Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять: визнати недійсним заповіт, складений 18 січня 1991 року від імені [PERSON] на ім'я [PERSON]; визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку по вул. Спортивна, 5 в с. Октябрьське Синельниківського району Дніпропетровської області; визнати недійсною довіреність від 28 серпня 1996 року, видану [PERSON] на ім'я [PERSON] на продаж житлового будинку по вул. Спортивна, 5 в с. Октябрьське Синельниківського району Дніпропетровської області; визнати недійсним рішення виконкому Майської сільської ради від 03 вересня 1996 року про визнання права власності на житловий будинок по вул. Спортивна, 5 в с. Октябрське Синельниківського району Дніпропетровської області; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок по вул. Спортивна, 5 в с. Октябрське Синельниківського району Дніпропетровської області від 05 вересня 1996 року; визнати недійсним свідоцтво про право власності земельну ділянку, видане 17 лютого 1999 року на ім'я [PERSON]; визнати за ними у рівних долях право приватної власності на житловий будинок по вул. Спортивна, 5 в с. Октябрське Синельниківського району Дніпропетровської області та земельну ділянку площею 10,07 га, розташовану на території Майської сільської ради, належну померлій [PERSON] на підставі державного акту від 14.05.1997 року. Позов обґрунтований тим, що відповідач по справі [PERSON] підробив підписи [PERSON] у довіреності від 28 серпня 1996 року на ім'я [PERSON] напродаж житлового будинку та у заповіті, складеному 18 січня 1991 рок; від її імені, тому всі інші правочини, спрямовані на набуття [PERSON] права приватної власності на спірне майно на підставі цих документів, є незаконними. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримай повністю, просила його задовольнити та зазначила, що 05 вересня 1999 року померла мати позивачів [PERSON], позивачі брал участь у її похованні. Після цього позивач [PERSON] звернувся в нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, утім нотаріус в усній формі повідомив йому, що оскільки ніяких правовстановлюючих документів на спадкове майно немає, видати свідоцтво про право ні спадщину буде неможливо. Пізніше позивачам стало відомо про те, ж їхній племінник [PERSON] отримав право власності на житловий будинок, що належав [PERSON], оформив правовстановлюючі документи на це майно на своє ім'я. Коли ця обставина стала відома позивачам, вони звернулись до прокуратури ті виконкому із запитами про підстави отримання [PERSON] праві власності на зазначене майно. З відповідей, наданих їм цими установам стало відомо, що 03 вересня 1996 року до виконкому Майської сільської ради [PERSON] була подана заява про визнання за нею прав; власності на будинок. Виконком Майської сільської ради 05 вересня 199: року прийняв рішення про визнання права власності на будинок за [PERSON] Того ж дня [PERSON] надав подав до Синельниківського М заяву від імені [PERSON] про реєстрацію права власності на житловий будинок. Підпис на цій заяві не належить [PERSON], оскільки та була неграмотною і не могла писати заяви та підписувати їх. На допиті у [PERSON] міжрайонній прокуратурі по факту Скоєного [PERSON] службового підроблення, остання пояснила, що вона порушила закон, оскільки [PERSON] до неї не приходила, заяву про визнання права власності на будинок їй приносив [PERSON], також він просив видати йому довіреність від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] на продаж її житлового будинку. [PERSON] незаконно скориставсь довіреністю померлої особи і за договором купівлі-продажу одержав на своє ім'я правовстановлюючі документи на будинок. Договір купівлі-продажу є недійсний, оскільки [PERSON], який на момент укладення; договору діяв за довіреністю померлої особи, не мав права цього робити, проте приховав цю обставину від нотаріуса. Секретар Майської сільської ради [PERSON] безпідставно оформила рішення виконкому Майської сільської ради про визнання права власності на будинок за [PERSON] і видала його [PERSON] в діях секретаря сільської ради був склад злочину, проте у зв'язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, в порушенні кримінальної справи було відмовлено. Якщо припустити, що заповіт від 18 січня 1991 року дійсно існував, [PERSON] відповідно до вимог закону повинен був оформити спадщину згідно заповіту, проте він не скористався цим правом, натомість 09.09.1996 року, знаючи, що [PERSON] померла, уклав договір купівлі-продажу на підставі недійсної довіреності, що свідчить про те, що на той час ніякого заповіту не було і він буї виготовлений пізніше. Також [PERSON] приховав від позивачів факт наявності у [PERSON] земельного паю, який у 1997 році він також оформив на себе. Позивач 1, яка за довіреністю також представляє інтереси Позивача 2 та Позивача 3, у судовому засіданні позов підтримала повністю, просила його задовольнити та зазначила, що коли була жива їхня мати [PERSON], їхній племінник [PERSON] проживав разом з нею у її будинку. Періодично [PERSON] приїздив до неї додому, під час розмови [PERSON] повідомив їй, що [PERSON] має намір продати свій будинок, а йому внаслідок цього буде ніде жити. Після цього вона, разом зі своїми братами [PERSON] Прокоф'євичем та [PERSON] приїхали до [PERSON] та спитали її, чи дійсно вона має намір продати будинок, на що та відповіла їм, що хоче тільки взнати оцінку будинку, а сам будинок розділити між дітьми. Домову книгу [PERSON] віддала [PERSON] А,А., а той передав її [PERSON] до суду вони звернулись у 2005 році тому, що весь час до цього сподівались на порядність [PERSON] і на вирішення питання у добровільному порядку. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні та зазначила, що позивачі без поважної причини пропустили строк позовної давності, встановлений для звернення до суду за захистом своїх прав, все спірне майно набуте [PERSON] правомірно і у справі немає доказів для визнання заповіту недійсним. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні та зазначив, що про існування заповіту він дізнався від [PERSON], коли та привозила [PERSON] до неї додому у 1994 році, [PERSON] сама дала йому цей заповіт. Одразу після смерті [PERSON] він заповітом не скористався, оскільки вирішив, що будинок буде краще купити. Договір купівлі-продажу уклав 07.09.1996 року, гроші за цим договором він нікому не передавав. Далі уточнює, що гроші за будинок він передав [PERSON], після цього ще раз уточнює, що гроші нікому не передавав. Проживав з [PERSON] з 1988 року, у 1993 році [PERSON] забрала її жити до себе, а у 1994 році привезла назад. За будинком доглядав він. Представник Третьої особи 1 у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Представник Третьої особи 2 у судовому засіданні пояснила, що на час видачі [PERSON] довіреності на ім'я [PERSON], вона працювала секретарем Майської сільської ради, довіреність від імені [PERSON] підписувала сама [PERSON], але вона цього не бачила. [PERSON] взяв бланк довіреності і поїхав додому, з метою, щоб [PERSON] цю довіреність підписала, повернувся він вже з підписаною довіреністю. [PERSON] поясняв їй, що [PERSON] хворіє. Судом у судовому засіданні були досліджені наступні письмові докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON]; копія державного акту на право приватної власності на землю Серії ДП СВ № 014220; копія заповіту [PERSON] на ім'я [PERSON]; відмовний матеріал № 416 [PERSON] міжрайонної прокуратури по заяві [PERSON], [PERSON], [PERSON]; копія повідомлення Другої синельниківської державної нотаріальної контори № 568 від 19.10.1997 року; копія пенсійного посвідчення [PERSON]; копія пенсійного посвідчення [PERSON]; копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім'я [PERSON] є.В.; копія технічного паспорту житлового будинку, розташованого по вул. Спортивна, 5 в с. Октябрьське Синельниківського району Дніпропетровської області; копія трудової книжки [PERSON]; копія договору купівлі-продажу житлового будинку від 09 вересня 1996 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON]; копія спадкової справи померлої [PERSON]; копія рішення Синельниківського районного суду Дніпропетровської області у справі за заявою [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини за заповітом; копія довідки виконкому Майської сільської ради про місце проживання та прописки [PERSON]; копія реєстраційного посвідчення земельної ділянки на ім'я [PERSON]; копія довідки Синельниківського районного відділу земельних ресурсів про визначення грошової оцінки земельної ділянки; копія заяви поданої спільно [PERSON] та [PERSON] 09.09.1996 року до Другої синельниківської державної нотаріальної контори; копія довіреності [PERSON] на ім'я [PERSON]; копія довідки Державного нотаріуса про відсутність заборон та обтяжень на будинок по вул. Спортивна, 5 в с. Октябрьське Синельниківського району Дніпропетровської області; копія довідки Виконкому Майської сільської ради Синельниківського району від 28.08.1996 року № 191; копія довідки Синельниківського МБТІ про право власності [PERSON]; копія свідоцтва про право власності на жилий будинок від 05 вересня 1996 року на ім'я [PERSON]; копія інвентаризаційної справи №9 Синельниківського МБТІ на домоволодіння розташоване по вул. Спортивна, 5 в с. Октябрьське Синельниківського району Дніпропетровської області; копія заяви [PERSON] до Синельниківського МБТІ про реєстрацію домоволодіння від 31 серпня 1996 року; копія свідоцтва на забудову садиби на ім'я [PERSON]; копія рішення № 16 виконкому Майської селищної [PERSON] народних депутатів від 03 вересня 1996 року; копія заяви [PERSON] до Синельниківського МБТІ про реєстрацію домоволодіння від 09 вересня 1996 року; матеріали надані для експертного дослідження. Суд, дослідивши у судовому засіданні надані сторонами письмові докази, заслухавши пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 09 вересня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу жилого будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Октябрське, вул. Спортивна, 5, згідно якого [PERSON] набув право приватної власності на будинок, сплативши за нього [PERSON] 1740 гривень. При укладанні договору [PERSON] діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої секретарем Майської сільської [PERSON] народних депутатів Синельниківського району Дніпропетровської області 28 серпня 1996 року зареєстрованої в реєстрі за № 6. 05 вересня 1996 року [PERSON] померла, на випадок своєї смерті вона залишила заповіт складений 18 січня 1991 року, яким все своє майно заповідала своєму внукові [PERSON]. Заповіт посвідчений секретарем Майської сільської [PERSON] народних депутатів [PERSON] 18 січня 1991 року. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Доказів факту підробки підпису [PERSON] у заповіті з бок; [PERSON] чи інших осіб, або інших доказів того, що волевиявленн заповідача не було вільним і не відповідало його волі, суду не надано тому підстав для визнання заповіту недійсним немає. Крім того, рішенням Синельниківського районного су; Дніпропетровської області у справі за заявою [PERSON], Заінтересована особа [PERSON] податко' адміністрація, встановлений факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді земельної ділянки площею 10,07 г розташованої на території КСП «Дружба», заповіданого йому [PERSON], померлою 05 вересня 1996 року. Рішення набрг законної сили 21 жовтня 1998 року. 17 лютого 1999 року [PERSON] Є на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 гру рішення та видачі правовстановлюючих документів на ім'я [PERSON] адже доказів протилежного суду не надано. Утім, як зазначив у своїх поясненнях Позивач 1, вони не скориста цим правом, оскільки весь вказаний проміжок часу сподівались порядність [PERSON] і на вирішення питання у добровіль порядку. Норма ч. 1 ст. 251 ЦК України визначає строк як певний відривок часу, з закінченням якого закон пов'язує наслідки, які мають юридичні значення. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давні встановлюється тривалістю у три роки. Норма ч. 4 ст. 267 ЦК покладає на сторону у справі обов'язок подавати заяву про сплив (закінчення) строку позовної давності підставу для відмови у позові. У випадку встановлення судом фа спливу строків позовної давності суд зобов'язаний відмовити в задоволенні позовних вимог. Утім оскільки відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, цивільних відносин, що розглядаються у даній справі, суд застосувати правила позовної давності ЦК України 1963 року. Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ст. 71 ЦК України 1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки. Відповідно до ч.І ст. 80 ЦК України 1663 року закінчення строк позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови позові. Отже за таких обставин в позові має бути відмовлено повністю. При ухваленні рішення суд відповідно до ч.2 ст. 82 ЦПК України вважає необхідним солідарно стягнути з позивачів не оплачені судові, витрати, які складаються із судового збору в сумі 8 6 гривень 713 копійок та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120 гривень. На підставі ст.ст. 251, 257 ЦК України,

Outcome: dismissed