Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

[PERSON] 18 травня 2010 року звернулася до суду з позовною заявою до Любівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок, розташований по вул. Кірова. 90 в с. Любівка Краснокутського району Харківської області. В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що дане домоволодіння належало її батькові [PERSON]. який помер 16 лютого 2003 року. Разом з ним за вказаною адресою проживала маги позивачки - [PERSON]? яка фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, але до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину не зверталася. 28 серпня 2009 року мати померла. На даний час позивачка виявила намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті батьків, оскільки являється спадкоємицею першої черги. Крім неї, спадкоємицею згідно закону є її сестра [PERSON], яка відмовляються від прийняття спадщини на користь позивачки, про що свідчать її нотаріально завірена заява. Відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно перешкоджає [PERSON] звернутися до нотаріальної контори та отримати свідоцтво про право на спадщину. В звязку з вищевикладеним, позивачка прохала суд визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок та господарські будівлі. У відкритому судовому засіданні представник позивачки за довіреністю підтримав заявлені позовні вимоги та прохав суд їх задовольнити. Представник відповідача у відкрите судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить суд слухати справу у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, повно га всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], [INFO], був зареєстрований та постійно проживав [INFO]. Даний житловий будинок, згідно записів погосподарської книги № 1, особовий рахунок № 65, числиться за ним, про що свідчить довідка виконавчого комітету Любівської сільської ради від 26 січня 2010 року. Як вбачається зі свідоцтва про смерть, серії 1-ВЛ № 3820596, виданого 17 лютого 2003 року Краснокутським відділом реєстрації актів громадянського стану, [PERSON] помер 16 лютого 2003 року в с. Любівка. Заповіт [PERSON] не складався. В судовому засідання також встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина - [PERSON], яка продовжувала проживати у вказаному будинку, підтримувала його в належному стані та користувалася їх спільно нажитим майном. 28 серпня 2009 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії 1-ВЛ № 219650, виданим 1 вересня 2009 року Любівською сільською радою Краснокутського району Харківської області. Заповіт нею також не складався. У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ІДК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця... Таким чином, спадкування майна [PERSON] здійснюється за законом, і, як передбачає ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями являються діти спадкодавця, іобто позивачка, та її сестра - [PERSON], яка відмовляються від своєї частини спадкового майна на корисґь позивачки про що свідчить її заява, оглянута в судовому засіданні. Правовстановлюючі документи на будинок відсутні, що унеможливлює оформлення спадщини через нотаріальну контору та отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки відповідно до розяснення Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Враховуючи виїцевикладене, суд задовольняє вимоги позивачки, оскільки вона надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved