Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-01 00:00:00

05 липня 2010 року позивач звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача про визнання дій неправомірними щодо відмови в перерахунку та виплаті щомісячної допомоги по ^ догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з зобовязанням здійснити нарахування та виплату недоотриманої суми допомоги по догляду за дитиною [PERSON], [INFO], до досягнення нею трирічного віку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей до 6 років, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» за період з 9.07.2007 р. по 31.12.2007 р. яка становить 1896,45 грн., вказавши, що з 9 липня 2007 року ( з часу прийняття рішення Конституційним Судом України ) відповідач зобовязаний був при нарахуванні допомоги керуватися вимогами Закону України « Про державну допомогу сімям з дітьми», в редакції, що діяла з 1 січня по 31.12.2007 року, а не Законом України « Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 року' № 489-У, статтею 71 якого було зупинено дію положень ч.І ст. 15 вищезгаданого Закону «Про державну допомогу сімям з дітьми». Позивач у судове засідання не зявився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі, про що надав заяву, вказавши, . що позов підтримує повністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, в запереченнях звернувся до суду з заявою розглянути справу без його участі, позов не визнав з мотивів, викладених у запереченні до позову, та свої доводи мотивувала необхідністю виконання вимог ст. 51 Бюджетного Кодексу України, та на ст. 56 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік, яким були передбачені і виплачені повністю позивачу суми у 2007 році , виходячи з розміру отриманих на ( дитину позивача з врахуванням індексації для незастрахованих осіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач 20 березня 2006 року народила сина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (арк. спр.6), стоїть на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Біловодської РДА. Відповідно до довідки відповідача, позивачу було сплачено за липень 2007 р.- 129,03 грн., за серпень 2007 р. - 132,64 грн., за вересень 2007 р. - 134,45 грн., за жовтень 2007 р,- 136,13 грн., за листопад 2007 р.- 140,05 грн., за грудень 2007 - 144,10 грн.( арк.спр.9). Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми» від 21.11.1992р. встановлено гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сімї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сімям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення. Частиною 1 ст.1 вищевказаного Закону встановлено, що громадяни України, в сімях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Статтею 5 ,1 Закону України « Про державну допомогу сімям з дітьми» від 21.11.1992 зі змінами та доповненнями передбачено, що всі види державної допомоги сімям з дітьми, допомоги у звязку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у ч.2 ст.4 цього Закону призначають та виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання бать: : Порядок призначення та виплати державної допомоги сімям з дітьми та перелік докумеї необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється кабінетом Міністрів У краї При цьому, вказаною статтею функції щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дити до досягнення нею трирічного віку Кабінету Міністрів не делеговані. Ст.15 вказаного закону передбачено, що державна допомога по догляду за дитиною досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінім\ для дітей віком до 6 років. Даний закон є спеціальним, таким, що регулює правовідносини, . повязані з призначенням та виплатою державної допомоги на неповнолітніх дітей. Умо призначення даного виду державної допомоги передбачені ст. 14 вказаного закону, при цьому зак не передбачає обмежень чи особливих умов або розподілу осіб, що мають право на отримання так допомоги на застрахованих чи не застрахованих осіб. П.14 ст.71 Закону України « Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 року було зупинено дію ст. 15 Закону України « Про державну допомогу сімям з дітьми» від 21.11.1992р. Рішенням Конституційного Суду України від 9.07.2007 року у справі № 1-29 \\2007 про соціальні гарантії громадян були визнані такими, що не відповідають Конституції України ст.56,71 Закону України « Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 року. Відповідно до вищенаведеного, з 9 липня 2007 року була відновлена дія статті 15 Закон) України «Про державну допомогу сімям з дітьми» від 21.11.1992 року № 2811-ХП, за якою допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років : з 1,07.2007р- 463грн, з 1.10.2007р по 31.12.2007р- 470грн. Виходячи з виплачених позивачу розмірів державної допомоги за липень- грудень 2007 року відповідач не доплатив позивачу з 9.07.2007р по 31.12.2007р. (за липень 2007р= 129,03:31x8=33,29 грн за 8 днів; 463:3їх 23=343.51- 95,74= 247,77грн) (247,77+330,36+328,55+ 333,87+ 329,95+ 325,90 ) = 1896,40 грн., тобто, в цій частині вимоги позивача задовольнити з врахуванням арифметичної помилки, яка допущена при складанні позову. Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України (№ 8-рп/2005 від 11 жовтня по справі № 1-21/2005), який неодноразово розглядає проблеми, повязані з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу Цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається. Згідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно- правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Пунктом 1 частини 1 статі 92 Конституції України йередбачено, що виключно Законами України визначаються права та свободи людини та громадянина, гарантії цих прав і свобод. Таким чином, суд вважає за необхідне при вирішенні даного спору застосовувати статтю 22 та 46 Конституції України, ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» від 21.11.1992року, не приймаючи до уваги докази, на які посилається представник відповідача, як на підставу заперечень проти позову. Ст.92 ч.І п.1 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, тому у 2007 році нарахування та виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку повинна здійснюватися територіальними управліннями праці та соціального захисту населення на підставі ст.15 ЗУ «Про державну допомогу сімям з дітьми». За таких обставин суд вважає за необхідне визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Біловодської райдержадміністрації Луганської області щодо відмови в виплаті допомоги з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року позивачу з розміру прожиткового мінімуму, визначеного Законом України « Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 року неправомірними. Згідно з ч. 2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Оскільки підрахування конкретної суми недоплаченої допомоги не входить до компетенції суду, суд вважає необхідним як засіб захисту прав позивача покласти обовязок на відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей до 6 років, визначеного Законом на відповідний період. Тому в цій частині суд задовольняє позовні вимоги частково. Суд вважає, що посилання відповідача на відустність бюджетного фінансування для здійснення соціальних виплат не є причиною для відмови в виплаті соціальної допомоги, оскільки судове рішення ухвалюється в межах норм діючого законодавства, незалежно від причини ненадходження коштів з Державного бюджету України на виплату допомоги. Орган державної влади ухилився від виконання Закону України « Про державну допомогу сімям з дітьми» всупереч рішенню Конституційного Суду України від 14.12.2000р.№15-рп ( справа про виконання рішень Конституційного Суду України), порушив та продовжує порушувати права позивача відмовою у виплаті державної допомоги в розмірі, встановленому законами України. Таким чином, суд вважає порушення прав позивача з боку органу державної влади продовжуваним з часу прийняття рішення Конституційним Судом України від 9.07.2007 року. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial