Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської Ради неправомірними та стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської Ради недовиплачені кошти, які передбачені ст.ст.37, 39 ЗУ " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " за період з 01.01.2009 року по 01.01.2010 року, мотивуючи це тим, що Бона та її неповнолітні діти являються потерпілими від Чорнобильської катастрофи, проживають а вона працює в зоні гарантованого добровільного відселення. Позивачка вважає, що проведення виплат в твердих сумах, встановлених Постановою КМУ № 836 від 26.07.1996 року, а не в розмірах визначених ЗУ " Про статус і соціальний захист населення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " порушує її права. В судове засідання позивачка надала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, вимоги позову підтримує в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність, позов не визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено,що позивачка проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, яким є м. Коростень, отримує компенсації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ... , яким встановлені компенсації та доплати громадянам, що проживають та працюють на територіях радіоактивного забруднення. Відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які працюють на території радіоактивного забруднення, зоні гарантованого добровільного відселення, проводиться доплата в розмірі 2 - х мінімальних заробітних плат. Відповідно до вимог ст. 37 вищезазначеного Закону, громадянам, що проживають на території радіоактивного забруднення, зоні гарантованого добровільного відселення, виплачується щомісячна ошова допомога , в зв"язку з обмеженням споживання продуктів Харчування в розмірі 4 0% мінімально:! заробітної плати щомісячно. 1к вбачається з матеріалів справи, позивачка є громадяниною, яка отерпіла від Чорнобильської катастрофи, шо стверджується вкладкою о посвідченя. Крім цього, позивачка проживає в м. Коростень Житомирської бласті, яке згідно переліку населених пунктів, віднесено до зон адіоактивного забруднення, внаслідок Чорнобильської катастрофи, і о зони гарантованого добровільного відселення. Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про статус і соціальний захист ромадян,що постраждали від Чорнобильської катастрофи» ромадянам, які проживають територіях радіоактивного забруднення, иплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням доживання продуктів харчування місцевого виробництва та собистого підсобного господарства е таких розмірах: у зоні посиленого адіоекологічного контролю - 30% від мінімальної заробтної плати; у оні гарантованого добровільного відселення 40% мінімальної аробітної плати; у зоніі безумовного (обов'язкового) відселення - 50% інімальної заробітної плати. Відповідно до ч. 2 ст. 39 вищевказаного Закону пенсії І епрацюючим пенсіонерам, що проживають у зоні гарантованого Я обровільного відселення, мають бути підвищені на 2 мінімальні аробітні плати. Проте, належні позивачу виплати виплачуються в розмірі, ередбаченому Постановою КМ України від 26.07.1996 року № 836 «Про І омпенсаційні виплати особам, постраждалим від Чорнобилвської атастрофи». Обговорюючи питання положення якого нормативно-правового акту ід застосувати до спірних правовідносин, суд виходить з ступного: відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи ржавної влади, та органи місцевого самоврядування, їх посадові (оби зобов'язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що ;-редбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями ч.4 ст. 8 ЦПК України у разі невідповідності мативно-правового акта Конституції України, закону України, народному договору, згода. на обов'язковість якого надана ^рховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує авовий акт, який має вищу юридичну силу. Отже, за конституційними нормами, виходячи з доритетності законів на підзаконними актами, суд прийшов до сновку, що при визначенні розміру допомог позивачеві застосуванню (отягають норми ЗУ «Про статус....» Однак, згідно пп. 8 п. 28 розд. II «Про Державний бюджет України на 2008 рік», громадянам,що живають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується ісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання сдуктів, харчування мвсцевого виробництва та особистого піддсобного сподарства в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів раїни. Згідно пп. 9 п. 28 розд. II цього Закону, громадянам, які (ацюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата орядку та розмірах, встановленх Кабінетом Міністрів України . Таким чином, були наявні нормативно-правові акти, які мають тому числі залежно віл предмета правового регулювання. Немає, також, і закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу. Водночас, Конституційний Суд України у п. З мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження, щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Відповідно до ч. З ст. 150 Конституції України, рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на всій території України. Відтак, виходячи з наведених положень Конституції України та рішення Конституційного Суду України, а також враховуючи, що вищезазначеним Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» фактично змінено положения Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який діяв у часі раніше, пріоритетними, в даному випадку є положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік». Разом з тим, судом враховується, що положення п.п. 8, 9 пункту 28 розд. II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 р.», яким фактично змінено на 2 008 рік дію Закону «Про статус...», в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати , і абз.2,3,4 частини першої статей 37, 39 Закону України «Про статус...», рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними. Проте, зазначені положення втратили чинність з моменту ухвалення рішення Конституційним Судом України, а тому до вказаної дати відповідач правомірно здійснював виплати в розмірах, передбачених Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 р». З урахуванням того, що Державний бюджет України затверджується щорічно Верховною радою України на період з 1 січня по 31 грудня відповідного року, суд встановив наявність підстав для зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства (ст. 37) та доплати до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території радіоактивного забруднення (ст. 39), за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року. Суд погоджується з доводами позову про те, що вимоги Закону "Про статус..." відповідачем порушувались, позивач не отримував зазначених кошт в відповідних розмірах , тому вимоги позову, в частині прав позивача на отримання сум компенсацій в розмірах, передбачених ст.37,39 ЗУ «Про статус...» є обгрунтованими. Що стосується вимог позову, про стягнення на користь позивача конкретних сум, визначених ст. 37, ст.3 9 ЗУ "Про статус..." , то суд цю вимогу відхиляє, оскільки конкретні суми виплат мають визначатись відповідачем за відповідними розрахунками. Постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року № 936 "Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою скасовано постанову Кабінету Міністрів України від 20 червня 2000 року № 987, зстановлено новий порядок виплати доплат за роботу в зоні відчуження, згідно з яким нарахуваннями виплата доплат за роботу в зоні забруднення працюючим особам, іроводиться через управління соціального захисту населення населення іісцевих органів виконавчої влади , пенсіонерам за місцем виплати енсій. З врахуванням наведеного, зазначені доплати позивачеві іідповідач має нарахувати і виплатити. Відповідно до Закону країни " Про Державний бюджет України на 2008 рік " та Порядку «користання коштів Державного бюджету України на виконання програм, ©в'язаних із соціальним захистом громадян, постраждалих внаслідок Іорнобильської катастрофи, затвердженого Наказом № 147 від 02.04.2004 юку Міністерства праці та соціальної політики України - , за якими ©ловним розпорядником бюджетних коштів, призначених для видатків на юціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської атастрофи є Міністерство Праці та соціальної політики України, а на іісцях відповідні Управління праці та соціального захисту населення та 'правління Пенсійного фонду України в м. Коростені таким є відповідач І огляду на зазначене, позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial