Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-12 00:00:00

18.05.07 р. [PERSON] та [PERSON] звернулись до Залізничного райсуду м. Львова з заявою, в якій просили суд постановити рішення, яким визнати недійсним договір позики від 06.03.98 року. Ухвалою Залізничного райсуду м. Львова від 16.07.09 р. дану справу було скеровано на розгляд Шевченківського райсуду м. Львова. Ухвалою Шевченківського райсуду м. Львова від 11. 12.09 р. дану справу було обєднано в одне провадження зі справою за позовом [PERSON] від 18.05.07 р. про визнання недійсною розписки від 06.03.98 року, що перебувала в провадженні Франківського райсуду м. Львова. В первинній позовній заяві позивачі покликались на те, що ніколи не позичали коштів у [PERSON], оспорюваного договору не укладали, проте їхні анкетні дані вказані у тексті договору від 06.03.98 р. Просили позов задовольнити. Крім того [PERSON] просила суд постановити рішення, яким визнати недійсною боргову розписку від 19.05.98 р., написану нею на звороті оскаржуваного договору позики від 06.03.98 р. під впливом психологічного насильства з боку відповідачів. Заяву мотивує тим, що первинно [PERSON] та [PERSON] змушували її підписати текст договору позики. Проте оскільки в приміщенні магазину не було [PERSON] та [PERSON] прізвища яких теж зазначені у тексті угоди, відповідачі під тиском змусили її під диктовку написати на звороті договору розписку про те, що ними було позичено 10 тис дол. США у [PERSON] під 100 % річних. Проте жодних коштів у [PERSON] позивачка не позичала. Кошти були отримані у серпні 1997 року і у вересні 1998 року всі отримані у [PERSON] гроші були повернуті в звязку з чим він повернув позивачці оригінал боргових розписок. Просила позов задовольнити, поновивши строк позовної давності, оскільки такий нею було пропущено з поважних причин - в звязку з погіршенням стану здоровя та розглядом інших справ судами м. Львова. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги, покликаючись на викладені в заяві мотиви. Крім того пояснила, що у 1997 році [PERSON] позичив [PERSON] кошти в розмірі 8 тис дол. США під відсотки . Позивачка лише була присутньою при їх домовленості та їй відомо, що частину з вказаної суми була не особисто [PERSON], а його знайомої [PERSON] Оскільки тривалий час [PERSON] коштів не повертала, а згодом взагалі виїхала за межі України, відповідач постійно приходив в магазин, де працювала позивачка та вимагав повернення суми боргу, скандалив, наполягав на дачі нових розписок із зазначенням збільшення суми боргу за рахунок відсотків. 19.05.98р. [PERSON] в черговий раз прийшов виясняти щодо дати повернення коштів із вготовленим текстом договору позики від 06.03.98 р. , де сторонами були зазначені учасники даного процесу. Він вчинив скандал, наполягав на підписанні угоди, хоча жодні кошти при цьому не передавались. Оскільки в магазині на той час не було ні [PERSON] на [PERSON], тому договір не було підписано, а на зворотній стороні оспорюваного договору під тиском відповідач заставив її написати боргову розписку, що вона ніби-то отримала кошти. Вона намагалась дописати уточнюючий текст щодо дійсних обставин даної позики, проте [PERSON] вирвав у неї текст розписки. У серпні-вересні 1998 року вона повернула [PERSON] всі кошти і він повернув їй боргові розписки, що були датовані 1997 роком. Про розписку від 19.05.98 року вона на той час забула , тому не вимагала у нього повернення оригіналу. Вважала, що конфлікт вичерпано. Проте згодом її викликали у Галицький райсуд м. Львова в звязку із розглядом цивільних справ про повернення коштів в користь [PERSON] та [PERSON] Оскільки 06.03.98 р. вона жодного договору не підписувала, кошти їй ніхто не передавав, розписка від 19.05.98 р. стосувалась іншої позики, просила задовольнити позов. [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Додатково пояснила, що в її присутності жодні кошти не передавались як при підписанні боргових розписок 1997 року, так і при підписанні оспорюваної розписки від 19.05.98 р. Зі слів [PERSON] їй відомо, що у серпні-вересні 1998 року нею повернуто всі кошти [PERSON] Свої вимоги підтримує, оскільки вважає що її право порушене, так як у тексті договору позики від 06.03.98 р. зазначено її прізвище, хоча коштів вона не позичала і обовязків по поверненню на себе не брала, договір не підписувала. Представник [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та пояснив, що обставини отримання позики були предметом розгляду Галицького райсуду м. Львова по справах за позовами [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу. Рішення по справах набрали законної сили. Рішення щодо стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] коштів по розписці від 19.05.98 р. виконано, строк позовної давності на предявлення даного позову позивачка пропустила. Оскільки фактично ніхто з учасників договору позики від 06.03.98 р. не підписав його тексту , то такий взагалі не може вважатись угодою. Просив відмовити в задоволенні позову. [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та пояснив, що спір щодо боргової розписки від 19.05.98 р. був предметом розгляду Галицького райсуду м. Львова і рішенням від 18.03.02 р. в користь [PERSON] з [PERSON] стягнуто кошти по договору позики. Дійсно після написання [PERSON] боргової розписки від 19.05.98 р. він повернув їй оригінали тих розписок, які вона давала у 1997 році при отриманні коштів. Проте жодних грошей у серпні-вересні 1998 року йому позивачка не повертала, тому [PERSON] змушена була звернутись до суду з питання повернення боргу. Що стосується оскаржуваного договору, то такий, на думку відповідача, взагалі не можна вважати угодою, оскільки довільний текст був набраний ним особисто і ніхто крім [PERSON] даного договору не підписав, відтак жодних правових наслідків він не має. [PERSON] в судове засідання не зявилась повторно, хоча належним чино повідомлялась судом про час та місце розгляду справи за останньою відомою адресою проживання. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позови не підлягають до задоволення з наступних підстав. Статтею З ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести П обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 19.05.98 р. [PERSON] було дано боргову розписку» відповідно до умов якої у [PERSON] було взято в борг 10 тис. дол. США терміном півроку під 100 % річних, з яких 2 тис. дол. повернуто на момент видачі розписки. Статтею 61 ЦПК України врегульовано, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо встановлено ці обставини. Як вбачається з рішення Галицького райсуду м. Львова від 18 березня 2002 року спір між [PERSON] та [PERSON] по вказаній борговій розписці був предметом розгляду судової інстанції та з [PERSON] стягнуто в користь [PERSON] 47 411 грн. 84 коп. рішення набрало законної сили , на даний час за повідомленням сторін виконано . Відтак вимоги позивачки [PERSON] є безпідставними. Крім того, нею без поважних причин пропущено строк звернення до суду. Не підлягає , на думку суду, задоволенню і вимога в частині визнання угоди недійсною з підстав ст. 203, 207,215,258 ЦК України (в редакції 2004 року). Текст оспорюваного договору датований 06.03.98 р. Відтак на момент укладення такого діяв ЦК України в редакції 1963 року. Статтями 151, 153, 154 ЦК України в редакції 1963 року зазначені умови укладення договорів. Так договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. З наявного в матеріалах справи тексту договору вбачається, що такий сторонами не підписано, сторони не досягали згоди по істотних його умовах, відтак вказаний текст взагалі не є договором, який тягне настання будь-яких правових наслідків. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовів слід відмовити.

Outcome: dismissed