Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-15 00:00:00

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги, суду пояснив, що згідно особового рахунку за відповідачем рахується заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення, яка станом на 01 квітня 2010 року становить 4194,31 грн. В добровільному порядку відповідач не бажає погасити заборгованість, тому даний борг представник позивача просить стягнути на користь РОВКПВКГ "Рівнеоблводоканал" з відповідача. Також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги повністю визнала, не заперечила проти їх задоволення та прийняття рішення під час попереднього розгляду. Суду пояснила, що заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення у неї виникла у звязку з тяжким матеріальним становищем. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи рахує, що позов підлягає до задоволення. Статтею 6 Водного Кодексу України передбачено, що води (водні обєкти) є виключно власністю народу України і надаються тільки у користування. Відповідно до ст.42 цього кодексу, водокористувачем є РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал", яке згідно ст.ст.43, 48, 49, 59 Водного Кодексу України має право здійснювати спеціальне водокористування, передавати для використання воду іншим водокористувачам на визначених умовах для задоволення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб у порядку централізованого водопостачання. Статтею 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги та статтею 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" передбачено, що споживачі питної води зобовязані своєчасно вносити плату за використану питну воду і водовідведення відповідно до встановлених тарифів. В порушення чинного законодавства та визначеного порядку розрахунків відповідач здійснював оплату за надані послуги несвоєчасно та не в повному обсязі, що призвело до утворення загальної заборгованості, яка станом на 01 квітня 2010 року становить 4194,31 грн. Крім того, 01 грудня 2003 року між сторонами укладався договір №1680 про реструктуризацію заборгованості, однак умови даного договору відповідач також не виконує. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідності до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Однак її перебіг переривається вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Відповідно до ч.3 ст.264 ЦПК України після переривання строк позовної давності починається заново. Оскільки в добровільному порядку відповідач сплачувати кошти за житлово-комунальні послуги не бажає, суд вважає, що дані кошти слід стягнути в судовому порядку. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки рішення прийнято на користь позивача, котрий при подачі позову до суду сплатив 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді згідно платіжного доручення №3685 від 11 травня 2010 року, рішення прийнято на користь позивача, тому дані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved