Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії з січня 2004 року по теперішній час. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є інвалідом І групи, віднесений до 1-ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і отримує відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон) держану пенсію. Статтею 54 Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії для нього не може бути нижчим 10 мінімальних пенсій за віком, а ст. 50 цього Закону передбачена додаткова пенсія в розмірі 100 % від мінімальної пенсії за віком. Позивач вважає, що відповідач невірно нараховує і виплачує пенсію та просить зобовязати його призначити та виплатити йому пенсію в розмірі не менше 10 мінімальних пенсій за віком та додатковими 100 % мінімальної пенсії за віком. Надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач до суду не зявивсь, надав заперечення на позов в якому просить відмовити у задоволені позовних вимог та розглядати справу за відсутності свого представника. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, є інвалідом І групи, що підтверджується наданими копією посвідчення, довідкою МСЕК. В травні 2010 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова з заявою про перерахунок пенсії відповідно до вимог Закону та в тому ж місяці отримав відповідь, що підстави для перерахунку пенсії відсутні, пенсія виплачується у розмірі відповідно до діючого законодавства. Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком. Окрім того, ст. 50 Закону передбачено, що особам, віднесеним до 1-ої категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі: інвалідам I групи - 100 % мінімальної пенсії за віком. Також Законом передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 28 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» до ст.ст. 50, 54 Закону внесені зміни, а саме у статтю ст. 50 наступного змісту: «Особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам 1 групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 30% прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність». Частини 3 і 4 ст. 54 замінено текстом: «У всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема: для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році по 1 групі інвалідності 220% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами». Відповідно до зазначених норм Закону України «Про держаний бюджет України на 2008 рік» починаючи з 01.01.2008 відповідач нараховував та сплачував пенсію. Рішенням КСУ №10-рп/2008 від 22.05.2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України положення п. 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», тобто фактично поновлена дія ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, що діяла до прийняття Закону України «Про держаний бюджет України на 2008 рік». Також встановлено, що це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Таким чином, при призначенні позивачу пенсії по інвалідності та додаткової пенсії відповідач починаючи з 22.05.2008 повинен був керуватись нормами ст.ст. 50, 54 Закону, якими встановлений розмір зазначених пенсій, а не постановами Кабінету Міністрів України, які не можуть суперечить Закону, встановлювати іншій, ніж передбачено законом розмір пенсій, а лише регламентують порядок обчислення пенсій. Розрахунок пенсії та додаткової пенсії повинен проводитись виходячи з мінімальної пенсії за віком, розмір якої фактично визначений у ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Посилання відповідача та третьої особи на те, що зазначений у цій статті мінімальний розмір пенсії за віком застосовується лише для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом не є вірним, так як чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком. Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку, що позов повинен бути задоволений. На підставі викладеного,

Outcome: approved