносно дружини фізичну силу та висловлює в присутності дитини на адресу дружини нецензурні та образливі слова, що є підгрунтям непорозумінь та втрати почуття поваги та любові із сторони позивача. Позивач просить розірвати шлюб та дитину залишити проживати разом з нею. Крім того просила стягувати на утримання сина аліменти в розмірі 460 гривень до досягнення сином повноліття, та стягувати з відповідача додаткові витрати на дитину по 500 гривень на лікування. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала посилаючись на викладені вище обставини, судові витрати просила покласти на відповідача. Відповідач в судовому засіданні позовні визнав, просив шлюб розірвати, погодився сплачувати на утримання сина аліменти та погодився сплачувати додаткові витрати у звязку з лікуванням дитини. В судовому засіданні було встановлено, що сторони уклали шлюб 30.09.2004 року у виконкомі Старожадівської сільради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис №19. Шлюб зареєстровано вперше. Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд виходить із встановлених обставин та відповідних їм правовідносин, а також враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на це суд знаходить, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є обгрунтованими і підлягають задоволенню, поскільки позивач настоює на розлученні, а відповідач не проти розлучення. На думку суду дана сім`я, в результаті неповаги та відсутності порозуміння між сторонами, розпалася і зберегти її при таких обставинах неможливо, а подальше збереження сім`ї буде суперечити інтересам кожного з подружжя. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів суд виходить з того, що від шлюбу з відповідачем народився син [PERSON] [INFO], батьком якого є відповідач, який, у відповідності до ст.180 СК України, будучи зобов'язаним утримувати дитину до досягнення нею повноліття - кошти на утримання сина не надає, тому суд знаходить, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Відповідач є молодою здоровою людиною, працездатного віку, та маючи дитину і обовязок щодо її утримання, зобовязаний працювати і утримувати сина, нарівні з матірю. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що будуть стягуватись з відповідача, суд виходить з вимог ст.184 СК України та згоди відповідача як на оплату аліментів так і на їх розмір. Таким чином, не отримавши будь-яких заперечень на позов від відповідача суд знаходить, що розмір аліментів, який запросила позивач, є можливим до стягнення. Дитину сторін суд залишає з матірю, судові витрати покладає на відповідача, зважаючи на згоду сторін у цьому питанні.

Outcome: approved