Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-14 00:00:00

23.11.2009 року позивач в особі ЗАТ КБ ПриватБанк, звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № DNH4KP20820512 від 29.09.2006 року в розмірі 13584,23 грн. та судові витрати. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.09.2006 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір № DNH4KP20820512, відповідно до якого [PERSON], 29.09.2006 року отримав кредит у розмірі 3468,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.03.2008 року. Відповідно до умов договору, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Правилами користування кредитом, що є невідємною частиною Договору, встановлено, що погашення заборгованості здійснюється в терміни, визначені графіком погашення кредиту. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 11.06.2009 року становить 13584,23 грн., з якої 3468,40 грн. заборгованість за кредитом; 5532,09 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 3460,68 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи, відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 623,06 грн. штраф (процентна складова). Однак, відповідач зобовязань, передбачених умовами договору кредиту не виконав, заборгованість не погасив, у звязку з чим позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, на судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] на судовому засіданні, позовні вимоги позивача не визнав, просив відмовити в задоволенні позову з підстав того, що кредитний договір він не підписував та кредитні кошти не отримував. В період укладання договору він втратив свій паспорт, тому вважає, що кредитні кошти були отримані злочинцями шахрайським способом, шляхом використання його паспорту та підроблення особистого підпису. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та докази, надані в їх обґрунтування, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 29.09.2006 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір № DNH4KP20820512, відповідно до якого [PERSON], 29.09.2006 року отримав кредит у розмірі 3468,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.03.2008 року. Відповідно до умов договору, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Правилами користування кредитом, що є невідємною частиною Договору, встановлено, що погашення заборгованості здійснюється в терміни, визначені графіком погашення кредиту. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 11.06.2009 року становить 13584,23 грн., з якої 3468,40 грн. заборгованість за кредитом; 5532,09 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 3460,68 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи, відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 623,06 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 527 ЦК України, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. З вимог ч.2 ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення умов договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з пояснень відповідача [PERSON], наданих на судовому засіданні, 29.09.2006 року кредитний договір він не підписував та кредитних коштів не підписував. На час укладання кредитного договору в нього було викрадено паспорт громадянина України, тому він стверджує, що кредитні кошти були отримані злочинцями шахрайським способом, шляхом пред'явлення його паспорту та підроблення особистого підпису. Після того, як він дізнався про існування заборгованості за кредитом, він звернувся до Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України, з заявою про проведення розслідування за даним фактом. За результатами вищезазначеної заяви позивача, ПАТ "ПриватБанк" проведено службове розслідування. З тексту залученої до матеріалів справи копії повідомлення ПАТ "ПриватБанк" від 28.04.2010 року № 30.1.0.0/2-100309/1095-01, свідчить, що за результатами проведення службової перевірки встановлена наявність шахрайських дій при укладенні вищезазначеного кредитного договору. Кредитний договір № DNH4KP20820512 від 29.09.2006 року на ім'я [PERSON], було оформлено невідомою особою за пред'явленням нею його втраченого паспорту. Висновком за результатами проведення службового розслідування, вищезазначений кредит визнано шахрайським. Таким чином суд вважає, що позивачем не надано достатніх доказів, що підтверджують отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів, тому вбачаються підстави для відмови в задоволенні позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed