Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та встановлення права власності. В обґрунтовування своїх вимог посилається на те, що в 2009 році він домовився з гр. [PERSON] про продаж ним йому належної йому квартири, розташованої за адресою: кв. Ватутіна[ADDRESS]. Вартість договору склала 32000 грн. Вказана квартира належить [PERSON] на підставі рішення Старобільського районного суду від 08 вересня 2009 року. В квітні 2010 року він повідомив позивача, що уклав договір доручення на продаж вказаної квартири з гр. [PERSON] та надав останньому повноваження щодо самостійної реалізації вказаної квартири, видавши йому довіреність. 22 квітня 2010 року, позивач в повному обсязі сплатив відповідачу, як повіреному, суму договору, а він зобовязався на протязі 10 днів нотаріально посвідчити дану угоду. У відповідності до їхньої домовленості, відповідач повинен був нотаріально посвідчити вказану угоду по першій вимозі. В червні 2010 року, звернувшись до відповідача з проханням нотаріально посвідчити його право власності на предмет договору. Доказом того, що він повністю виконав умови договору є розписка відповідача про отримання грошей. Факт належності повноважень відповідача підтверджується копією довіреності на його імя та витяг з реєстру нерухомого майна. У попередньому судовому засіданні позивач [PERSON], свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд визнати договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: кв. Ватутіна[ADDRESS], та визнати за ним право власності на квартиру, розташовану за адресою: кв. Ватутіна[ADDRESS]. У попереднє судове засідання відповідач [PERSON] не зявився. Від нього надійшла заява, в якій він позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі, та просить суд розглянути справу у його відсутність. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Оцінюючи фактичні обставини справи, на які посилається позивач, суд вважає доведеним, що в 2009 році позивач домовився з гр. [PERSON] про продаж належної йому квартири, розташованої за адресою м. Старобільськ Луганської області, кв. Ватутіна, 41/43. Вартість договору склала 32000 грн. Факт належності вказаної квартири [PERSON] підтверджується рішенням Старобільського районного суду від 08 вересня 2009 року. Факт укладення договору доручення щодо самостійної реалізації вказаної квартири між [PERSON] та [PERSON], підтверджується довіреністю. Факт виконання позивачем своїх зобовязань щодо сплати обумовленої суми договору, а також обовязок відповідача нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу, підтверджується розпискою від 22 квітня 2010 року. Згідно до ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобовязується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки довірителя. Таким чином, обовязок щодо укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою м. Старобільськ Луганської області, кв. Ватутіна, 41/43, був покладений володільцем вказаної квартири на відповідача і саме протиправною бездіяльністю відповідача, який отримавши виконання договору від покупця, не виконав свого обовязку по нотаріальному посвідченню договору купівлі-продажу, були порушені права позивача. У відповідності до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У відповідності до ст. 328 ЦК, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином, вимоги позивача щодо визнання право власності на придбане ним майно є правомірним. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved