Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

В квітні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області, третя особа - [PERSON] управління праці та соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманої суми щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, який обґрунтовує наступним чином. Позивач є інвалідом війни 2 групи, відповідно до ст.13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту йому повинна щорічно надаватись одноразова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, але всупереч вимогам вказаного Закону зазначена допомога позивачу у 2009 році до 5 травня виплачувалась в значно меншому розмірі ніж визначено законодавством, а саме в розмірі - 430 грн. 00 коп. Тому вважаючи, що такі дії відповідача є неправомірними, звернувся до суду з зазначеним позовом та просить визнати дії відповідача щодо виплати йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня неправомірними та стягнути з відповідача щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, як інваліду війни 2 групи за 2009 рік в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком в сумі 3 930 грн. 00 коп. В ході розгляду справи судом винесена ухвала про залучення співвідповідача по справі - [PERSON] управління праці та' соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, так як вищевказана грошова допомога до 5 травня в 2009 році позивачу проводилась саме цим управлінням. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив його задовольнити, пояснення надав аналогічні позовній заяві. Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заперечення на позов, в якому позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні, зазначив, що грошова допомога до 5 травня в 2009 році виплачувалась позивачу [PERSON] управлінням праці.та соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації. Представник відповідача- Головного управління праці та соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації в судове засідання не зявився, до суду надав заперечення на позов, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача та розглядати справу без його участі, зазначив, що відповідними статтями законів України про Державний бюджет України на 2001 - 2009 роки розміри щомісячної разової допомоги до дня Перемоги ветеранам війни встановлювались виходячи з обсягу видатків, виділених на цю мету при формуванні показників Державного бюджету на відповідні роки, так як відповідно ст. 95 Конституції України зазначає, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування видатків, а в 2009 році відповідач при виплаті вищевказаної допомоги керувався Законом України «Про державний бюджет на 2009 рік». Таким чином, суд, вислухавши позивача, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач є інвалідом війни другої групи, що підтверджується посвідченням серії Б за № 567203 від 17 листопада 2003 року. Статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічно до 5-го травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога інвалідам війни 2 групи в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. В ході розгляду справи судом встановлено, розмір щорічної допомоги для даної категорії громадян встановлюється законом України «Про державний бюджет» на відповідний рік, а саме для інвалідів війни другої групи в 2009 році - 430 грн. 00 коп, вказані кошти були виплачені позивачу, що останнім не заперечувалось в судовому засіданні. Що стосується позовної вимоги стягнути з відповідача грошову допомогу до 5 травня за 2009 рік, то в даному випадку на період виникнення спірних правовідносин, що є предметом позову, були чинні нормативно- правові акти, що по різному встановлюють розмір щорічної допомоги до 5 травня інвалідам війни, а саме це ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та Закон України «Про державний бюджет на 2009 рік». Відповідно до ст. 95 Конституції України, будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове призначення сприймання цих видатків визначається виключно Законом України Про державний бюджет України на відповідний рік. Згідно з ч.2 ст.4 Бюджетного Кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та Закону «Про Державний бюджет України». Правилами п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2004 року за № 177 «Про забезпечення щорічної разової грошової допомоги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» Міністерство фінансів України і Державне казначейство забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати зазначеної разової грошової допомоги в розмірах, встановлених законом про державний бюджет на відповідний рік і для подальшого перерахунку їх місцевим органам праці та соціального захисту населення. З вищевказаного випливає, що обсяги фінансування не можуть визначатись будь-яким іншим законом, крім закону про Державний бюджет України. Розмір виплат позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік був визначений Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік. Порядок виплати вказаної грошової допомоги в 2009 році визначений Постановами Кабінету Міністрів України від 12.03.2008 року № 183 та від 18.03.2009 року №211. Отже, для вирішення цього спору необхідно визначитися, який з вказаних законів є пріоритетним та підлягає застосуванню. Згідно з ст. 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні. Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмету правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу. Але відповідно ч.З ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні Змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Конституційний суд неодноразово розглядав проблему, повязану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. У рішеннях Конституційного Суду України, зокрема рішення від 06.07.1999 року № 8-рп/99, від 20.03.2002 року № 5-рп/2002,від 17.03.2004 року № 7-рп/2004, від 01.12.2004 року № 20-рп/2004, від 11.102005 року № 8-рп/2005, № 6-рп/2007 від 09 .07.2007 року, N 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визначено, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту і обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається. Тобто наявність права у позивача на одноразову щорічну грошову допомогу до 5 травня є визначальною для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України. Судом встановлено, що в 2009 році [PERSON] управлінням праці та соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації позивачу виплачена одноразова грошова допомога до 5 травня в сумі 430 грн. Таким чином стягненню з відповідача на користь позивача підлягає грошова сума в розмірі 3 930 грн. 00 коп. ( 545 грн. 00 коп. х8 -430 грн.). В частині позовних вимог позивача, щодо визнання протиправною відмову щодо перерахунку одноразової грошової допомоги на оздоровлення, суд вважає необхідно відмовити, оскільки відповідачі є підвідомчими органом вищестоящих органів і підпорядковуються їхнім наказам, що стосується позовних вимог позивача до Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області, то в їх задоволенні необхідно відмовити так як належним відповідачем по даній справі є [PERSON] управління праці та соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, оскільки саме ним виплачувалась позивачу грошова допомога до 5 травня в 2009 році.

Outcome: partial