Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним договору дарування. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та пояснив, що відповідач по справі є донькою позивача, зважаючи на його похилий вік вона запропонувала позивачу укласти на її користь договір дарування належної [PERSON] на праві приватної власності квартири [ADDRESS]. Натомість [PERSON] запевняла, що буде доглядати, утримувати та оплачувати лікування батька, так як він перебуває на «Д» обліку у Державному закладі дорожній лікарні №2 ст. Стрий ДТГО «Львівська Залізниця» з діагнозом: Гіпертонічна хвороба, ішемічна хвороба серця, кардіосклероз атеросклероз, вузловий зоб, еупіреоз, хронічний калькульозний пієлонефрит, кисти лівої нирки, церебральний атеросклероз, дисцикулярна енцифалопатія N11, що стверджується довідкою від 21.01.2010р. Доводи відповідачки були настільки переконливими, так як вона тривалий час проживала і працювала в Іспанії і мала матеріальну можливість утримувати позивача, що позивач погодився на такі умови. Згодом після оформлення договору дарування квартири донька [PERSON] поїхала до Іспанії і позивач залишився проживати сам, утримувати та доглядати себе самостійно. Через деякий час [PERSON] оформив документи і поїхав до відповідачки в Іспанію, де вона проживала зі своєю донькою та дружиною позивача. В Іспанії не донька доглядала за ним, а позивач за нею та її неповнолітньою донькою. Позивач готував їжу, прибирав, прав. Крім того [PERSON] повідомила його, що хоче продати квартиру у м. Стрию, так як їй необхідно погасити кредит в Іспанії. Дружина позивача [PERSON] та донька [PERSON] почали зневажливо ставитись до позивача принижувати його, вони створили неможливі умови проживання для нього тому позивач повернувся до України у квітні 2009 року і одразу звернувся до суду з позовом про розірвання договору дарування оскільки зрозумів, що донька обманула позивача і не збирається виконувати свої зобовязання, а тому просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов заперечила та пояснила, що 27 липня 2007 році позивач, [PERSON] батько відповідача по справі, з одного боку та [PERSON] з другого боку, уклали договір дарування квартири [ADDRESS]. На момент складання даного договору у приватного нотаріуса [PERSON] позивач був ознайомлений з умовами договору, на що він був згідний поставивши свій підпис завірений нотаріусом. Оскільки батько залишився проживати сам в м. Стрию, [PERSON] запропонувала переїхати проживати до Іспанії разом з нею, оскільки це буде краще, тому що вони будуть поряд і зможуть надати допомогу батькові, оскільки він похилого віку на що він погодився. [PERSON] всі витрати на поїздку позивача взяла на себе і при приїзді до неї до Іспанії утримувала його. Через деякий час [PERSON] не захотів більше перебувати у дочки і тому повернувся до м. Стрия у квартиру, що по вул. Зеленій, 6/11. [PERSON] так як це її батько часто дзвонила до нього, переказувала кошти для оплати за комунальні посли та намагалась як найбільше допомогти. На основі вищенаведеного, відповідач вважає, що добросовісно виконувала та виконує свої зобовязання як за договором, а також і як дочка, а тому просить в задоволені позовних вимог відмовити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні позов заперечила та пояснила, що 27.07.07р. до неї звернулись гр.. [PERSON] та гр.. [PERSON] із проханням засвідчити договір дарування. Даний договір був нотаріусом складений відповідно до умов чинного законодавства України і умови якого сторонам було розяснено. Оскільки, позивач був одружений, про що стояв штамп у його паспорті тому, було подано нотаріально посвідчену заяву від дружини позивача, яка погодилася на укладення такого договору. Позивач чітко знав який договір укладається оскільки, сам приноси документи з Стрийського МБТІ тобто, всі необхідні вимоги законодавства України при укладенні даного договору повністю були дотримані, а тому просить в задоволені позовних вимог відмовити. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволені позову слід відмовити оскільки, згідно ст..16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, згідно ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом, згідно ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування,згідно ст. 727 п. 4 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо на момент пред'явлення вимоги дарунок є збереженим. Як встановлено в судовому засіданні 27 липня 2007 року, між позивачем та відповідачем був укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1318. Згідно договору дарування між [PERSON], та [PERSON], уклали даний договір за яким відчужувач за згодою дружини [PERSON] передав у приватну власність квартиру [ADDRESS]. В той час коли позивач підписував договір дарування, він був повідомлений нотаріусом про умови договору та судом встановлено, що позивач на момент вчинення правочину усвідомлював свої дії, крім того обдарована, відповідач по справі [PERSON] не зважаючи на умови договору, надавала матеріальну допомогу позивачу, забезпечила коштами для поїздки і проживання в Іспанії строком на 17 місяців. Позивач і в даний час продовжує проживати в спірній квартирі, тим більше, за його ж твердженням здає її квартирантам. Жодних доказів того, що відповідач по справі [PERSON] має намір продати дану квартиру чи будь-яким іншим чином її відчужити не навів, також не наведено позивачем жодних доказів відповідно до вимог ст..229 ЦПК України щодо помилки обставин укладення правочину тому, дослідивши матеріали справи суд вважає позовні вимоги [PERSON] та викладені у позові обставини не доведеними, а тому в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed