Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] 21.06.2010р. звернулась до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення боргу в сумі 5405,66 грн., мотивуючи тим, що 15.09.2007р. відповідачка позичила в неї 3918 грн. строком до 15.12.2007 року, на підтвердження чого надала розписку. Але у вказаний строк відповідачка кошти не повернула і на прохання про добровільне повернення боргу відповіла відмовою. З урахуванням того, що відповідачка своєчасно не повернула суму позики, позивачка на підставі ст. 625 ЦК України просить стягнути крім основної суми боргу, інфляційну заборгованість в сумі 1285,10 грн., 3% річних від простроченої суми, що становить 202,56 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, пояснивши що відповідачка неодноразово позичала в неї гроші і коли сума позики досягла 3918 грн., відповідачка надала їй розписку, що погасить борг до 15.12.2007р.. Вона неодноразово зверталася до відповідачки про повернення боргу, але, мотивуючи відсутністю коштів, до даного часу відповідачка борг не повернула. Відповідачка в судове засідання не зявилась та не повідомила причину своєї неявки, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом, між сторонами 15.09.2007 р. укладено договір позики, згідно з яким відповідачка [PERSON] зобовязалася в строк до 15.12.2007р. повернути позивачці 3918 грн. (а.с.5), тобто між сторонами виникли зобовязальні відносини. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж кількості у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно зі ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу, якщо своєчасно не повернув суму позики. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК). Оскільки відповідачка своєчасно не повернула борг позивачці і в договорі позики розмір процентів не встановлено, вимоги позивачки про примусове стягнення з відповідачки суми позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, підлягають задоволенню. Таким чином, підлягає стягненню з відповідачки 5405,66 грн., в т.ч.: - сума основного боргу 3918 грн.; - сума індексу інфляції за період з 15.12.2007р. по 03.09.2009р. становить 1285,10 грн.; - три проценти річних 202,56 грн.. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивачки судові витрати, понесені позивачкою за сплату держмита в сумі 54,06 грн. при подачі позовної заяви та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 120 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved