Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] у квітні 2010 року звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання рішення від 29 квітня 2009 року за № 43/1 комісії Пенсійного фонду «Про розгляд питань, пов»язаних з призначенням та виплатою пенсій» недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку як особа, яка постійно проживала або постійно проживає чи постійно працювала та додатково або постійно працює в зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вона станом на 01 січня 1993 року прожила або відпрацювала у цій зоні не менше 3 років. У зв»язку з цим він звернувся із заявою до управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі, однак йому було відмовлено в призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, оскільки станом на 01 січня 1993 року він не проживав і не працював у зоні гарантованого добровльного відселення не менше 3 рокі*^ а в цей період постійно проживав та працював в Тюменській області. Вказує на те, що він дійсно з 06 червня 1984 року по 12 червня 1991 року працював в Тюменській області, однак не постійно, а вахтовим методом: на роботу він вилітав літаком на один місяць і повертався додому, де був зареєстрований, постійно проживав з сім»ю, займався господарством. Вважає, що його право на отримання пенсії із зниженням пенсійного віку у відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» порушено, тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені вимоги. Представник управління Пенсійного Фонду України у Кіцманському районі, заперечуючи проти позову, посилається на те, що згідно довідки Киселівської сільської ради позивач з 26 квітня 1986 року і по даний час постійно проживає в [INFO], яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Однак згідно записів трудової книжки [PERSON] з 06 червня 1984 року по 24 червня 1991 року працював на Новоуренгойському тракторному підприємстві, а відповідно до наданої на їх запит довідки у вказаний вище період позивач постійно працював на території Ямало-Ненецького національного округу Тюменської області, за що йому щомісячно нараховувалась заробітна плата. Станом на 01 січня 1993 року період .постійного проживання [PERSON] у зоні гарантованого добровільного відселення складає 1 рік 6 місяців 19 днів, тому вимоги позивача є безпідставними і задоволенню не підлягають. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій. Судом встановлено, що [PERSON] з 06 червня 1984 року по 12 червня 1991 року постійно проживав та був зареєстрований в [INFO] і є потерпілим від Чорнобильської катастрофи (Категорія 3). Також встановлено, що 12 січня 2009 року позивач звернувся в управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Рішенням відповідача у призначенні вказаної пенсії було відмовлено, так як [PERSON] не прожив на території с. Киселів Кіцманського району станом на 01 січня 1993 року 3 роки, отже, не має права на зниження пенсійного віку на 6 років. Вищенаведені обставини підтверджуються довідками виконкому Киселівської сільської ради Кіцманського району № 4 від 09 січня 2009 року та № 814 від 21 травня 2009 року, виписками з домової книги від 04 червня 2010 року, посвідченням Серії Б № 523592 від 09 грудня 2008 року, рішенням ХХУ сесії сільської ради У скликання № 56/05-09 від 14 липня 2009 року, рішенням комісії «Про розгляд питань, пов»язаних з призначенням та виплатою пенсії відповідно до чинного законодавства України» від 29 кітня 2009 року № 43/1. Згідно записів в трудовій книжці [PERSON] та довідки філії «Тюменбургаз» № 20/2766 від 10 квітня 2009 року [PERSON] з 06 червня 1984 року по 12 червня 1991 року працював трактористом 5 розряду, машиністом бульдозера 6 розряду постійним методом роботи в Новоуренгойському автотранспортному підприємстві ВО «Укрбургаз» в Ямало-Ненецькому окрузі Тюменської області. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] на протязі з 1984 по 1991 p.p. працював в Тюмені вахтовим методом, оскільки їхав на роботу, а через місяць чи два тижні приїжджав і місяць був вдома. Односельці його чекали з роботи, оскільки він постійно привозив їм товари першої необхідності. Також разом вони ходили на весілля, часто зустрічалися з позивачем і всі знали, що він працює вахтовим методом. З показань свідків [PERSON] та [PERSON] видно, що вони та позивач разом працювали в Новоуренгойському автотракторному підприємстві ПО «Укрбургаз» вахтовим методом. Показання свідків узгоджуються з дослідженою в судовому засіданні вимогою Новоуренгойського автотракторного підприємства ПО «Укрбургаз» до начальника Заставнівського РОВД Чернівецької області про видачу пропуска [PERSON], який на той час працював на підприємстві разом з позивачем, з якої видно, що [PERSON] працював на даному підприємстві по вахтовому методу робіт, трудовими книжками [PERSON] та [PERSON], в яких також відсутній запис про вахтовий метод роботи. Крім того, випискою з медичної карти амбулаторного хворого від 24 червня 2009року підтверджується, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в ЛОР-відділенні Кіцманської ЦРЛ в період з 20 січня 1989 року по 31 січня 1989 року. Також з матеріалів справи видно, що в жовтні 1989 року він укладав договір про надання телефонного зв»язку, в 1991 році - навчався на курсах водіїв при Кіцманському ДТСААФ, в січні 1991 року - звертався у відділ РАЦСу про внесення змін в актовий запис про народження, а в лютому 1991 року він отримав у відділі РАЦСу повторне свідоцтво про народження. Вищенаведене підтверджуються випискою Кіцманської ЦРЛ від 24 червня 2009року, договором про надання телефонного зв»язку від 26 березня 1989 року, водійською карткою (свідоцтво № 075677 від 06 вересня 1991 року) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. З огляду на викладене, оцінюючи зібрані та досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що посилання відповідача на те, що станом на 01 січня 1993 року позивач [PERSON] проживав на території гарантованого добровільного відселення менше 3 років, спростовуються вищезазначеними доказами, оскільки, як встановлено судом, позивач із сімєю в період з 06 червня 1984 року по 12 червня 1991 року постійно проживав в [INFO] та тимчасово, на період роботи, виїжджав на роботу в Тюменську область, де працював вахтовим методом на Новоуренгойському автотранспортному підприємстві ВО «Укрбургаз». Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, рішення комісії Пенсійного фонду «Про розгляд питань, пов»язаних з призначенням та виплатою пенсій» від 29 квітня 2009 року за № 43/1 слід визнати незаконним та зобов»язати управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі призначити [PERSON] пенсію у відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». На підставі викладеного, ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чернобильської катастрофи, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 212, 214-215 ЦПК України суд,-

Outcome: approved