Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить рішенням суду стягнути на його користь з управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації недовиплачені кошти в сумі 41822.00 гривень, передбачені ст.ст.37,39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», мотивуючи це тим, що він є потерпілим від Чорнобильської катастрофи, проживає в зоні гарантованого добровільного відселення. В заяві до суду позивач просив справу розглядати в його відсутність, а позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав до суду лист, в якому просив розглядати справу в його відсутність, позов не визнає. Дослідивши матеріали справи, в їх сукупності та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, та є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 3 категорії. Таким чином має право на отримання коштів в розмірах, що передбачені ст.ст. 37,39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тобто, у спірний період часу, ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянам, які проживають на території гарантованого добровільного відселення, проводиться доплата в розмірі 40 % мінімальної заробітної плати щомісяця, а до ст. 39 даного закону, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі двох мінімальних заробітних плат, щомісяця. Відповідно до постанови КМУ № 936 від 20.05.2005 року «Про затвердження порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата компенсацій та допомоги передбаченої ст.ст.37,39 ЗУ «Про статус...» працюючим і не працюючим громадянам, а також пенсіонерам проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за місцем реєстрації, тобто правовідносини міх сторонами виникли з дня набрання чинності вищевказаної постанови. Тому, заборгованість за ст.37 ЗУ «Про статус...» підлягає стягненню в межх <г строків позовної давності за період з 1.06.2009 року по 01.06.2010 року, а за ст.39 3[\\ «Про статус...» підлягає стягненню за період з 1.06.2007 року по 1.06.2010 року. При стягненні коштів суд виходить з розміру мінімальних заробітних плат, ж діяли у спірних періодах. Отже, з урахуванням викладеного вище, та відповідно до проведеного позивач» розрахунку, за весь спірний період часу розмір заборгованості перед позивачем складе - за ст.37 ЗУ «Про статус...» - 3324.00 грн. за мінусом одержаних по 2.10 грн. за перщ з 1.06.2009 року по 1.06.2010 року, за ст.39 ЗУ «Про статус...» - 38498.00 грн. і| мінусом одержаних по 10.50 грн. за період з 01.06.2007 року по 1.06.2010 року. Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є управліш праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради, тому суд, стягує! нього дані кошти, а заперечення відповідача проти позову безпідставні.

Outcome: approved