Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-24 00:00:00

У квітні 2010року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача , посилаючись на те, що 21 грудня 2009року Приморським районним судом м. Маріуполя було ухвалено рішення по справі №2-431/09, яким були задоволені вимоги позивачки, та з [PERSON] на користь [PERSON] була стягнена грошова сума. При ухвалені рішення від 21 грудня 20009року суд не вирішив питання відносно судових витрат, які були понесені позивачкою, тому вона вимушена була звернутись до суду з даними вимогами. В обґрунтування своїх вимог позивачка пояснила, що 21 грудня 2009року рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя були задоволені її позовні вимоги до [PERSON] Оскільки при ухвалені рішення Приморський районний суд м. Маріуполя, та апеляційний суд Донецької області не вирішили питання відносно судових витрат, які були нею понесені на правову допомогу адвоката у розмірі 2000гривень, сплати державного мита у розмірі 43 гривні 60 копійок вона вимушена звернутися до суду з позовом , в порядку ст. 83 та 84 ЦПК України, про стягнення цих витрат з відповідача на її користь. У звязку з тим,що у судді, який ухвалював рішення від 21 грудня 2009року,закінчився строк повноважень, а ст.220 ЦПК України передбачує ,що винесення додаткового рішення можливо лише тим складом суду, який ухвалив основне рішення-позивачка вимушена була звернутися до суду у загальному порядку з позовом про стягнення судових витрат, у звязку з чим понесла доповнені витрати повязані зі сплатою державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у загальній сумі 45гривень 50копійок, які теж просила стягнути з відповідача. Представник відповідача та відповідач у судове засідання не зявились , до суду надали письмову заяву в якій просили розглянути справу без їх участі, позов не визнали. Суд заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, якими вони обґрунтовують свої вимоги та доводи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 21 грудня 2009року Приморським районним судом м. Маріуполя було ухвалено рішення яким було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] При ухвалені рішення суд не вирішив питання про судові витрати, які були понесені [PERSON] у звязку зі зверненням до суду. До суду були надані довідки №49 від 21 листопада 2008року та №168 від 10 листопада 2009року від адвоката [PERSON] ,на загальну суму 2000гривень, яку сплатила позивачка за правову допомогу , з яких : 300гривень- за надання правової консультаціі та складання позовної заяви; 900 гривень за надання правової допомоги та складання процесуальних документів; 800 гривень за участь у судовому процесі у цивільній справі як представника.(а.с. 6-7) Також до суду були надані квитанції про сплату державного мита та витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу на загальну суму 89гривень 10копійок. Відповідно до ст.. 220 ЦПК України та розяснень п.20постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009року додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, який ухвалював рішення в даній справі. В іншому разі особа може звернутися до суду з тими же вимогами на загальних підставах. У судді , який ухвалював рішення від 21 грудня 2009року закінчився строк повноважень, і він не міг ухвалювати додаткове рішення, тому позивачка звернулась до суду на загальних підставах з зазначеним позовом у звязку з чим нею були понесені ще витрати, повязані зі сплатою судового збору та інформаційно - технічне забезпечення судового процесу. Задовольняючи позов частково суд виходив з наступного. Відповідно до ст.. 79 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати на :інформаційно-техничне забезпечення судового процесу, витрати на правову допомогу. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України- стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.. 84 ЦПК України витрати на правову допомогу це витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права. Позивачка понесла витрати повязані з правовою допомогою адвоката у розмірі 1200гривень- це за правову консультацію та складення процесуальних документів. Інші витрати були повязані з представництвом її інтересів у судовому засіданні фахівця в галузі права як не адвоката, а представника. Витрати , які понесла позивачка у розмірі 800гривень за представництво її інтересів у суді не підлягають задоволенню, оскільки не передбачені цивільно-процесуальним кодексом.

Outcome: partial