Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого в смт. Лужани, вул. Угринчука, 8, Кіцманського району Чернівецької області, укладений 28 грудня 2005 року між [PERSON] та [PERSON], та посвідчений приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] і зареєстрований у реєстрі за № 4444, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є особою похилого віку, малограмотною, оспорюваний договір укладений нею внаслідок помилки, вона не мала на меті і у неї не було волевиявлення на безоплатне відчуження будівель, а мала на увазі договір, за яким відповідачка буде зобов'язана надавати їй матеріальне утримання, підтримувати будівлі та при будинкову територію у належному стані. З часу укладення договору дарування відповідачка спочатку таку допомогу їй надавала, однак з вересня 2009 року ніяк про неї не піклується, навіть не навідує, проживає в іншому селі, вважає себе лише власником будинку, а восени 2009 року вона вирішила продати будинок і покупці приходили його оглядати. Вона продовжує проживати у спірному будинку, іншого житла не має, є хворою людиною, їй важко пересуватися, вона потребує сторонньої допомоги, не може самостійно піти у магазин, прибрати в будинку, випрати та принести навіть відро води, тому її потрібна стороння допомога. Договором дарування вона позбавила себе права власності на житло, а цього вона не мала на меті, бажала взамін за своє житло отримувати матеріальну та фізичну допомогу, утримання та догляд, тому просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені вимоп в повному обсязі з наведених підстав, пояснивши також, що договір укладала з метою здійснення з боку відповідачки догляду за нею, оскільки вона хворіє і відповідачка знає про це, зверталась до сільського голови з тим, що хоч! «переписати хату на дочку, щоб вона її доглядала», нотаріус нічого їй щ роз'яснила, Овна закінчила 7 класів, малограмотна, перенесла операцію на очі сама вона не здатна себе обслуговувати, окрім цього будинку іншого житла я має, наміру лише подарувати не мала, думала, що дочка буде її «обходити», спочатку дочка допомагала їй, тому сумнівів у неї щодо умов договору у неї ні було. Представник позивачки пояснила, що позивачка не мала на меті залишитиса без житла, вона є особою похилого віку, малограмотною, хворою, вона потребу догляду, що підтвердила відповідачка та свідок [PERSON], у позивачки не бул волевиявлення на відчуження будинку, договір дарування укладений не внаслідок помилки. В даному випадку строк позовної давності не може буи застосований, оскільки такий строк має обчислюватися з моменту, коли позивачк дізналась про порушення своїх прав, тобто з вересня 2009 року, коли відповідачка перестала її навідувати та допомагати. Відповідачка [PERSON] позову не визнала, вказуючи, що ніхто а заставляв позивачку укладати договір дарування, вона сама виявила тая бажання, вона допомагала матері, їй відомо, що рік тому матері робили операції на очі, вона навідувала її. Іншого житла позивачка не має, вона потребу догляду і їй вона допомагала з часу укладення договору, але мати саме ще могл себе обслуговувати, з вересня 2009 року у позивачки вона не була. Представник відповідачки вказала, що у відповідачки, як дочки, обов'яза доглядати за позивачкою виникає не в силу договору,,а згідно сімейног законодавства, і такий обов'язок нею виконувався. Відповідно до договор довічного утримання обов'язків між особами, що перебувають у родинни відносинах, не може виникати і такий договір не передбачає опіки та піклуванні Сама позивачка пояснювала, що хотіла подарувати будинок. Ніхто не запереч\ проживання позивачки в будинку. Є підстави для розірвання договору, а не для визнання його недійсним. Підстав визнання недійсним договору даруваніи позивачкою не наведено, жодних її прав при укладенні цього договору порушеЛ не було. При вирішенні спору просила застосувати річний строк позовне давності для розірвання договору дарування. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлеи вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 28.12.2005 року укладеЛ договір дарування житлового будинку з господарськими спорудами розташованого в смт. Лужани, вул. Угринчука, 8, Кіцманського району Чернівецької області, укладений 28 грудня 2005 року між [PERSON] та [PERSON], та посвідчений приватне нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької облаїЯ [PERSON] і зареєстрований у реєстрі за №4444 . Позивачка [PERSON] являється являється особою похилого ві^Н проживає сама, малограмотна, хворіє, потребує догляду, що підтверджуєтьИ поясненнями відповідачки та свідка [PERSON], яка показала, що інкаЯ навідувала позивачку, деколи у неї навіть води не було, коли до позивачЯ приходила відповідачка, то ніякої допомоги не надавала. В Згідно ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін. Суд приходить до висновку, що у позивачки [PERSON] не було волевиявлення на укладення договору дарування належного їй житлового будинку, що вона мала на увазі договір довічного утримання з наміром відповідачки здійснювати за нею догляд та надавати допомогу, тобто позивачка, вчиняючи спірний правочин, помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, зокрема, відповідачкою підтверджено той факт, що іншого, крім спірного житла у позивачки не має і вона, внаслідок похилого віку потребує догляду, допомога позивачці деякий час нею надавалась, що свідчить про неправильне сприйняття позивачкою істотних умов договору, що вплинуло на її волевиявлення, тобто вона уклала договір внаслідок помилки, тому наявні підстави для визнання оспорюваного договору недійсним. Доводи представника відповідачки стосовно наявності підстав для розірвання договору дарування згідно ст.727 ЦК України суд відхиляє з тих підстав, що позовні вимоги щодо розірвання договору дарування не заявлялись, а наслідком визнання правочину недійсним не може бути його розірвання і суд вирішує спір в межах заявлених вимог, тому не може бути застосовано і строк позовної давності для розірвання договору дарування відповідно до ст. 728 ЦК України. В даному випадку перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася про порушення свопк права, тобто з вересня 2009 року. На підставі викладеного, ст. ст. 203,215,216,229 ЦК України, п. п. 2, 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними»,

Outcome: approved