Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача, Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова, щодо нарахування та виплати йому основної пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи з порушенням вимог Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату йому, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категрії (II групи інвалідності), основної пенсії згідно вимог ст. 50,54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з розрахунку не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка повинна становити 75 % від мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.І сх. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - за період з 01 січня 2006 року по дату винесення рішення суду по справі з урахуванням проведених виплат. Визнати за ним право на отримання основної пенсії згідно паоложень ст. 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з розрахунку не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка повинна становити 75% від мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.І ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Зобовязати відповідача встановити йому, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (II групи інвалідності), основну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю у розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком згідно вимог ст.50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Стягнути з відповідача витрати по оплаті послуг на правову допомогу в розмірі 500,00 гривень. В обгрунтування своїх позовних вимог вказав, що він, як особа яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, має право на отримання державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно статті 50 зазначеного закону, особам, віднесеним до І категорії (II групи інвалідності) призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі -75 % мінімальної пенсії за віком. Також, згідно ст. 49, ч.4 ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в усіх випадках для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії (II групи інвалідності), щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, розмір пенсії не може бути нижчим - 8 мінімальних пенсій за віком. Однак розміри призначеної та виплачуваної йому пенсії не відповідає розмірам, встановленим цим Законом. Тому він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, на яку отримав відповідь про відмову в перерахунку пенсії. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду письмові заперечення, просив розглядати справу за його відсутності та відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне. Вимоги позивача щодо проведення перерахунку пенсії не відповідають діючому законодавству, оскільки фінансування виплат згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» проводиться із Державного Бюджету України, який затверджує Верховна рада України, а не з бюджету Пенсійного фонду, який затверджує Кабінет Міністрів України. Кошти від держави у 2008-2009р.р. для проведення зазначених в позові виплат до органів Пенсійного фонду України не надходили. Призначення основної та додаткової пенсії позивачу проводилось згідно чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 001869 від 13 червня 2002 року та інвалідом II групи, що підтверджується довідками МСЕК, і отримує пенсію по інвалідності II групи професійного захворювання повязаного з аварією на ЧАЕС відповідно до ч.І ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто у розмірі відшкодування фактичних збитків. Ступінь втрати працездатності - 80 %. Відповідно до ч.І ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров*я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Судом встановлено, що позивач знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова та отримує пенсію по інвалідності 2 групи внаслідок захворювання отриманого при виконанні обов'язків військової служби при ліквідації аварії на ЧАЄС відповідно до частини 1 статті 54 Закону України «Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Положеннями ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» його віднесено до 1-ї категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ч.І ст. 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 2 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров*ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. У відповідності з частиною першою статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, яка діяла на момент звернення позивача з заявою про перерахування пенсії, пенсія по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. Відповідно до наведеної ст. 54 в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по І групі інвалідності 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком, по III групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, визначається Кабінетом Міністрів України. У статті 54 зазначеного Закону передбачено, що обчислення і призначення вказаного виду пенсії провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (після внесення змін Законом України від 17.11.2005 № 3108-ІУ відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»). Відповідний перерахунок пенсії позивача, її максимальний розмір визначається ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка теж є відсилочною нормою з посиланням на ст. ст. 28, 42, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років - страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Відповідно до ст. 50 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждалі внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячно, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: - інвалідам І групи 100 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам II групи 75 процентів мінімальної пенсії за віком, інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Тому, суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров*ю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Наявність такого права у позивача гарантується Конституцією України. Відповідно до вимог частини третьої статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Визначений статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений Законом України „Про Державний бюджет України» на відповідний рік, є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються міри інших видів соціальних виплат та допомоги. Тобто, мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є відправною величиною, від якої проводиться розрахунок пенсій, визначених в статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Також суд враховує вимоги ст. 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (якою доповнено Законом України від 05.10.2006 року № 231-У), про те, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Відповідно до ч.З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров*ю. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Тому, підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму. Відповідно до ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового прожиткового мінімуму. Оскільки позивачеві слід визначити пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи з нового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково. В частині позовних вимог щодо визнання за позивачем права на отримання пенсії основної пенсії згідно паложень ст. 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка повинна становити 75% від мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.І ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність то суд відмовляє, оскільки таке право позивача встановлене вищезазначеними законами та не потребує додаткового визнання рішенням суду. В частині стягнення з відповідача витрат на надання правової допомоги, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.. 84 ЦПК України, витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Однак із наданих документів не вбачається, що позивачу надавалась правова допомога саме адвокатом чи іншим фахівцем в галузі права, тому в цій частині позовних вимог суд також відмовляє. На підставі викладеного,

Outcome: partial