Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

[PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] 14 квітня 2008 року звернулася до суду з позовом до відповідачів КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради та УЖГ Дніпропетровської міської ради про скасування розпорядження органу приватизації, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації. Позивач в своєму позові, а його представник в судовому засіданні посилалися на те, що вони є мешканцями квартири [ADDRESS], мешкають там давно і мають право на приватизацію займаного житла. Але в 2007 році позивача з дитиною незаконно за рішення суду виписали, приватизували квартиру на [PERSON] і намагалися її реалізувати. Незаконне рішення скасовано, але залишилася незаконна приватизацію вказаного житла, що позбавляє позивача з дочкою реалізувати своє право на безоплатну приватизацію спірної квартири. Вважають вказану приватизацію незаконною через порушення закону та їх прав, в добровільному порядку це питання не вирішене, просили скасувати розпорядження органу приватизації № 1/41 08 від 18 лютого 2008 року за реєстровим № 41 ж 08, виданого УЖГ Дніпропетровської міської ради, визнати недійсним свідоцтво про право власності на імя [PERSON] на вказану квартиру [ADDRESS] від 18 лютого 2008 року та скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за реєстраційним № 22258608 на це житло від 25 лютого 2008 року, задовольнивши позов у повному обсязі. Представники відповідачів КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР та УЖГ Дніпропетровської міської ради в судовому засіданні не заперечували проти позову, підтримали пояснення представника позивача, просили рішення винести по закону за наявними матеріалами справи на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності вказаної третьої особи згідно вимог ст. 169 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, думку прокурора, що підтримав позов, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з чоловіком [PERSON] і неповнолітньою дочкою [PERSON] мешкали в квартирі [ADDRESS]. В березні 2008 року від знайомих позивач дізналася, що вказану квартиру [ADDRESS] приватизовано одноособово її чоловіком [PERSON], а її з неповнолітньою донькою за заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2007 року визнали втратившими право користування квартирою за вказаною адресою та зняли з реєстраційного обліку. До суду її ніхто не викликав, про дату розгляду справи в суді вона не знала, в місті на той час не знаходилася. По приїзду до місця свого помешкання позивач побачила нові броньовані двері в їх квартирі, а чоловік (довгий час зловживає вживанням алкоголю) зачинений вдома під наглядом якихось невідомих осіб. Від працівників КЖЕПу стало відомо, що [PERSON], знаходячись у приміщенні швидкої допомоги, 05 жовтня 2007 року видав довіреність громадянину [PERSON] та громадянину [PERSON] на право приватизації та подальшого продажу спірної квартири без відому позивачки та їх неповнолітньої доньки. На сьогоднішній день вказана квартира приватизована та подана заява до КП ДМБТІ Дніпропетровської обласної ради про видачу витягу на продаж. 10 квітня 2008 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було скасоване заочне рішення суду від 27 грудня 2007 року у цивільній справі за позовом [PERSON] Харіса Хайдаровича до [PERSON], треті особи комунальне житлово-експлуатаційне підприємство № 6, відділ громадянства, реєстрації та міграції фізичних осіб Жовтневого РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Таким чином, зараз розпорядження органу приватизації № 1/41 08 від 18 лютого 2008 року є таким, що порушує права позивача, не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню. Судом було встановлено і доведено, що [PERSON] під час приватизації житла хворів, не розумів значення своїх дій і не міг керувати своїми діями. Приватизація квартири [ADDRESS] була здійснена лише на чоловіка позивачки [PERSON], так як він, ввівши суд в оману, отримав рішення Жовтневого суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2007 року, яким визнав позивач та їх неповнолітню доньку такими, що втратили право користування житловим приміщення. На підставі вказаного рішення позивача з донькою було виписано та знято з реєстрації в квартирі [ADDRESS]. Після чого [PERSON] подав документи на приватизацію вказаної квартири, яка і була ним приватизована згідно розпорядження органу приватизації № 1/41 08 за реєстровим № 41 ж.08 від 18 лютого 2008 року. На підставі вказаного розпорядження він отримав свідоцтво про право власності на житло від 18 лютого 2008 року на спірну квартиру. Зареєстроване право власності у КП ДМБТІ ДОР було 25 лютого 2008 року. У вiдповiдностi до вимог ст. 328 ЦК України право власностi набувається на пiдставах, що не забороненi законом, зокрема iз правочинiв. Право власностi вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає із закону або незаконнiсть набуття права власностi не встановлена судом. Згiдно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр. Згiдно ст. 61 ЦПК України обставини, визнанi сторонами та iншими особами, якi беруть участь у справi, не пiдлягають доказуванню. Обставини, визнанi судом загальновiдомими, не потребують доказування. Обставини, встановленi судовим рiшення у цивiльнiй, господарськiй або адмiнiстративнiй справi, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді iнших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено цi обставини. Вирок у кримiнальнiй справi, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адмiнiстративне правопорушення обов'язковi для суду, що розглядає справу про цивiльно-правовi наслiдки дiй особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненi вони цiєю особою. Рішеннями суду вже встановлена незаконність приватизації спірної квартири, але залишилися чинними розпорядження органу приватизації та реєстрація права власності на підставі цієї незаконної приватизації. Вiдповiдно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-якi домовленості i зобовязання стосовно третіх осіб по приватизаційним діям спірного житла відносно нього та дочки по приватизації майна, предмета спору, а третя особа і сторона відповідачів цього не довели. Твердження третьої особи про наявнiсть будь-яких iнших зобов'язань стосовно позовних вимог - є припущенням. Не може суд прийняти до уваги не визнання позову представниками відповідачів та третьою особою, оскільки вони спростовуються вищенаведеним та ні чим обєктивно не підтверджується. При таких обставинах суд вважає можливим скасувати розпорядження органу приватизації № 1/41 08 від 18 лютого 2008 року за реєстровим № 41 ж 08, виданого управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради, визнати недійсним свідоцтво про право власності на імя [PERSON] на квартиру [ADDRESS] від 18 лютого 2008 року, виданого управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради та скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за реєстраційним № 22258608 на квартиру [ADDRESS] від 25 лютого 2008 року. Таким чином позовні вимоги про скасування розпорядження органу приватизації, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved