Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що в період з квітня 2008 року по вересень 2009 року, позивач знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, вони разом мешкали у найманій квартирі за адресою: м. Донецьк, проспект Миру, 4/10, потім переїхали в м.Вугледар, в квартиру матері відповідача. Позивач з відповідачем подали заяву до РАГСу про реєстрацію шлюбу, яка була призначена на 24.10.2009 року, так як позивач на той час була вже вагітна. Але реєстрація шлюбу не відбулась, так як в наслідок чергової сварки 27.09.2009 року позивач з відповідачем розійшлися. 14.04.2010 року позивач народила доньку [PERSON]. Відповідач відмовився подати до відділу РАГС Вугледарського міського управління юстиції Донецької області заяву про визнання себе батьком дитини, хоча не заперечував проти стягнення з нього аліментів. Відповідач проживає окремо, ухиляється від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку. Позивач не працює, знаходиться на обліку в центрі зайнятості, отримує допомогу по догляду за дитиною, інших доходів не має. Позивач просить суд визнати батьківство відповідача відносно доньки [PERSON] та стягнути з нього аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня подання позову та до досягнення донькою повноліття, а також кошти за юридичну допомогу отриману нею при звернені до суду. В судовому засіданні позивач підтвердила свої позовні вимоги та дала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. До судового засідання надав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги про визнання батьківства, стягнення аліментів та відшкодування витрат на юридичну допомогу визнав в повному обсязі. Вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що в період з квітня 2008 року по 27.09.2009 року позивач знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Згідно довідки відділу РАГС Вуглдедарського міського управління юстиції Донецької області, реєстрація шлюбу між [PERSON] та [PERSON] була призначена на 24.10.2009 року, але в призначений день заявники не зявилися. (а.с.9) Відповідно до свідоцтва про народження І-НО № 314122 від 05.05.2010 року, виданого відділом РАГС Вуглдедарського міського управління юстиції Донецької області, позивач 14.04.2010 року народила доньку [PERSON], батьком записаний [PERSON] (а.с.8). Стаття 135 СК України передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька, або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем матері, а імя та по батькові батька дитини записується за її вказівкою. На підставі ст.128 СК України за відсутності заяв, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Відповідно до ст.134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України при визнанні відповідачем позову судом при наявності для того законних підстав, приймається рішення про задоволення позову. На підставі вищезазначеного, у сукупності з показами позивача, заявою відповідача, суд вважає доведеним батьківство відповідача [PERSON] відносно дитини [PERSON]. Відносно позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд вважає необхідним їх задовольнити, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач у період з квітня 2008 року по 27.09.2009 року жили разом. В наслідок сумісного проживання народилася дитина - донька [PERSON], [INFO], яка живе разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. На теперішній час відповідач проживає окремо від позивача та доньки, ухиляється від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку. Відповідач працює, має сталий дохід, стягнень по виконавчим документам у нього немає, стан здоровя нормальний. Згідно ст.180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України, рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в долі від доходу його матері чи батька. На підставі ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності до ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України " Про державне мито" суд вважає необхідним стягнути з відповідача державне мито на користь держави в сумі 51 грн. У відповідності до ст.81 ЦПК України, Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ" суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі - 120 грн. На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст.128, 134, 136 СК України,

Outcome: approved