Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-23 00:00:00

10.07.2009 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до З AT „ОТП [PERSON]", яке є правонастуником усіх прав та обов'язків Акціонерного комерційного банку „[PERSON] Україна", в якому просила постановити рішенняпро внесення змін до кредитного договорів №ML-501\\096\\2006 від 21.04.2006 року. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що між нею та АКБ „[PERSON] Україна" був укладений кредитний договір № ML-501\\096\\2006 від 21.04.2006 року, відповідно до якого банк надав позивачу кредит в розмірі 91000 доларів США під 13% річних на споживчі цілі, придбання нерухомого майна. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 27.04.2006 року вартість придбаної квартири на той час становила 574 437 гривень. З метою забезпечення наданого кредиту 27.04.2006 року між сторонами був укладений іпотечний договір, згідно якого [PERSON] надала банку в іпотеку квартиру №13 в будинку №34 по вуп. Жуковського у м. Одесі, що належала їй на прав приватної власності. Посилаючись на зростання курсу долара, невизначеність ціни кредитного продукту, несправедливість укладеного договору та небажання банку вирішити спір мирним шляхом, просила внести зміни у вказаний договір, вказавши у п.2 ч.І договору замість 91 000 доларів США - 459 550 іривень, пункт 4.1.1 доповнити словами „але не більше подвійного розміру облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежів", пункти 1.4.1.5, 1.4.1.5.1, 1.4.1.5.2, 4.1.2, 4.1.3-виключити та зобов'язати відповідача провести перерахунок сплачених коштів та скласти новий графік Підтверджуючи позовні вимоги, представник пояснив, що між [PERSON] та АКБ «[PERSON] Україна» 21.04.2006 року було укладено кредитний договір № ML-501\\096\\2006, відповідно до умов якого позичальникові було надано кредит в розмірі 91000 доларів США. В забезпечення зазначеного договору між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-501\\096\\2006 від 21.04.2006 року, згідно якого останній поручився за виконання [PERSON] зобов'язань по вказаному кредитному договору. ' Крім того 14.11.2006 року між банком та гр. [PERSON] було укладено кредитний договір № CNL-501\\090\\2006, відповідно до умов якого позичальникові було надано кредит у розмірі 45 000 доларів США, в забезпечення якого було також було укладено договір поруки від 14.11.2006 року між банком та [PERSON] Також 17.06.2008 року між банком та [PERSON] було укладено ще один договір № ML- 501X149V2008, відповідно до якого позичальникові було надано кредит в розмірі 49 735 доларів США, в забезпечення зазначеного договору було укладено договір поруки між банком та [PERSON] № SR-501 \\149X2008. Відповідно до укладених кредитних договорів боржник та поручитель зобов'язані своєчасно повернути суму отриманого кредиту, сплатити плату за користування кредитом та виконати інші зобов'язання, які визначені в кредитних договорах, однак своїх обов'язків [PERSON] та [PERSON] не виконують, заборгованість за кредитними договорами та відсотками не погашають, що і стало підставою для звернення до суду. Заперечуючи проти задоволення первісного позову, представник ПАТ „ОТП [PERSON]" просив зустрічний позов задовольнити та стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитними договорами, штрафні санкції та судові витрати. Представник відповідачів за зустрічним позовом у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги не визнала, звернулась до суду з заявою про доповнення позовних вимог, в якій також просила внести зміни в кредині договори № CNL-501\\090\\2006 від 14.11.2006 року та № ML-501M 49V2008 від 17.06.2008 року, замінивши доларові суми гривневим еквівалентом за курсом НБУ на момент надання кредитів. Представник ПАГ „ОТП [PERSON]" проти задоволення доповнених позовних вимог категорично заперечував. Суд, вислухавши пояснення представників сторін по поданим позовам, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити, а вимоги по зустрічному позову необхідно задовольнити, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 21.04.2006 року між [PERSON] та АКБ „[PERSON] Україна" було укладено кредитний договір № ML-501\\096Y2006. відповідно до умов якого позичальникові було надано кредит в розмірі 91000 доларів США (а.с.4). В забезпечення зазначеного договору між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-50Г\\096\\2006/ 21.04.2006 року (а.с.73). Крім того 14.11.2006 року між банком та гр. [PERSON] було укладено кредитний договір № CNL-501\\090\\2006( а.с.62), відповідно до умов якого позичальникові було надано кредит у розмірі 45.000 доларів США, в забезпечення якого було також укладено договір поруки від 14.11.2006 року між банком та [PERSON] № SR-CNL-501\\090\\2006 року (а.с.75). 17.06.2008 року між банком та [PERSON] було укладено ще один договір № ML-501 \\149X2008 (а.с.66) відповідно до якого позичальникові було надано кредит в розмірі 49 735 доларів США, в забезпечення зазначеного договору між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-501XI49X2008 ( а.с.76). Відповідно до укладених кредитних договорів [PERSON] та [PERSON] зобов'язались своєчасно повернути суму отриманого кредиту, сплатити плату за користування кредитом та виконати інші зобов'язання, які визначені в кредитному договорі. [PERSON] в обгрунтування своїх позовних вимог вказує, що при укладанні кредитного договор) покладалась на банк та мала собі на увазі, що курс долару по відношенні до гривні не стане зростати за час дії договору, однак, курс долара різко зріс, що призвело до неможливості своєчасно та у повній мірі виконувати свої обов'язки за договорами. Тому [PERSON] просив внести зміни до кредитного договору № CNL-501X090X2006 від 14.11.2006 року укладеним між ЗАТ «ОТП [PERSON]» та [PERSON] в частині п. 2 Кредитного договори цифри та слова 45 000 доларів США, змінити на цифри і слова 227 250 гривень, в інших частинах договору залишити без змін. Внести зміни в кредитний договір № ML-501X149X2008 від 17.06.2008р. укладеним між ЗАТ «ОТП [PERSON]» та фізичною особою [PERSON] в наступних частинах в частині 1 п.2 кредитного договору цифри і слова 49 735,000 доларів США змінити на цифри і слова 241 428,61 гривень в інших частинах договір залишити без змін, зобов'язати ЗАТ «ОТП [PERSON]» зробити перерахунок сплачених [PERSON] коштів та зробити нові графіки повернення кредиту та процентів за його користування в національній валюті України. Представник позивача по зустрічному позові повністю заперечує проти доводів позивача [PERSON], посилаючись на те, що кредитні договори укладались на добровільних засадах, підписувались сторонами та грошові кошти надавались в доларах США, тому мають бути повернуті в зазначеній договором валюті. Позивач стверджує, що зміст договору визначений на підставі стандартної форми, запропонованої банком. Дійсно, використовує в роботі стандартні тексти договорів, проте банк не позіціонує ці договори як договори приєднання і на вимогу конкретного позичальника зміст договору може бути змінений. Від позичальника [PERSON] при укладенні спірних кредитних договорів заяв чи вимог про внесення змін до запропонованого договору до моменту його укладання не надходило. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до п. 1 ст. 526 ЦК України сторони зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційних курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 625 ч.І ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно о ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ч.І. ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановленому договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до наведених норм банк виконав усі законні вимоги укладених договорів, позивач ж по справі та поручитель за кредитними договорами не належним чином виконують договірні зобов'язання. Відповідно до ліцензії НБУ № 191 від 08.11.2006 року та Дозволу № 191-1 від 08.11.2006 року та додатку до цього дозволу АТ « ОТП [PERSON]» має право на проведення операції у іноземній валюті. У позивача було безумовне право дострокового повернення кредитних коштів без будь яких штрафних санкцій зі сторони банку, але позивач таким правом не скористався. Відповідно до ствердження позивача відносно визнання незаконним п.п. 4.1.2. та 4.1.3. кредитного договору не підлягають задоволенню тому, що підстави їх настання мають різне цивільно-правове підґрунтя , а саме у п.п. 4.1.2 та 4.1.2. передбачена відповідальність за тривале невиконання боржником своїх обов'язків по договору, а п.4.1.1. передбачає відповідальність взагалі за прострочення зобов'язання без обмеження часом . Крім того, суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо визнання недійсним п. 1.4.1.5. з підпунктами, тому що зазначені норми регулюють відповідальність боржника за невиконання обов'язку по страхуванню заставного майна, а не за прострочення виконання основного зобов'язання, тобто не підлягає задоволенню і ця вимога позивача [PERSON] Ст. 7 Закону України „Про [PERSON] України" відносить до функцій НБУ, зокрема, здійснення відповідно до визначених спеціальним законом повноважень валютного регулювання, визначення порядку здійснення операцій в іноземній валюті, організацію і здійснення валютного контролю за банками та іншими фінансовими установами, які отримали ліцензію НБУ на здійснення валютних операцій. Ст. 44 Закону України „Про [PERSON] України" визначає, що НБУ діє як уповноважена державна установа при застосуванні законодавства України про валютне регулювання і валютний контроль. Як уповноважена державна установа з питань валютйого регулювання та валютного контролю, [PERSON] банк України у Листі від 07.12.2009 р. №13-210/7871-22612 "Про правомірність укладання кредитних договорів в іноземній валюті" висловив свою позицію щодо надання кредитів в іноземній валюті банківськими установами в України. В цьому листі НБУ, зокрема, зазначив: «...уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Щодо вимог підпункту "в" пункту 4 статті 5 Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, повідомляємо: на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання/одержання кредитів в іноземній валюті. Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії». Додатково також зазначимо, що згідно ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1. ст. 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, якщо Позивач отримав позику у доларах США, то і повернути її він зобов'язаний також у доларах США, бо повернення грошових коштів в іншій валюті суперечило б визначенню договору позики (кредиту). Відповідно до ч.І. ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Ст.628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.І. ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. П. 2 Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління НБУ №496 від 12.11.2003 р, визначає, що офіційний курс гривні до іноземних валют та банківських металів для вільно конвертованих валют (в тому числі долара США) встановлюється щоденно. Відповідно до 4.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася,та сплати процентів,належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Виходячи з викладеного вище, порядку, умов та обставин укладення Кредитного договору між сторонами, добровільності даного договору з боку Позивача, треба зробити висновок, що його умови відповідають нормам цивільного законодавства України, не суперечать іншим актам цивільного законодавства, а тому кредитний договір має виконуватися сторонами. В обгрунтування своїх вимог Позивач посилається на несправедливість кредитного договору, яка полягає в покладенні на Позивача ризиків знецінення національної валюти. При цьому Позивач залишає поза увагою, що рішення отримати кредит саме у доларах США, а не в національній валюті, ним прийнято за власною ініціативою, кредитний договір про отримання кредиту у доларах США підписаний добровільно, грошові кошти (власне кредит) у доларах США отримані- Позивач, вчиняючи всі ці юридично значимі дії, не міг не усвідомлювати, що курс долару США до національної валюти (гривні) не є стабільним, що він встановлюється згідно чинного законодавства кожного банківського дня, що чинники, які впливають на розмір курсу долару США до гривні, не залежать від волевиявлення банків та окремих фізичних осіб. Попри все це позивач звернувся до банку саме з заявою про отримання кредиту в іноземній валюті, уклав кредитний договір про надання кредиту в іноземній валюті та власне отримав грошові кошти як кредит у доларах США. Відповідач вважає неприпустимим визначення договору несправедливим лише через те, що в момент укладення договору Позивач не проявив достатньо обачливості та розважливості. Наголошуємо ще раз, що саме іноземна валюта як валюта кредитування була обрана Позивачем виключно на власний розсуд, і певно такий вибір Позивач зробив тому, що ставка по кредиту у доларах США є нижчою ніж ставка по кредиту в національній валюті. Позивач свідомо обрав між меншою ставкою по кредиту у доларах США, яка проте супроводжується ризиком нестабільного курсу долару США до гривні, та більшою ставкою по кредиту у гривні, який при цьому не містить для позичальника ризиків коливання валютного курсу. Крім того суд зазначає, що не можна сприймати як нерівноправність сторін договору покладення ризиків знецінення національної валюти на позивача по зустрічному позові. Адже довготривалі валютні операції містять в собі і інший ризик - ризик здешевлення іноземної валюти. Цілком могло бути за час, протягом якого мав діяти кредитний договір, що в наслідок зменшення курсу долару до гривні дана кредитна операція стала би збитковою для банку. Кожна зі сторін оскаржуємого договору приймала на себе ризики зміни конюнктури валютного ринку, проте незалежно від волі сторін обставини склалися таким чином, що несприятливі наслідки настали саме на боці Позивача. Відповідно до кредитної заявки від 27.04.2006 року ( а.с.70) банк перерахував [PERSON] грошові кошти у іноземній валюті у розмірі 91000 доларів США( а.с.70), відповідно до кредитної заявки від 14.11.2006 року банк перерахував [PERSON] 45.000 доларів США( а.с.72), відповідно до кредитної заявки від 17.06.2008 року банк перерахував позивачу грошові кошти у розмірі 49 735, 00 доларів США( а.с.72). Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № МЬ-501\\096\\2006 від 21.04.2006 року (а.с. 89) залишок заборгованості за кредитом складає 80 388,53 доларів США, сума відсотків за користування кредитом 10 972,99 доларів США, сума пені за прострочення виконання зобов'язань 4097,89 доларів США, загальна сума простроченої заборгованості складає 95 459,41 доларів США, що за курсом НБУ на день постановления рішення (100 доларів США=790.98гривень) складає 755 064,84грн. та штраф 75грн., що разом дорівнює 755 139,84грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № СМЬ-501 \\090\\2006 від 14.11.2006 ( а.с.90) станом на 14.09.2009 рік у позивача [PERSON] виникла така заборгованість за кредитом 409 30,40 доларів США, сума відсотків за користування кредитом 6500,17 доларів США, сума пені за прострочення виконання зобов'язань 2411,70 доларів США, тобто загальна сума становить 49 842,27 доларів США, що за курсом НБУ на день постановления рішення (100 доларів США=790,98гривень) складає 394 242,38грн. та штраф 75грн., що дорівнює 394 317,38грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № МЬ-501\\149\\2008 від 17.06.2008 року станом на 14.09.2009 рік у позивача позичальника [PERSON] існує заборгованість за кредитом 49394,36 доларів США, сума відсотків за користування кредитом 6691,86 доларів США, сума пені за прострочення виконання зобов'язання 2005,98 доларів США, сума простроченої заборгованості 58 092,20 доларів США, що за курсом НБУ на день постановления рішення (100 доларів США=790,98гривень) складає 459 497,68грн.та штраф 75грн., що разом складає 459 572, 68грн. Суд, вислухавши сторони, вважає, необхідним в позовних вимогах [PERSON] відмовити у повному обсязі, зустрічні вимоги ПАТ «ОТП [PERSON]» задовольнити в повному обсязі з урахуванням уточнених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved