Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] районної державної адміністрації та відділу Держкомзему у [PERSON] районі про визнання права на земельну частку (пай) по праву спадкування, в якій зазначила, що її чоловік [PERSON], який помер 28.03.2006 року, в період з 31.08.1967 року по 28.06.1997 року працював в радгоспі Красна Баштанка Новобузького району, який в подальшому був реорганізований в КСП Красна Баштанка, а потім в ПОСП Красна Баштанка. На момент паювання земель КСП Красна Баштанка і отримання сільськогосподарським підприємством державного акта на право колективної власності на землю, що мало місце 23.01.1997 року, залишався членом зазначеного підприємства, але з невідомих причин не був включений у долучені до державного акту на землю списків громадян, які набувають право на земельну частку (пай) в розмірі 6,5 умовних кадастрових гектарів. Посилаючись на відмову відповідачів визнати за нею, як спадкоємиці за заповітом, право на земельну частку (пай), позивачка просила поновити пропущений строк звернення до суду та задовольнити заявлені позовні вимоги. Ухвалою Новобузького районного суду від 18.05.2010 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено ПОСП Красна Баштанка Новобузького району. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені вимоги і просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] РДА за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і посилаючись на те, що позивачкою не надано жодного доказу того, що дійсно [PERSON] на час паювання КСП Красна Баштанка був членом зазначеного господарства, а тому він не набув права на земельну частку (пай), просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] Представник відповідача відділу Держкомзему у [PERSON] районі, начальник цього відділу [PERSON], не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Представник третьої особи ПОСП Баштанка за довіреністю [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе до такого висновку. Матеріали справи та пояснення сторін вказують на те, що [PERSON] з 31.08.1967 року по 28.06.1997 року працював в радгоспі Красна Баштанка Новобузького району, який в подальшому був реорганізований в КСП Красна Баштанка, а потім в ПОСП Красна Баштанка. Позивачкою [PERSON] не надано суду документів, які б обєктивно свідчили про те, що на момент паювання земель КСП Красна Баштанка, що мало місце в 1996 році, її чоловік [PERSON] значився членом зазначеного підприємства і безпідставно не був внесений до списку осіб власників земельних часток (паїв), долучених до Державного акта на право колективної власності на землю, одержаного КСП Красна Баштанка 19.09.1996 року. Виходячи із змісту ст.ст. 22, 23 ЗК України (1990 року) та Указу Президента України № 720/95 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Право на земельний пай набувають спадкоємці тих членів КСП чи пенсіонерів, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа, що його засвідчує. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON], який помер 28 березня 2006 року, не був включений до списку осіб, який додається до державного акту на право колективної власності на землю, виданого КСП Красна Баштанка в 1996 році і відповідно не отримував сертифікат на земельну частку (пай). За життя [PERSON] не звертався з вимогою про внесення його до зазначених списків та визнання права на земельну частку (пай) цього КСП. Таким чином, на час своєї смерті [PERSON] своє право на земельну частку (пай) не реалізував, а тому такого права не набула і [PERSON], як спадкоємиця померлого. З моменту відкриття спадщини, що мало місце 28 березня 2006 року, і до часу звернення позивачкою [PERSON] до суду за захистом порушених прав минуло чотири роки. Відповідно до ст.257 ЦК України загальний строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (позовна давність), встановлюється тривалістю у три роки. Позивачкою [PERSON] не надано суду обґрунтованих доказів, які б вказували на поважність причин пропуску строку звернення до суду за захистом свого порушеного права. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачкою [PERSON] строк звернення до суду за захистом свого порушеного права пропущений без поважних причин і підстав для поновлення цього строку не встановлено, тому суд згідно ч.4 ст.267 ЦК України, відмовляє в задоволенні позову у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Outcome: dismissed