Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

22 березня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд зобов»язати УПСЗН Балаклійської РДА забезпечити перерахунок та виплату належної позивачу щорічної разової грошової допомоги за 2007-2009 роки з законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком на день фактичного виконання виплат. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є учасником бойових дій в Афганістані. Згідно ст. 13 ч. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання щорічної разової грошової допомоги в розмірі п»яти мінімальних пенсій за віком. Разом з тим, у 2007, 2008 та 2009 роках він отримав зазначені допомоги не в повному обсязі, а саме в 2007 році 280 грн., 2008 році -310 грн., а в 2009 році 340 грн. разової грошової допомоги. В судове засідання [PERSON] не з»явився, але до його початку надав заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності. УПСЗН Балаклійської РДА не направило свого представника для участі в судовому засіданні, але через канцелярію до суду надійшла заява, в якій відповідач просив розглянути справу без участі представника. В своїх письмових запереченнях УПСЗН просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову з посиланням на те, що дійсно управління проводить нарахування та виплату позивачу щорічної разової допомоги як учаснику бойових дій; вважають, що їх дії при виплаті вказаних видів допомоги є цілком законними, оскільки вони проводили нарахування та виплату допомоги в межах бюджетних асигнувань на ці цілі, передбачених Законом України «Про Державний бюджет» на відповідний рік та Постановою Кабінету Міністрів України № 211 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», якою встановлюється виплата вказаної допомоги в 2009 році, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якими було визначено розміри вказаних виплат та порядок їх проведення. Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду було встановлено, що [PERSON] має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії АБ № 421849 від 25 грудня 1996 року. Учасникам бойових дій, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року щороку до 5 травня виплачується грошова допомога в розмірі п»яти мінімальних пенсій за віком. Що стосується вимоги позивача стосовно нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги за 2007-2008 роки, то вона не підлягає задоволенню з наступних підстав Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2007 року та у квітні 2008 року, до 5 травня, позивачу була виплачена щорічна разова грошова допомога в розмірах, встановлених ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту , з урахуванням змін, які вносились Законами України «Про Державний бюджет України на 2007 2008 р.р. Згідно з частиною другою ст. 19 Конституції України, - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Конституцією України передбачено (ч. 2 ст. 95), що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу України, - будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, які встановлюються законом про державний бюджет України. Дію ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту зупинено на 2007 рік в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги учасникам війни, згідно із п. 13 ст. 71 Закону України Про державний бюджет на 2007 рік від 19.12.2006 р. N 489-V. Зупинення ст. 12 даного закону на 2007 рік, передбачене п. 13 ст. 71 Закону України від 19.12.2006 р. N 489-V, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. N 6-рп/2007. Редакцію ч.5 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту змінено Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік» в частині порядку визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги інвалідам війни. Такі зміни даного закону на 2008 рік, передбачене положенням п. 20, розділу другого Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008. Частинами 2 та 3 ст. 152 Конституції України визначено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку. Виплата щорічної разової грошової допомоги позивачу проведена до 5 травня 2007, 2008 р.р., положення статей 44 і 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та положення п. 20, розділу другого Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» втратили чинність з дня ухвалення рішень Конституційним Судом, тобто після проведення виплат. Кошти виплачені до рішення Конституційного суду, є такими що виплачені в розмірі встановленому законом на момент виплати. Згідно зі статтею 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні. Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі, залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу. Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року N 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. За змістом ч. 3 ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України. Отже, суд вважає, що за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше. До того ж вказані виплати здійснюються щороку та мають разовий характер, право особи на їх отримання та обов»язок органів соціального захисту населення здійснити такі виплати припиняються з моменту виплати певних сум, розмір яких визначається на час їх здійснення. [PERSON] вказаним правом вже скористався. Що стосується вимоги позивача стосовно виплати щорічної разової грошової допомоги за 2009 рік, то вона підлягає задоволенню з наступних підстав. Вищевказана допомога була отримана позивачем в квітні 2009 року в розмірі 340 грн. Частиною п»ятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» станом на день фактичної виплати допомоги встановлений розмір щорічної разової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій становить п»ять мінімальних пенсій за віком. (498 грн. х 5 340 грн. = 2150 грн.) Відповідно до статті 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів. Законом України N 968-IV від 19.06.2003р. наведений Закон було доповнено статтею 17-1, якою встановлено, що виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення. На виконання ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Постановою КМУ № 211 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» від 18.03.09р. передбачено розмір разової грошової допомоги учасникам бойових дій 340 грн. Зазначена постанова з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги особам, про які ідеться у ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановила розмір виплат з посиланням на ЗУ «Про Державний бюджет України на 2009 рік». Статтею 71 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надане право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Частина п»ята статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлює розмір щорічної допомоги в розмірі, який визначається з урахуванням мінімальної пенсії. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до ч.4 ст. 9 ЦПК України у разі невідповідності нормативно-правового акта закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Таким чином застосуванню підлягає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як нормативно-правовий акт, який має вищу юридичну силу порівняно з Постановою КМУ № 211 від 18.03.09р. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Таким чином суд вважає за необхідне застосувати розмір мінімальної пенсії встановлений законом (498 грн.), а не постановою КМУ «Про підвищення рівня забезпечення громадян» № 654 від 16.07.08р.(544 грн.) Відповідно до ст. 4 Закону України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно з ч.2 ст. ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному чи іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Суд визнає безпідставним посилання відповідача на те, що розпорядники бюджетних коштів проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених затвердженими кошторисами. Суд звертає увагу на те, що реалізація особою права, що пов ' язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. На підставі викладеного,

Outcome: partial