Jurisdiction: commercial
Date: 2010-08-08 00:00:00

15.02.08 між обслуговуючим садівничим кооперативом Південний (Замовник) в особі уповноваженої особи - [PERSON] і товариством з обмеженою відповідальністю Едем (Виконавець) в особі директора [PERSON] укладено договір № 15/02/8/15А за умовами якого (п.1.1.) Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобовязання щодо виконання комплексу топографо-геодезичних робіт для отримання Замовником плану М: 1:500, виконаного на ватмані, а також в електронному вигляді, узгодженого з відділом архітектури та градобудівництва міста; плану М: 1:2000; схеми обмежень і обтяжень прав користування. З боку обслуговуючого садівничого кооперативу Південний вказаний договір підписано [PERSON] на підставі доручення без номеру від 15.02.08, яке було видано вказаній особі головою ОСК Південний [PERSON] для здійснення угоди з погодження і затвердження технічної документації із землеустрою згідно типового договору № 15/02/8/15 від 15.02.08 та договору № 15/02/8/15А від 15.02.08. Доручення видано терміном на три роки. Вказане доручення зареєстровано за № 001. Відповідно до п. 1.1.1 договору, місто знаходження: м. Запоріжжя, район Дослідної станції. Пунктом 2.4 договору визначено строк виконання робіт: загальна кількість часу на виконання робіт складає 100 днів й вираховується після надання Замовником необхідних вихідних документів і попередньої оплати. Даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань (п.1.3.). Згідно із п. 2.1. договору, загальна вартість робіт за даним договором становить 22 980,00 грн. При завершенні робіт Виконавець надає Замовнику акт здачі-приймання топографо- дослідницької продукції (п. 2.3.). Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України. Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом. Аналогічний припис містить Господарський кодекс України, п. п. 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов спірного договору ТОВ Едем виконано, а ОСК Південний прийнято роботи на загальну суму 22 980,00 грн., що підтверджується актом здачі - приймання проектно-технічної документації за договором від 15.02.10 № 15/02/8/15А, який 20.04.10 підписано уповноваженими особами сторін та скріплено печатками цих субєктів господарювання. Встановлено, що 22.03.10 ОСК Південний на підставі договору від 15.02.08 № 15/02/8/15 перераховано ТОВ Едем 8 000,00 грн., про що свідчить прибутковий касовий ордер від 22.03.10 № 19. Вказаний факт був підтверджений в судовому засіданні 09.08.10 [PERSON], а також [PERSON], яка від імені ОСК Південний підписувала вказаний договір та Акт здачі-приймання проектно-технічної документації по договору № 15/02/8/15А. У відповідності з п. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь - який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Вказана норма закону містить правила, що стосуються виконання зобовязань, в яких строк виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення. Кредитор у такому зобовязані наділений правом вимагати його виконання у будь-який час. Отже, оскільки строк виконання відповідачем його зобовязання щодо оплати товару не був визначений, позивач повинен надіслати відповідачу вимогу про оплату отриманого товару. 20.04.10 позивачем виставлено ОСК Південний рахунок № 20/4А на суму 14 980,00 грн. за виконані роботи згідно спірного договору. Факт отримання 20.04.10 вказаного рахунку уповноваженою особою відповідача підтверджено підписом [PERSON] та печаткою підприємства. Згідно із ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Вбачається, що рахунок від 20.04.10 № 20/4А відповідачем не сплачено, внаслідок чого на момент розгляду справи, основний борг за спірним договором складає 14 980,00 грн., факт наявності якого підтверджується матеріалами справи. Оскільки відповідач (за первісним позовом) не надав суду доказів сплати заборгованості, суд вважає, що вимоги ТОВ Едем про стягнення з ОСК Південний 14 980,00 грн. основного боргу на підставі договору від 15.02.08 № 15/02/8/15А доведені, обґрунтовані, підтверджені доданими документами та підлягають задоволенню. Таким чином первісний позов підлягає задоволенню. Стосовно вимоги ОСК Південний про визнання недійсним договору на виконання топографо-геодезичних робіт від 15.02.08 № 15/02/8/15А суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 20 Господарського кодексу України (ГК України), кожний субєкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 203 Цивільного кодексу України (ЦК України), зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно із п. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 92 цього Кодексу передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобовязана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Згідно із п. 9 розяснень Вищого арбітражного суду України від 12.03.99 № 02-5/111 із змінами та розясненнями Президії Вищого господарського суду від 26.04.02 № 04-5/491 Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних з визнанням угод недійсними, вирішуючи відповідні спори, господарські суди повинні враховувати таке: письмова угода укладається шляхом складання документа, що визначає її зміст, і підписується безпосередньо особою, від імені якої вона укладена або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивач (за зустрічним позовом) стверджує, що спірний договір підписано [PERSON], яка не мала достатнього обсягу цивільної дієздатності. Однак, відповідач (за зустрічним позовом) в особі директора ТОВ Едем у своєму відзиві на зустрічний позов пояснив, що [PERSON] йому не відома та ніколи договір в його присутності від імені ОСК Південний не підписувала. На підтвердження факту, того що спірний договір підписано уповноваженою на то особою, а саме [PERSON], суду надано доручення від 15.02.08 № 001, яке підписано головою ОСК Південний [PERSON] та скріплено печаткою цього кооперативу. Про вказане суду особисто підтвердив і [PERSON] надаючи пояснення в судовому засіданні 05.08.10 та пояснивши суду, що довіреність на підписання договору від 15.02.08 № 15/02/8/15А ним видавалась лише [PERSON] Довіреності на підписання договору від імені від 15.02.08 № 15/02/8/15А ОСК Південний [PERSON], яка є його рідною дочкою, він не давав. Отже, суд дійшов висновку, що договір від 15.02.08 № 15/02/8/15А підписано уповноваженою особою ([PERSON]О.), яка діяла в межах своїх повноважень (за довіреністю від 15.02.08 копія якої долучена до матеріалів справи). Таким чином доводи позивача (за зустрічним позовом) з цього приводу є безпідставними. Стосовно посилань позивача на те, що сторонами не досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, які ставляться законом, а саме: сторонами не узгоджено строк дії договору, оскільки з умов договору неможливо встановити ні строк виконання робіт ні порядок оплати вартості виконаних робіт, судом до уваги не приймається з наступного. Як було зазначено вище, договором від 15.02.08 № 15/02/8/15А визначено строки виконання робіт (п.1.1.3.), вартість робіт (п.2.1.3), порядок розрахунків (п.2.2.), строк дії договору (п.1.3., розд. 5). За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги ОСК Південний про визнання недійсним договору на виконання топографо-геодезичних робіт від 15.02.08 № 15/02/8/15А є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Цьому, суд розглядаючи вказану справу по суті спору виходив з того, що позивач за зустрічним позовом просив суд визнати не дійсним договір на виконання топово-геодезичних робіт від 15.02.08 № 15/02/8/15А вказуючи, що вказаний договір по-перше був підписаний [PERSON], а в подальшому [PERSON] При цьому, доказів такого по-перше підписання його [PERSON], а потім - [PERSON] суду не надав. З урахуванням зазначеного вище, у задоволені зустрічного позову слід відмовити. Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у справі - 149,80 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу за первісним позовом, а також судові витрати за зустрічним позовом, відносяться на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved