Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна. Позивач [PERSON], обгрунтовуючи свої вимоги, в судовому засіданні пояснила, що 4 серпня 1979 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], та [PERSON]. Діти повнолітні. За час шлюбу вона разом з відповідачем придбали двокімнатну квартиру у будинку №96 по вулиці Червоноармійській у місті Кодимі, Одеської області загальною площею 50,3 кв.м.. Кімнати мають площу 10,8 кв.м і 16,8 кв.м. Кухня має площу 8,4 кв.м. Власниками квартири в рівних долях є вона, син [PERSON] і відповідач. Крім зазначеної нерухомості вона, спільно з відповідачем та дітьми побудували магазин господарчих товарів, який розташований у місті Кодимі, Одеської області по вулиці Червоноармійській,24 загальною площею 135,4 кв.м.. 14 серпня 2007 року рішенням Кодимського районного суду Одеської області шлюб між нею та відповідачем розірвано. Добровільно поділити зазначене майно відповідач відмовляється і взагалі не хоче вести розмову про поділ майна. Ні квартира ні магазин не може бути поділеним в натурі, а тому вона вважає, що з урахуванням цієї обставини, а також неможливості спільного проживання в спірній квартирі вирішення спору може бути таким. Вона та діти сплачує відповідачеві грошову компенсацію вартості його частки у спільному майні, а відповідач в свою чергу позбавляється права власності на ці частки, а саме на 1/3 частину квартири [ADDRESS] та на ? частину магазину господарчих товарів по вулиці Червоноармійській,24 у місті Кодимі. Під час розгляду справи по суті, позивачка [PERSON] заявила додаткові вимоги про поділ спільного майна подружжя, а саме мікроавтобуса марки «Форд-Транзит», 1987 року випуску, номерний знак [NUMBER] вартістю 30000 грн., а також автомобільного причепа марки ПГА-2, 2006 року випуску номерний знак [NUMBER] вартістю 5000 грн. Зазначене майно позивачка пропонує поділити таким чином: транспортні засоби залишити у власності відповідача, зобов»язавши того компенсувати їй половину вартості цього майна. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є співвласником квартири [ADDRESS]. Йому належить 1/3 частина зазначеної квартири. Підтримуючи вимоги позивачки [PERSON], наполягає на тому щоб квартира залишилася у власності його та матері, а вартість частки, що належить батькові тому компенсувати. Таким чином пропонує вчинити і з магазином господарчих товарів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позицію позивачів [PERSON] і [PERSON], та заявив додаткові вимоги про стягнення з відповідача вартості меблів, що належать йому і якими користується відповідач, а саме: кухнею «Астра» вартістю 1280 грн., шкафом-купе вартістю 1350 грн., комодом вартістю 550 грн. та ліжком двоспальним вартістю 1300 грн.. Відповідач в судовому засіданні заперечував по суті позову, але, в той же час не пояснив чому він не визнає вимог позивачки, та не запропонував інших варіантів поділу спільного майна, крім тих, що запропоновані [PERSON]. Представник відповідача (на підставі ордеру) в судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя щодо відмови від якого-небудь поділу майна. Згідно рішенню Кодимського районного суду Одеської області від 14 серпня 2007 року (справа №2-39/07) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно рішенню апеляційного суду Одеської області від 23 жовтня 2008 року магазин по торгівлі господарськими товарами в місті Кодимі, Одеської області по вулиці Червоноармійській,24 на земельній ділянці площею 376 кв.м визнано об»єктом спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА №148256 власниками квартири [ADDRESS] на праві спільної сумісної є [PERSON] 1/3 частина, [PERSON] 1/3 частина і [PERSON] 1/3 частина. Згідно висновку №71-08 судової будівельно-технічної експертизи виділити в натурі ? частину окремо кожному співвласнику із збереженням цільового призначення будівлі магазину літ.»А» по вулиці Червоноармійській, 24 в місті Кодимі технічно неможливо. Провести розподіл квартири [ADDRESS] на три частки у відповідності з долями у праві спільної часткової власності про наявності двох житлових кімнат технічно неможливо. Згідно висновку №71-08 додаткової судової будівельно-технічної експертизи вартість квартири №34 загальною площею 50,3 кв.м у будинку №96 по вулиці Червоноармійській у місті Кодимі станом на 22 червня 2009 року складає 68454 грн., а вартість приміщення магазину загальною площею 135,4 кв.м, по вулиці Червоноармійській,24 у місті Кодимі - 135400 грн.. Згідно товарного чеку №45 від 15 березня 2009 року СПД [PERSON] вартість меблів становить: кухня «Астра» - 1280 грн., шкафа-купе 1350 грн., комода 550 грн., ліжко двоспальне 1300 грн.. Згідно довідки реєстраційно-екзаменаційного відділення №11 при ВДАІ Котовського МРВ ГУМВС України в Одеській області за [PERSON] зареєстровано причеп марки ПГА-2 до легкового автомобіля шасі №000396, номерний знак [NUMBER] та легковий автомобіль марки «Форд-Трназит», 1987 року випуску, номерний знак [NUMBER]. Вислухавши вимоги позивачів, заперечення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. У силу положень ст.ст. 21,24,41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 Цивільного Кодексу з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласників при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об»єктом права спільної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. Неподільні речі (якими відповідно до ч.2 ст.183 ЦК України є речі, які не можна поділити без втрати її цільового призначення) присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 жовтня 2008 року магазин по торгівлі господарськими товарами в місті Кодимі, Одеської області по вулиці Червоноармійській,24 на земельній ділянці площею 376 кв.м визнано об»єктом спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Судом установлено, що [PERSON] і [PERSON] за час шлюбу спільно нажите майно: квартира [ADDRESS]; магазин господарчих товарів загальною площею 135,4 кв.м, який розташований у тому ж місті за адресою вулиця Червоноармійська,24; автомобіль марки «Форд-Транзит», 1987 року випуску, вартістю 30000 грн., номерний знак [NUMBER]; причеп до легкового автомобіля марки ПГА-2, 2006 року випуску, номерний знак [NUMBER] вартістю 5000 грн. Співвласником квартири та магазину є син [PERSON] і [PERSON] [PERSON]. Співвласником магазину також являється інший син [PERSON] і [PERSON] [PERSON]. Крім того, встановлено, що відповідач заволодів меблями, що належать позивачеві [PERSON]. Згоди про поділ зазначеного майна між сторонами не досягнуто. Згідно ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинена за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим. Як зазначено у висновках судової будівельно-технічної експертизи квартира [ADDRESS] і магазин по торгівлі господарськими товарами по вулиці Червоноармійській,24 у місті Кодимі є неподільними. Згідно пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Виходячи із цільового призначення автомобіль марки «Форд-Транзит» і причеп до легкового автомобіля теж є неподільними речами. Судом установлено також, що сторони живуть окремо і спільно володіти і користуватися майном не можуть. Приймаючи рішення про задоволення позову суд виходив з того, що майно (квартира і магазин) є неподільним, сторони спільно володіти і користуватися майном не можуть, припинення права власності відповідача на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, позивачі на момент пред»явлення позову користуються магазином, пропонують компенсувати відповідачеві вартість його частки, що є прийнятним у відносинах, що склалися між ними. Стосовно поділу квартири [ADDRESS], то суд вважає за можливе задовольнити позов з тих підстав, що відповідач фактично створив нову сім»ю, спільне проживання в одній квартирі з позивачами є неприйнятним. Також відповідає становищу, що склалося у відносинах між сторонами і вимоги позивачів щодо поділу автомобіля «Форд-Транзит» та автомобільного причепу. Вимоги позивача [PERSON] про стягнення з [PERSON] вартості меблів є також обґрунтованими, оскільки в судовому засіданні з»ясовано, що відповідач довгий час користується ними, не повертає позивачеві. На підставі ст.ст. 21,24,41 Конституції України, ст.ст. 365, 358 ЦК України, ст.ст.71 СК України,

Outcome: approved