overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

Сторони одружені з 05.09.1987 р., шлюб зареєстрований Пришибською селищною Радою Михайлівського району Запорізької області, актовий запис № 29. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивачка звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що їхня сімя фактично розпалась з 2003 року через подружню невірність відповідача. Вважаючи примирення і подальше збереження сімї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально, поклавши витрати по реєстрації розірвання шлюбу на відповідача. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, наполягає на задоволенні позовних вимог за мотивами, вказаними в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечує. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши всі докази у сукупності, суд вважає, що позов предявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлен одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечело б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімя сторін фактично розпалася з 2003 року, вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Оскільки сімю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам і негативно впливати на виховання дитини, у зв'язку з чим їхній шлюб підлягає розірванню. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

Сторони одружені з 05.09.1987 р., шлюб зареєстрований Пришибською селищною Радою Михайлівського району Запорізької області, актовий запис № 29. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказавши в заяві, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, він не надає матеріальну допомогу на утримання дитини в належному розмірі і регулярно, просить стягнути з нього аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 600 грн. 00 коп. щомісячно з індексацією відповідно до закону і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засідання позов підтримала, наполягає на задоволенні позовни вимог за мотивами, вказаними у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання дитини, але вимоги позивачки щодо розміру аліментів завищені. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Утримання може бути як у грошовій, так і в натуральній формі. Однак з пояснень представника позивачки видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, відповідач не надавав позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини. Дитина сторін син [PERSON] проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі Згідно листа Ленінського районного відділу статистики у м. Запоріжжі № 12-09/263 від 11.03.2010 р. середня заробітна плата по Ленінському району м. Запоріжжя складає 1845 грн. 92 коп. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітнього сина, суд, у відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України враховував матеріальне становище дитини, наявність інших доходів, а також матеріальне становище платника, який не працює, вважає, що вимоги позивачки щодо розміру аліментів завищені, отже, відповідач має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 369 грн. 18 коп. щомісячно з індексацією відповідно до закону. В іншій частині позовних вимог слід відмовити Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 51 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь держави витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн. 00 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 12.09.1997 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 419. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у них з відповідачем не склалося, оскільки у них виявились не сумісні характери, та різні погляди на життя, в результаті чого виникали різні непорозуміння та сварки. На даний час не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Дитина після розірванню шлюб у буде проживати з позивачкою. З цих причин вважає, що примирення між ними не можливе, тому просить шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивачка позов визнала, просила його задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився, про слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву в якій просив слухати справу без його участі, позовні вимоги визнає. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 12.09.1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 419. (а.с.9). Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. (а.с.10). Суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню. Сторони примиритись не бажають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

20 квітня 2010 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 07 лютого 2003 року. Від подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Однією сімєю проживали до травня 2008 року. З цього часу сімя фактично розпалася. Основою розпаду сімї послугувала несумісність характерів. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, тому позивачка вимушена звернутись з позовом до суду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, на розірванні шлюбу наполягав. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони у справі 07 лютого 2003 року зареєстрували шлюб (а.с. 3). Від подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4 ). Однією сімєю проживали до травня 2008 року. З цього часу сімя фактично розпалася. Основою розпаду сімї послугувала несумісність характерів , що і привело до розпаду сімї. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому шлюб необхідно розірвати. Сторони шлюб розривають вперше. Питання про місце проживання неповнолітньої доньки вирішено добровільно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

В травні 2010 року ПАТ «[PERSON] Аваль» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №010/8112/82/1770 від 18 вересня 2008 року, за яким відповідачу було надано кредит в сумі 6000 грн., строком на 24 місяці із сплатою процентів за користування кредиту у розмірі 26,9 відсотків річних. [PERSON] взяті на себе зобовязання за кредитним договором виконав не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 19 квітня 2010 року прострочена заборгованість за договором становить 1271,43 грн. 17 березня 2010 року відповідачу була надіслана вимога про дострокове повернення суму кредиту, яка виконана не була, а тому позивач просить його позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що через відсутність грошей, не взмозі сплачувати кредит. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

В травні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 5 грудня 1992 року перебуває у шлюбі із відповідачем. У шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що спільне життя із відповідачем не склалося, подружжя припинило спільне проживання, проживає окремо з 2008 року, вважає, що подальше збереження сімї є неможливим, а тому просить суд розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, надіслала до суду заяву, в якій просить справу розглянути справу без її участі позов визнала. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 5 грудня 1992 року, мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження, свідоцтвами про народження. Сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, що підтверджується показаннями позивача. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

Позивачк, у заяві посилаючись на те, що 16.10.2006р. Попаснянським РБТІ було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], в якому неправильно було вказано прізвище його неповнолітнього сина [PERSON], як «Щоголев», замість «Щєголєв», як зазначено в паспорті, просить суд встановити факт належності його неповнолітньму сину, цього свідоцтва. Позивач просив суд розглянути справу без його участі.. Представник РБТІ до суду не зявивсь. Суд дослідивши письмові матеріали справи вважає необхідним позов задовольнити з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.З та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно наданих позивачемї особистих документів на неповнолітнього сина [PERSON] (л.с.5), судом встановлено, що правильним його прізвище є « Щєголєв», який зареєстрованний в [INFO]. Як вбачається з свідоцтва, виданого Попаснянським РБТІ, право власності на 1/3 частки в вище зазначеній квартирі визначено за [PERSON]. Таким чином суд вважає, що при виданні вказанного свідоцтва була допущена помилка в зазначені прізвища і встановлення цього факту має юридичне значення для позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до [PERSON], Кіцманського районного бюро технічної інвентаризації про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, мотивуючи свої вимоги тим, що вона 07 червня 2005 року уклала договір купівлі-продажу житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться в с. Брусенки Кіцманського району Чернівецької області з відповідачкою і з того часу проживає разом з сім»єю в даному господарстві. Умови даного договору сторонами виконані належним чином, однак позивачка не може посвідчити договір купівлі-продажу будинковолодіння в нотаріальному порядку через відсутність [PERSON], яка виїжджає на заробітки в' Росію, а тому просить задовольнити позов. Позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка позов визнала повністю та не заперечує проти його задоволення. Згідно із ч. 4 ст. 130 ЦГЖ України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦГЖ України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні попереднього судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує законних прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб. На підставі ст.ст. 15, 16, 328, 386, 392, 627, 632, 655, 656, 657 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

[PERSON]Є, [PERSON], звернулися до суду із позовом про визнання за ними права власності на самовільно зведені подвірні будівлі по вул. Західній, буд.29 в м. Маріуполі. У судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, суду пояснили, що на підставі рішення міської Ради від 22.04.1955 року за вказаною адресою була виділена земельна ділянка для побудови житлового будинку [PERSON] Потім спадщину після неї прийняли [PERSON], [PERSON], [PERSON], які продали будинок [PERSON], батьку позивачів. Рішенням Приморського районного суду від 26 лютого 2010 року право власності на будинок визнано за позивачами у рівних частках. Позивачами без відповідного дозволу, самовільно збудовані на вказаній земельній ділянці веранда а5-1, загальною площею 5,7 кв.м, сарай Б-1, г-1, В-1, літня кухня Г-1 збільшена в розмірах, сіні а~1 загальною площею 15,0 кв.м. В даний час їм необхідно вирішити питання про визнання за ними права власності на вказані об'єкти нерухомості. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений в передбаченому законом порядку. Суд, визнавши причину неявки неповажною, ухвалив справу розглянути заочно у відсутність представника відповідача. Суд, вислухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню частково за наступних підставах; Згідно вимогам ст. 376 ЦК України, на вимогу власника / користувача /земельного ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самочинне побудоване на ньому, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно рішення Приморського районного суду м.Маріуполя від 26.02.2010 р. [PERSON], [PERSON] належить в рівних частках домоволодіння по вул. Західній, 29 в м. Маріуполі. Згідно рішення міської ради від 22.04.1955 року № 10 за вказаною адресою була виділена земельна ділянка площею 819 кв.м для побудови житлового будинку [PERSON]С Потім спадщину після неї прийняли [PERSON], [PERSON], [PERSON], які продали будинок [PERSON], батьку позивачів. Суду надано копію технічного паспорту БТІ на будинок, з якої вбачається зміна власників та користувачів ділянки з [PERSON] до [PERSON] З представленого суду висновку будівельно-технічної експертизи слідує, що при будівництві веранди а'-1, загальною площею 5,7 кв.м, сарая Б-1, літньої кухні Г-1 збільшеної в розмірах, сіней а-1 загальною площею 15,0 кв.м не порушені будівельно-технічні норми, експлуатація їх можлива; однак конструкції сараїв г-1 та В-1 знаходяться у аварійному стані, не є капітальними спорудами та не підлягають експлуатації, тому визнання права власності на них не можливо. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним визнати за [PERSON], [PERSON] право власності на веранду аМ, загальною площею 5,7 кв.м, сарай Б-1, літню кухню Г-1 збільшену в розмірах, сіні а-1 загальною площею 15,0 кв.м в складі домоволодіння по вул. Західної, 29 у м, Маріуполі.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської Ради, про визнання права власності на самочинно збудоване майно: веранду літ. а4-1, сарай літ. Е-1, туалет літ. Д-1, літню кухню літ. Г-1, житлова прибудова літ. Б-1, які розташовані за адресою: м. Маріуполь, пров. Воздухофлотський, б. 7. В судове засідання позивач не з'явився однак від неї надійшла заява в якій вона підтримала позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] міської Ради, позов визнав та з урахуванням наявності висновку будівельно-технічної експертизи протц його задоволення не заперечував. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи, що відповідач не заперечував проти задоволення позову, вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт знаходження земельної ділянки в користуванні та у власності [PERSON] на законних підставах підтверджується документально - рішенням № 18 виконавчого комітету Приморської ради від 25 вересня 1974 року. Позивачем [PERSON] було самочинно збудоване майно: веранда літ. а4-1, сарай літ. Е-1, туалет літ. Д-1, літня кухня літ. Г-1, житлова прибудова літ. Б-1, які розташовані за адресою: м. Маріуполь, пров. Воздухофлотський. Відповідно до ст. 375 ЦК України право власника на споруду здійснюється за умови дотримання архітектурно-будівельних і інших норм і правил і за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Як слід з висновку експерта при будівництві споруд не порушені санітарно-гігієнічні вимоги та умови пожежної безпеки, вони знаходиться в задовільному технічному стані, які забезпечує надійну та безпечну експлуатацію. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

Заявниця [PERSON] 05.05.2010 року звернувся в суд з заявою про встановлення факту родинних відносин. В заяві зазначила про те, що через помилки в документах вона не може прийняти спадщину, яка залишилась після смерті сина [PERSON], який помер 28 жовтня 2009 року, оскільки в свідоцтві про укладення шлюбу допущено помилку у її прізвищі та прізвищі чоловіка, де замість «Поврозник» невірно зазначено прізвище «Поворозник», і на підставі цього їй видали відповідно паспорт громадянина України. Також у свідоцтві про народження сина та паспорті чоловіка є розбіжності у прізвищі. Просить заяву задовольнити. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала, покликавшись на викладені в ній обставини. Представник зацікавленої особи - Третя Львівська державна нотаріальна контора в судове засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності. Повністю покладається на рішення суду. Оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів для розгляду справи суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення заявниці, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], який помер 28 жовтня 2009 року є рідним сином [PERSON]. У свідоцтві про народження [PERSON] зазначено батьками [PERSON] та [PERSON].(а.с.7) З свідоцтва про народження [PERSON], чоловіка заявниці, зазначено прізвище „Поврозник, оскільки його батьки також мали прізвища „Поврозник (а.с.10) У свідоцтві про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] від 20 жовтня 1980 року їх дати і місця народження відповідають записам у свідоцтвах про народження, наведених вище. Після укладення шлюбу їм присвоєно прізвище «Поворозник». Однак, у свідоцтві зроблено помилку і записано прізвище чоловіка «Поворозник» замість «Поврозник» (а.с. 9). Це потягло за собою видачу документів на прізвище «Поворозник»(а.с.6, а.с.10). У звЯзку з укладенням шлюбу чоловік [PERSON] паспорта не міняв. Тому в свідоцтві про народження сина і відповідно у паспорті прізвище вказано «Поврозник». З довідки, виданої 05.05.2010 року №429 Брюховицькою селищною радою вбачається, що заявниця проживала разом з сином по вул.Крутій,5 в смт.Брюховичі (.с.П). .Оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] є доведений повністю, а тому заяву слід задовольнити. Керуючсиь ст. ст. 10, 11, 60, 130, 169, 209, 212, 214-215, 234-235, 256, 259 ЦПК України, суд-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

Позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, пояснила, що відповідач протягом тривалого періоду часу ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини. Зазначила, що за п`ять місяців до розірвання шлюбу, що мало місце в березні 2008 року, відповідач став проживати окремо від них та з того часу не піклується про дитину, не надає матеріальної допомоги та не цікавиться її вихованням, тому є підстави позбавити його батьківських прав. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Представник заінтересованої особи [PERSON] позов [PERSON] підтримала, пояснила, що є достатньо підстав для позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дочки [PERSON], оскільки він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та дає особисту згоду на позбавлення його батьківських прав. Із рішення виконкому Полонської міської ради від 22.04.2010 року вбачається, що вказаний орган вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав щодо його дитини. Довідкою відділу ДВС Полонського районного управління юстиції стверджується, що [PERSON] з березня 2008 року аліменти на утримання дитини не сплачує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позов, слід задовольнити. Відповідно до пунктів 2, 3 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони - ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Встановлено, що відповідач більше 2,5 років не проявляє до дитини щонайменшої батьківської турботи, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, матеріальне забезпечення, що стверджується наведеними вище доказами. За таких обставин, суд знаходить законні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дитини.

Outcome: approved