Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-02 00:00:00

У липні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 12 травня 2008 року померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки, площею 3,00 га., яка знаходиться на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій на підставі державного акту про право приватної власності на землю: серія ІІ-ОД № 027247 виданого 02.08.2000 року на підставі рішення ХІV сесії ХХІІІ скликання Камянської сільської ради народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області від 31.05.2000 року № 140 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ОД № 10-05-695. Ще за життя [PERSON] склала посвідчений секретарем Камянської сільської ради заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідала вищезазначену земельну ділянку [PERSON] позивачу по справі. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], йому у цьому було відмовлено у звязку із тим, що немає витягу з Державного реєстру земель, необхідного для оформлення спадщини. З наведених підстав позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на зазначене вище спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач Кам`янська сільська рада у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій зазначає, що з позовом згодна та просить суд розглянути справу без участі її представника. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Крім цього в п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю, або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Так в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла 12 травня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане виконкомом Кам`янської сільські ради Ізмаїльського району Одеської області від 14.05.2008 року, серія І-ЖД №119624. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3,00 га., яка знаходиться на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій на підставі державного акту про право приватної власності на землю: серія ІІ-ОД № 027247 виданого 02.08.2000 року на підставі рішення ХІV сесії ХХІІІ скликання Камянської сільської ради народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області від 31.05.2000 року № 140 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ОД № 10-05-695. 11 грудня 2001 року [PERSON] склала заповіт посвідчений, секретарем Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрований в реєстрі за № 159, яким на випадок своєї смерті заповідала усе своє майно, позивачу по справі. У встановлений законом строк спадкоємець за заповітом позивач по справі звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив йому видачі такого свідоцтва, мотивуючи свою відмову тим, що на підставі Постанов КМ України від 06.05.2009 року № 439 та від 28.08.2009 року № 901 для оформлення свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку повинен бути витяг з Державного реєстру земель, який у даному випадку відсутній. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved