Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-20 00:00:00

03.11.2009 року звернулася в суд з даним позовом, в якому просила зобовязати відповідача розірвати на підставі ст.38 КЗпП України за ініціативою працівника із 22.10.2009\~р. трудовий договір, укладений 01.08.2009 року на невизначений період фізичною особою підприємцем [PERSON] з [PERSON], провести реєстрацію розірвання вказаного трудового договору у Гайсинському районному центрі зайнятості, стягнути з відповідача Ф.О.П. [PERSON] на її користь 1\~667 грн. заборгованості по заробітній платі. У судовому засіданні позивачка неодноразово змінювала свої позовні вимоги, 14.05.2010 року уточнила та збільшила позовні вимоги, просила зобовязати відповідача розірвати на підставі ст.38 КЗпП України за ініціативою працівника із 07.06.2010\~р. трудовий договір, укладений 01.08.2009 року на невизначений період фізичною особою підприємцем [PERSON] з [PERSON], провести реєстрацію розірвання вказаного трудового договору у Гайсинському районному центрі зайнятості, стягнути з відповідача Ф.О.П. [PERSON] на її користь 1\~667 грн. заборгованості по заробітній платі та 4\~574\~грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодування витрат за надання юридичної допомоги, сплаченого нею судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Позивачка, пояснила, що 01.08.2009 року фізична особа підприємець [PERSON] уклав з нею безстроковий трудовий договір, який було зареєстровано у в Гайсинському районному центрі зайнятості, у відповідності до договору вона взяла на себе зобовязання виконувати обовязки продавця змішаної групи товарів в магазині «Мінімаркет», а Ф.О.П. [PERSON] взяв на себе зобовязання здійснювати оплату її праці як продавця в розмірі мінімальної заробітної плати та забезпечити умовами праці для виконання прийнятих працівником зобовязань. В період із 01.08.2009 року по 01.08.2009 року включно вона добросовісно у відповідності до трудового договору від 01.08.2009 року та до графіка роботи виконувала свої посадові обовязки продавця змішаної групи товарів у магазині «Мінімаркет» у с.\~Куна Гайсинського р-ну по вул.\~Леніна, 72, відпрацювала 480 годин у період із 01.08.2009 року по 30.09.2009 року, фактично працюючи по 24 години на добу через 48 годин. За вказаний період в порушення трудового договору та трудового законодавства відповідач не провів оплату праці за виконану роботу. 01.10.2009 року відповідач надав [PERSON] без її згоди до 14.10.2009 року безоплатну відпустку, у відповіддь [PERSON] звернулася до Ф.О.П. [PERSON] з проханням звільнити її з роботи за власним бажанням та виплатити заборгованість по заробітній платі за період з 01.08.2009 року по 01.10.2009 року, яка складала 1250\~грн. [PERSON] відмовив їй та повторно запропонував піти в безоплатну відпустку до 14.10.2009 року, а після цієї дати зобовязався розрахуватися з нею та надати їй роботу. Позивачка пояснила, що [PERSON] заробітну плату їй не виплачував, у розрахунково-платіжних відомостях за серпень та вересень 2009 року вона не розписувалась, а наявні в цих відомостях підписи їй не належать, про що вона повідомляла державному інспектору праці [PERSON], та до прокуратури Гайсинського р-ну.\~13.10.2009 року [PERSON] звернулась до [PERSON], щоб останній повідомив їй дату виходу на роботу, однак він відповів, що її безоплатна відпустка продовжується, а про дату виходу на роботу він її повідомить додатково. 22.10.2009 року [PERSON] подала заяву Ф.О.П.\~[PERSON] про звільнення її з роботи з 22.10.2009 року на підставі ст.38 КЗпП України в звязку із невиконанням Ф.О.П.\~[PERSON] законодавства про працю, невиплатою заробітної плати та незабезпеченням її роботою, однак [PERSON] відмовився прийняти заяву, тому вона направила вказану заяву відповідачу цінним листом із повідомленням, яку він отримав 28.10.2009 року. Станом на 28.10.2009 року заборгованість по заробітній платі перед нею з урахуванням оплати часу за простой становила 1667 грн., з яких заробітна плата за період роботи з 01.08.2009 р. по 01.10.2009 року із розрахунку 625 грн. на місяць складає 1250\~грн. та оплата за час вимушеного простою за період із 01.10.2009 р. по 28.10.2009 року становить 416 грн. (625грн.?2/3=416 грн.). Розрахунок середнього заробітку вона проводить станом на 07.06.2010 року, який складає 4\~574 грн. (за період із 28.10.2009 року по 07.06.2010 року (625 грн. ?7 міс. 7 днів (28,40 грн. середньоденний заробіток, який рахувався 625грн.: 22 дні =28,40?7 днів =199 грн.) = 4375\~грн. + 199 грн.= 4574\~грн.). 02.11.2009 року вона отримала від [PERSON] лист з вимогою зявитися на роботу для виконання трудових обовязків у відповідності до трудового договору від 01.08.2009 року. 03.11.2009 вона зявилася на роботу о 08.00 год. ранку, прочекавши відповідача до 10.00 год., вона пішла, а відповідач не забезпечив її роботою. З вини відповідача вона не була забезпечена роботою, їй не була виплачена заробітна плата, тому вимагала задовольнити її позовні вимоги, а саме зобовязати відповідача розірвати на підставі ст.38 КЗпП України за ініціативою працівника із 07.06.2010\~р. трудовий договір, укладений 01.08.2009 року на невизначений період фізичною особою підприємцем [PERSON] з [PERSON], провести реєстрацію розірвання вказаного трудового договору у Гайсинському районному центрі зайнятості, стягнути з Ф.О.П. [PERSON] на її користь 1\~667\~грн. заборгованості по заробітній платі та 4\~574\~грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодувати їй витрати на правову допомогу. Відповідач заявлений до нього позов [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі та зобовязання вчинити певні дії не визнав та заперечив повністю, у попередньому судовому засіданні заявив зустрічний позов до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків та збитків за період відсутності. 03.06.2010 року позивач за первинним позовом [PERSON] подав заяву про зміну позовних вимог до поданого ним 20.11.2009 року зустрічного позову, в якому просив розірвати трудовий договір укладений ним з [PERSON], стягнути з [PERSON] на його користь штрафну санкцію в сумі 2\~785,50 грн., збитки за період відсутності 3\~165,67грн. та стягнути на його користь із [PERSON] та [PERSON] моральну шкоду в сумі 5700 грн., 07.06.2010 року [PERSON] на початку судового засідання подав заяву, в якій просив залишити подану ним 03.06.2010 року заяву про зміну позовних вимог без розгляду, розглянувши яку суд своєю ухвалою від 07.06.2010 року залишив змінений зустрічний позов [PERSON] без розгляду. В судових засіданнях [PERSON] пояснив, що 01.08.2009 року [PERSON] працювала продавцем змішаної групи товарів у магазині «Мінімаркет» у с. Куна Гайсинського р-ну вул.\~Леніна, 72 у відповідності до трудового договору на невизначений строк, зареєстрований 05.08.2009 року за №02040900211 у Гайсинському районному центрі зайнятості. [PERSON] відпрацювала продавцем змішаної групи товарів з 01.08.2009 року по 30.09.2009 року включно, їй було своєчасно виплачено заробітну плату, про що свідчать розрахунково-платіжні відомості за серпень та вересень 2009 року. На запитання хто видавав заробітну плату [PERSON] за серпень та чи дійсно вона розписувалась у розрахунково-платіжні відомості за серпень 2009 р., [PERSON], відповів, що хто та як видавав їй заробітну плату за серпень він не памятає, чи розписувалась у розрахунково-платіжні відомості саме вона не знає, оскільки не бачив хто саме там розписувався. За вересень 2009 року заробітну плату [PERSON] видала 01.10.2009 року в сумі 450\~грн. продавець [PERSON], чи розписувалась у розрахунково-платіжні відомості [PERSON] він не знає, оскільки не бачив хто саме там розписувався. Надати для огляду в судовому засіданні оригінали розрахунково-платіжних відомостей за серпень-вересень 2009 року, що свідчать про виплату заробітної плати [PERSON], [PERSON] відмовився, пояснив, що на даний час вони у нього відсутні, про причини зникнення цих документів чіткої відповіді не дав. Відповідач пояснив, що грубих порушень трудової дисципліни [PERSON] не допускала, після проведеної 24.09.2009 року перевірки Гайсинською МДПІ його підприємницької діяльності, він з 01.10.2009 року відсторонив [PERSON] від роботи та запропонував їй роботу на посаді офіціантки у кафе-барі «Аркада» у с.\~Ярмолинці Гайсинського р-ну, в якому здійснює підприємницьку діяльність його дружина Ф.О.П. [PERSON], роботи [PERSON] на посаді продавця як зазначено у трудовому договорі на обєктах торгівлі, де здійснює підприємницьку діяльність [PERSON] не пропонував та не надав. 28.10.2009 року він отримав поштою заяву [PERSON] про звільнення її роботи та розірвання трудового договору, укладеного 01.08.2009 року на невизначений період фізичною особою підприємцем [PERSON] з [PERSON], на підставі ст.38 КЗпП України за ініціативою працівника із 22.10.2009\~р. та виплатою їй 1\~748 грн. заборгованості по заробітній платі. 29.10.2009 року він надіслав її пропозицію вийти на роботу та приступити до своїх трудових обовязків у відповідності до укладеного з ним трудового договору, однак, остання на виклик не зявилась. У період розгляду справи він [PERSON] постійно сплачував всі передбачені законодавством України платежі та податки до державного бюджету, які сплачуються підприємцем за найманого ним працівника, при цьому заробітної плати [PERSON] за цей період він не сплачував. Представник третьої особи [PERSON] під час попереднього засідання та першому судовому засіданні у вирішенні первинного позову поклалася на розсуд суду, в наступному представник третьої особи Гайсинського районного центра зайнятості в зал судового засідання не зявився, надіслав письмову заяву, в якій просив справу розглядати у відсутність представника Гайсинського районного центра зайнятості, у вирішенні справи поклався на розсуд суду.(а.с.46) 21.06.2009 року відповідач [PERSON] не зявився до суду без поважних причин, хоча своєчасним чином був повідомлений про дату час та місце судового розгляду справи (а.с.148), клопотання про перенесення розгляду справи в інший день, розгляд справи у його відсутність чи за участю його представника не заявляв, про причину неявки не повідомив. Позивач заявила клопотання щодо заочного розгляду вказаної справи, яке було задоволено, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Зясувавши позицію сторін, дослідивши докази по справі, суд визнає, що позов підлягає повному задоволенню з таких міркувань. Беззаперечно доведено, що 01.08.2009 року фізична особа підприємець [PERSON] уклав з [PERSON] безстроковий трудовий договір, який був зареєстрований 05.08.2009 року за №02040900211 у Гайсинському районному центрі зайнятості, у відповідності до договору вона взяла на себе зобовязання виконувати обовязки продавця змішаної групи товарів в магазині «Мінімаркет», а Ф.О.П. [PERSON] взяв на себе зобовязання здійснювати оплату її праці як продавця в розмірі мінімальної заробітної плати (станом на 01.08.2009 року 625 грн.) та забезпечити умовами праці для виконання прийнятих працівником зобовязань. В період із 01.08.2009 року по 01.08.2009 року включно [PERSON] у відповідності до трудового договору від 01.08.2009 року без порушень трудової дисципліни виконувала свої посадові обовязки продавця змішаної групи товарів у магазині «Мінімаркет» у с.\~Куна Гайсинського р-ну по вул.\~Леніна, 72, у період із 01.08.2009 року по 30.09.2009 року включно. За вказаний період в порушення трудового договору та трудового законодавства відповідач не провів оплату праці за виконану нею роботу. З 01.10.2009 року Ф.О.П. [PERSON] відсторонив [PERSON] від роботи та запропонував їй роботу на посаді офіціантки у кафе-барі «Аркада» у с.\~Ярмолинці Гайсинського р-ну, в якому здійснює підприємницьку діяльність його дружина Ф.О.П. [PERSON]. Разом з тим, [PERSON] після відсторонення [PERSON] від роботи продавця у магазині «Мінімаркет», іншої роботи їй на посаді продавця як зазначено у трудовому договорі на обєктах торгівлі, де здійснює підприємницьку діяльність [PERSON] не пропонував та не надав. У жовтні 2009 року [PERSON] звернулася до Ф.О.П. [PERSON] з проханням звільнити її з роботи за власним бажанням та виплатити заборгованість по заробітній платі за відпрацьовані нею робочі дні серпня та вересня 2009 року, яка склала 1250\~грн. [PERSON] відмовив їй та повторно запропонував підти в безоплатну відпустку. 13.10.2009 року [PERSON] звернулась до [PERSON], щоб останній повідомив їй дату виходу на роботу, однак він відповів, що її безоплатна відпустка продовжується, а про дату виходу на роботу він її повідомить додатково. 22.10.2009 року [PERSON] подала заяву Ф.О.П.\~[PERSON] про звільнення її з роботи з 22.10.2009 року на підставі ст.38 КЗпП України в звязку із невиконанням Ф.О.П.\~[PERSON] законодавства про працю, невиплатою заробітної плати та незабезпеченням її роботою, однак [PERSON] відмовився прийняти заяву, тому вона направила вказану заяву відповідачу цінним листом із повідомленням, яку він отримав 28.10.2009 року. Станом на 28.10.2009 року заборгованість по заробітній платі перед нею з урахуванням оплати часу за простой становила 1667 грн., з яких заробітна плата за період роботи з 01.08.2009 р. по 30.00.2009 року із розрахунку 625 грн. на місяць складає 1250\~грн. та оплата за час вимушеного простою за період із 01.10.2009 р. по 28.10.2009 року становить 416 грн. (625грн.?2/3=416 грн.). Розрахунок середнього заробітку [PERSON] станом на 07.06.2010 року складає 4\~574 грн. (за період із 28.10.2009 року по 07.06.2010 року (625 грн. ?7 міс. 7 днів (28,40 грн. середньоденний заробіток, який рахувався 625грн.: 22 дні =28,40?7 днів =199 грн.) = 4375\~грн. + 199 грн.= 4574\~грн.). 02.11.2009 року вона отримала від [PERSON] лист з вимогою зявитися на роботу для виконання трудових обовязків у відповідності до трудового договору від 01.08.2009 року. 03.11.2009 вона зявилася на роботу о 08.00 год. ранку, прочекавши відповідача до 10.00 год., вона пішла, а відповідач не забезпечив її роботою. У період розгляду справи [PERSON] постійно сплачував всі передбачені законодавством України платежі та податки до державного бюджету, які сплачуються підприємцем за найманого ним працівника, при цьому заробітної плати [PERSON] за цей період він не сплачував. З вини відповідача [PERSON] не була забезпечена роботою, їй не була виплачена заробітна плата, на вимогу [PERSON] розірвати трудовий договір від 01.08.2009 року на підставі ст.\~38 КЗпП України, відповідач [PERSON] відмовлявся розірвати з нею договір, тому вона була змушена звернутись за захистом своїх законних прав та інтересів до суду, витратила в звязку із цим 1900 грн. на правову допомогу адвоката [PERSON] Вказані правовідносини регулюються: - п. 4) ч.1 ст. 36 КЗпП України, згідно з яким підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39); - ч.3 ст. 38 КЗпП України встановлено, що працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору; - ч.1 ст.\~113 КЗпП України встановлено, що час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу); - ст. 115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні; - ст. 24. Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені у колективному договорі, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов'язковою оплатою цих послуг за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.; - ст. 30. Закону України «Про оплату праці» передбачено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.; - п. 3 трудового договору від 01.08.2009 року, укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON], передбачено, що фізична особа підприємець [PERSON] зобовязується оплачувати працю працівника [PERSON] у розмірі встановленої законодавчо мінімальної заробітної плати; а також зобовязується забезпечити безпечні і нешкідливі умови праці для виконання прийнятих працівником зобовязань, обладнати робоче місце, надавати необхідний інвентар, робочий одяг; п.4 цього ж договору встановлено, що час виконання робіт установлюється 40 годин на тиждень; - відповідно до вимог ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, в якій передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільненні не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. - ст.12 Конвенції № 95 Міжнародної Організації Праці про охорону заробітної плати встановлено, що при припиненні дії трудового договору з працівником проводиться остаточний розрахунок із виплатою всієї належної йому заробітної плати. - частинами 1 та 2 ст.117 КЗпП України, передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинні сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. - Пленум Верховного Суду України у п.20 його постанови від 24 грудня 1999 року № 13 „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці роз'яснив, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляди справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. Оскільки відповідач [PERSON] не виконував вимоги законодавства про працю, умови трудового договору від 01.08.2009 року щодо своєчасного проведення оплати праці [PERSON] та забезпечення її роботою, з вини відповідача, який відмовився на законні вимоги [PERSON] розірвати трудовий договір за власним бажанням працівника з 22.10.2009 року та виплатити їй заборгованість по заробітній платі, позивачка втратила заробіток, так як була в звязку із затримкою проведення розрахунку позбавлена можливості влаштуватися на іншу роботу, була змушена звертатись за захистом своїх прав до суду, то з метою захисту прав позивачки необхідно зобовязати відповідача розірвати на підставі ст.38 КЗпП України за ініціативою працівника із 07.06.2010\~р. трудовий договір, укладений 01.08.2009 року на невизначений період фізичною особою підприємцем [PERSON] з [PERSON], провести реєстрацію розірвання вказаного трудового договору у Гайсинському районному центрі зайнятості, стягнути з Ф.О.П. [PERSON] на її користь 1\~667\~грн. заборгованості по заробітній платі та 4\~574\~грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку. Згідно з ч.2 ст.59, ч.1 ст.60 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому суд не бере до уваги твердження відповідача та свідка [PERSON] про своєчасну та в повному обсязі виплату [PERSON] заробітної плати за серпень-вересень 2009 року, за умови ненадання відповідачем доказів на підтвердження цих обставин, а саме оригіналів бухгалтерських документів (розрахунково-платіжних відомостей), а також того, що свідок [PERSON] не працювала у [PERSON] у серпні, вересні 2009 року, а почала працювати з 02.11.2009 року. Надані суду ксерокопії розрахунково-платіжних відомостей про виплату [PERSON] заробітної плати судом не можуть бути взяті до уваги, так як відповідачем не спростовано твердження позивачки, що у розрахунково-платіжних відомостях за серпень та вересень 2009 року вона не розписувалась, а наявні в цих відомостях підписи їй не належать, про що вона повідомляла державному інспектору праці [PERSON] та до прокуратури Гайсинського р-ну; крім того відповідачем на обґрунтування його позиції не було надано жодних доказів про те хто та при яких обставинах видавав [PERSON] заробітну плату за серпень 2009 року, чи розписувалась у розрахунково-платіжні відомості саме вона. При цьому відповідачу надавалась судом можливість спростувати докази надані позивачкою, однак ці докази спростовані не були. Вирішуючи питання про судові витрати, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки 1900 грн. витрат на правову допомогу, на користь держави держави 62 грн. 41 коп. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Висновки суду, крім пояснень сторін, підтверджуються такими доказами: - показами свідка [PERSON] про те, що він працює старшим оператором на АЗС у с.\~Куна, на якій розташований магазин «Мінімаркет» орендований [PERSON]; у вказаному магазині працювала продавцем його дочка [PERSON], остання скаржилася йому про те, що [PERSON] не виплачує їй заробітну плату за серпень, вересень 2009 року. 13.10.2009 року [PERSON] звернулась до [PERSON], щоб останній повідомив їй дату виходу на роботу, він не повідомив про дату виходу на роботу. 22.10.2009 року він разом із дочкою [PERSON] подав заяву Ф.О.П.\~[PERSON] про звільнення її з роботи з 22.10.2009 року на підставі ст.38 КЗпП України в звязку із невиконанням Ф.О.П.\~[PERSON] законодавства про працю, невиплатою заробітної плати та незабезпеченням її роботою, однак [PERSON] відмовився прийняти заяву, тому його дочка направила вказану заяву [PERSON] цінним листом із повідомленням. 03.11.2009 [PERSON] на вимогу [PERSON] зявилася на роботу о 08.00 год. ранку, прочекавши його до 10.00 год., вона пішла, а відповідач не забезпечив її роботою. 10.11.2009 р. він з дочкою [PERSON] зустрічались з [PERSON] у центрі зайнятості, однак не досягли згоди щодо розірвання трудового договору між [PERSON] та [PERSON] (а.с.58); - показами свідка [PERSON] про те, що вона працює на посаді державного інспектора праці, на початку листопада 2009 року вона перевіряла ФОП [PERSON] на дотримання ним вимог трудового законодавства України, під час перевірки вказаного підприємця [PERSON] повідомила їй, що [PERSON] заробітну плату їй не виплачував, у розрахунково-платіжних відомостях за серпень та вересень 2009 року вона не розписувалась, а наявні в цих відомостях підписи їй не належать, з 01.10.2009 року [PERSON] не допускав до роботи [PERSON] пропонував їй роботу у Ф.О.П. [PERSON] (а.с.57); - показами свідка [PERSON] про те, що він працює старшим оператором на АЗС у с.\~Куна, на якій розташований магазин «Мінімаркет» орендований [PERSON]; у вказаному магазині працювала [PERSON]; під час роботи на АЗС він бачив як у жовтні та у листопаді 2009 року [PERSON] перебувала на території біля магазину «Мінімаркет» та АЗС (а.с.60); - показами свідка [PERSON] про те, він працює помічником оператором на АЗС у с.\~Куна, на якій розташований магазин «Мінімаркет» орендований [PERSON], у вказаному магазині працювала [PERSON], під час роботи на АЗС у його зміну він бачив як у жовтні та у листопаді 2009 року [PERSON] перебувала на території біля магазину «Мінімаркет» та АЗС (а.с.61); - завіреною копією трудового договору від 01.08.2009 року, укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON], згідно з яким фізична особа підприємець [PERSON] зобовязується оплачувати працю працівника [PERSON] у розмірі встановленої законодавчо мінімальної заробітної плати; а також зобовязується забезпечити безпечні і нешкідливі умови праці для виконання прийнятих працівником зобовязань, обладнати робоче місце, надавати необхідний інвентар, робочий одяг; п.4 цього ж договору встановлено, що час виконання робіт установлюється 40 годин на тиждень (а.с.128); - заявою [PERSON] від 22.10.2009 року, в якій вона звертається з вимогою до ФОП [PERSON] про звільнення її з роботи з 22.10.2009 року на підставі ст.38 КЗпП України в звязку із невиконанням Ф.О.П.\~[PERSON] законодавства про працю, невиплатою заробітної плати та незабезпеченням її роботою (а.с.7); - повідомленням про вручення поштового відправлення, з якого видно, що 28.10.2009 року [PERSON] отримав заяву [PERSON] з вимогою розірвання трудового договору.(а.с.6); - копією акта перевірки № 02.10-17/1619 від 09.11.2009 року, згідно з яким державний інспектор Кацан\~Н.І. 05 листопада 2009 року перевіряла ФОП [PERSON] на дотримання ним вимог трудового законодавства України, під час перевірки вказаного підприємця [PERSON] повідомила їй, що [PERSON] заробітну плату їй не виплачував, у розрахунково-платіжних відомостях за серпень та вересень 2009 року вона не розписувалась, а наявні в цих відомостях підписи їй не належать, з 01.10.2009 року [PERSON] не допускав до роботи [PERSON] пропонував їй роботу у Ф.О.П. [PERSON], [PERSON] почала працювати неофіційно у ФОП [PERSON] з 02.11.2009 року (а.с.19-20); - копією довідки про трудові відносини ФОП [PERSON] із [PERSON] (а.с30); - свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця [PERSON] (а.с.73); - зверненнями [PERSON] до прокурора Гайсинського району, прокурора Вінницької обл., відмовним матеріалом прокуратури Гайсинського р-ну, з яких вбачається, що [PERSON] зверталася з до прокуратури з повідомленнями про факти не виплати їй заробітної плати ФОП [PERSON], які під час перевірки її звернень не були спростовані (а.с.а.с. 56, 81, 82); - квитанціями адвоката [PERSON] №396 від 02.11.2009 р., №36 від 22.04.2010 р. №203 від 21.06.2010, згідно з якими адвокатом надавалась правова допомога [PERSON], за що останньою сплачено [PERSON] гонорару 1900 грн. (а.с.55, 150);

Outcome: approved