Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-01 00:00:00

07.04.2010 року позивач звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля. третя особа: Державне підприємство «Добропіллявугілля» Відокремлений підрозділ «Шахта «Алмазна» про внесення змін до акту форми Н-1 №73 від 03 липня 1992 року про нещасний випадок на виробництві. Ухвалою від 25.05.2010 року Державне підприємство «Добропіллявугілля» Відокремлений підрозділ «Шахта «Алмазна» було залучено в якості співвідповідача по справі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказував, що він з 05.08.1988 р. по 23.09.1997 р. працював електрослюсарем підземним 4 розряду на «Шахті імені РККА» нині ДП «Добропіллявугілля» ВП шахта «Алмазна», був звільнений за власним бажанням. 02 липня 1992 року о 18 годині 10 хвилин з ним трапився нещасний випадок, при наступних обставинах: «При виконанні ремонту турбомуфти конвеєру СР-70 на сопряжінні південного ходка уклону гор. 107 м пл. М5-1 з другим південним конвеєрним штреком, по якому здійснюється транспортування гірничої маси конвеєром СР-70 з забою 9-го південного вентиляційного штреку пл. М5-1. В момент транспортування гірничої маси, яка виступає за габарити рештачного става, куском породи з технічної сторони конвеєру була зачеплена дерев'яна стойка, яка впала у рештачний став та одним кінцем була підхоплена скребком конвеєру, а другим придавила та травмувала праву ногу електрослюсаря [PERSON] до приводу ремонтуємого конвеєру». 03 липня 1992 року був складений Акт за формою Н-1, і йому була видана копія вищевказаного Акту, бланк якого був заповнений печатною машинкою, у лівому верхньому куті поставлена на Акту печатка відділу кадрів шахта імені РККА, а не печатка підприємства шахти імені РККА. У лютому 2010 року з усіма необхідними документами, звернувся у відділення ФСС HC і ПЗ України в м. Добропілля для видачі направлення на МСЕК, для встановлення втрати працездатності. 01.03.2010 року одержав листа з відділення ФСС НС ПЗ у м. Добропілля. у якому було відмовлено у видачі направлення на МСЕК, з посиланням на те, що наданий ним Акт №73 за формою Н-1 від 03.07.1992 року, виданий шахтою «РККА», завірений печаткою відділу кадрів, відсутня дата затвердження акту, в акті не заповнені пункти №9, 9.1, 9.2, 9.3, 9.4, 11.3, 11.4, 13, 13.1. Було запропоновано звернутися до суду. Про порушення прав довідався лише тоді, коли звернувся у Відділення ФСС HC і ПЗ у м. Добропілля за видачею направлення на МСЕК. При таких обставинах вважає, що порушення законодавчих актів в порядку складання акту форми Н-1 №73 від 03 липня 1992 року про нещасний випадок на виробництві, наданого на його ім'я, яких припустилися, до того ж не з його вини, є формальними і не можуть бути підставами для визнання акту недійсним. Просив суд ухвалити рішення, яким визнати дійсним Акт №73 за формою Н-1 від 03.07.1992 року про нещасний випадок на виробництві, що стався з ним, 02 липня 1992 року о 18 годині 10 хвилин, під час роботи на «Шахта ім. РККА» Виробниче об'єднання «Добропіллявугілля», нині Державне підприємство «Добропіллявугілля» Відокремлений підрозділ «Шахта «Алмазна». У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача, провідний спеціаліст юридичного сектору відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля, діюча на підставі доручення [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та судові пояснила, що згідно п. 37 «Порядку розслідування та ведення нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою КМ України від 25.08.2004р. №1112 Фондом здійснюється контроль за своєчасністю і об'єктивністю розслідування нещасних випадків. їх документальним оформленням та обліком, виконанням заходів щодо усунення причин нещасних випадків. Відповідно до вимог діючого Порядку робочі органи виконавчої дирекції Фонду мають право вимагати, у межах своєї компетенції, від роботодавця проведення повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, якщо ними виявлено порушення вимог діючого Порядку чи інших нормативно-правових актів з охорони праці. В разі відмови роботодавця скласти акти форми Н-5 та Н-1 (або НПВ) чи незгоди потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, із змістом актів форми Н-5 та Н-1 (або НПВ), надходження скарги або незгоди з висновками розслідування про обставин та причини нещасного випадку посадова особа органу Держгірпромнагляду має право видавати обов'язкові для виконання роботодавцем приписи за формою Н-9 щодо необхідності проведення розслідування (повторного розслідування) нещасного випадку. Із-за суттєвих недоліків в оформленні актів Н-5, Н-1 (або НПВ) та П-4 (в т.ч. складених у минулих роках), відділення Фонду відмовляють потерпілим у прийняті таких актів. З метою захисту своїх прав та усунення виявлених технічних недоліків в оформленні актів, потерпілі звертаються з заявою до керівників підприємств або профспілкових організацій щодо надання їм належним чином оформлених актів Н-5, Н-1 (або НПВ) та П-4. В разі відмови роботодавця провести повторне (додаткове) розслідування або якщо Фондом в оформленні актів виявлені грубі порушення вимог законодавства (в акті відсутні: гербова печатка підприємства; підпис керівника, який затвердив акт; підпис члена комісії з розслідування та інше), потерпілий звертається до органів Держгірпромнагляду або до суду щодо вирішення цього питання. Згідно з вимогами статті 58 [PERSON] України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тому в разі виявлення технічних недоліків в оформленні актів, складених у минулих роках до введення в дію Положення від 21.08.2001р. № 1094, повторне (додаткове) розслідування проводиться відповідно до вимог діючого законодавства, на підставі матеріалів розслідування, які використовувались раніше. По закінченню розслідування складаються нові акти форми Н-5 та Н-1 (або НПВ), відповідно до вимог законодавства, діючого на час проведення повторного (додаткового) розслідування, а в висновках акту Н-5 робити запис про те, що попередній акт форми Н-1, складений раніше у минулих роках, вважати недійсним. Просила суд у задоволенні позову відмовити. Представник співвідповідача Державне підприємство «Добропіллявугілля» Відокремлений підрозділ «Шахта «Алмазна», за дорученням помічник директора з правових питань [PERSON] у судове засідання щодо задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 55 [PERSON] України передбачено, що права і свободи людини та громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. [PERSON] України є нормами прямої дії. Відповідно до ч.6,7 ст.13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 р. - факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України '"Про охорону праці". Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 05.08.1988 р. по 23.09.1997 р. працював електрослюсарем підземним 4 розряду на «Шахті імені РККА» нині ДП «Добропіллявугілля» ВП шахта «Алмазна», був звільнений за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6,7). 02 липня 1992 року о 18 годині 10 хвилин з [PERSON] трапився нещасний випадок на виробництві, при наступних обставинах: «При виконанні ремонту турбомуфти конвеєру СР-70 на сопряжінні південного ходка уклону гор. 107 м пл. М5-1 з другим південним конвеєрним штреком, по якому здійснюється транспортування гірничої маси конвеєром СР-70 з забою 9-го південного вентиляційного штреку пл. М5-1. В момент транспортування гірничої маси, яка виступає за габарити рештачного става, куском породи з технічної сторони конвеєру була зачеплена дерев'яна стойка, яка впала у рештачний став та одним кінцем була підхоплена скребком конвеєру, а другим придавила та травмувала праву ногу електрослюсаря [PERSON] до приводу ремонтуємого конвеєру». 03 липня 1992 року був складений Акт за формою Н-1, і йому була видана копія вищевказаного Акту, бланк якого був заповнений печатною машинкою, у лівому верхньому куті поставлена на Акту печатка відділу кадрів шахта імені РККА, а не печатка підприємства шахти імені РККА (а.с.8-10). У лютому 2010 року з усіма необхідними документами [PERSON] звернувся у відділення ФСС НС і ПЗ України в м; Добропілля для видачі направлення на МСЕК, для встановлення втрати працездатності. 01.03.2010 року одержав листа з відділення ФСС НС ПЗ у м. Добропілля, у якому було відмовлено у видачі направлення на МСЕК, з посиланням на те, що наданий ним Акт №73 за формою Н-1 від 03.07.1992 року, виданий шахтою «РККА», завірений печаткою відділу кадрів, відсутня дата затвердження акту, в акті не заповнені пункти №9,9.1,9.2, 9.3,9.4, 11.3, 11.4, 13, 13.1. Було запропоновано звернутися до суду (а.с.П). Про порушення прав довідався, коли звернувся у Відділення ФСС НС і ПЗ у м. Добропілля за видачею направлення на МСЕК. Згідно довідки ВП «Шахта «Алмазна» (а.с.23) одноразова допомога по регресу та помісячні платежі за Актом №73 за формою Н-1 від 02.07.1992 року [PERSON] не виплачувались, у зв'язку з тим, що останній не звертався до теперішнього часу. У відповідності з копіями медичних документів позивач проходив лікування у зв'язку з отриманою на виробництві травмою «перелому п'ятої плюснової кісті» (а.с. 17,18,21). При таких обставинах суд вважає, що порушення законодавчих актів в порядку складання акту форми Н-1 №73 від 03 липня 1992 року про нещасний випадок на виробництві, наданого на ім'я [PERSON], яких припустилися, до того ж не з вини потерпілого, є формальними і не можуть бути підставами для визнання акту недійсним. На підставі викладеного, ст.55 [PERSON] України, ст.ст. 13,14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 р..

Outcome: approved