Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-25 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь вартість наданих послуг з ремонту автомобіля Daewoо Lanos, державний номер [NUMBER], в розмірі 9534,42 грн. та вартість наданих послуг із зберігання вказаного автомобіля в розмірі 12800 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.12.2007 р. відповідач звернувся до позивача для здійснення ремонту вказаного автомобіля. Позивач в той же день надав відповідачеві рахунок-фактуру для подання в СК "Оранта". Після з'ясування стосунків із страховою компанією, 22.02.2008 р. відповідач прийняв рішення про початок ремонтних робіт автомобіля на станції технічного обслуговування ТОВ "Автокредит". Позивач відремонтував автомобіль, про що 05.03.2008 року було складено попередній акт виконаних робіт. Загальна вартість наданих послуг з ремонту і використаних запасних частин склала 9534,42 гривень. Починаючи з березня 2008 року, ТОВ "Автокредит" неодноразово зверталось до відповідача з вимогою оплатити вартість послуг, але до цього часу відповідач не здійснив жодної оплати і намагався забрати автомобіль без проведення розрахунків. У зв»язку з такими діями відповідача позивач змушений був здійснити притримання автомобіля. Оскільки автомобіль відповідача знаходився на території ТОВ "Автокредит", позивач вимушений був його зберігати. Вартість послуг із зберігання автомобіля за період з 24.12.2007 р. по 09.10.2008 р. становить 12800 гривень. Відповідач та його представники [PERSON] і [PERSON] проти задоволення позову заперечують, посилаючись на те, що між сторонами не існувало договірних відносин, оскільки не було погоджено обсяг, вартість і строки виконання ремонтних робіт. Позивачем жодного разу не було підготовлено та не було погоджено із відповідачем наряд - замовлення щодо обсягів та вартості відновлювального ремонту. Відповідач не дозволяв позивачеві розпочинати будь - які ремонтні роботи. Позивач на свій розсуд частково і неякісно виконав ремонт автомобіля та безпідставно вимагає його оплатити. На пропозицію відповідача провести експертизу виконаних робіт і лише після цього вирішити питання про їх оплату позивач не погоджується, не допускає відповідача та його представника до огляду автомобіля. Сплатити кошти за зберігання автомобіля відповідач відмовляється, посилаючись на те, що він не укладав з позивачем ніяких угод про зберігання належного йому автомобіля, його не було ознайомлено з умовами і тарифами на зберігання. Окрім цього, позивач не має умов і необхідних дозволів для здійснення підприємницької діяльності по зберіганню автомобілів. Представник відповідача [PERSON] подав зустрічний позов, підтриманий відповідачем, в якому просить стягнути з ТОВ "Автокредит" на користь [PERSON] 10000 грн. моральної шкоди та 10000 грн. матеріальної шкоди. Заподіяну відповідачеві моральну шкоду обґрунтовує душевними стражданнями, яких він зазнав у зв"язку з протиправним утриманням транспортного засобу позивачем, порушенням нормальних життєвих зв"язків через відсутність транспорту, непорозуміннями в сім»ї з приводу автомобіля. Матеріальну шкоду обґрунтовує витратами позивача на оплату послуг фахівця в галузі права за надання правової допомогу при вирішенні спорів в судах, які тривають вже більше двох років. З письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено таке. 28.09.2007 року належний відповідачеві [PERSON] автомобіль Daewoо Lanos, державний номер [NUMBER]., 2007 року випуску, яким керував [PERSON], потрапив в дорожньо-транспортну пригоду і отримав механічні пошкодження. Оскільки вказаний автомобіль був застрахований на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу від 16.07.2007 р., відповідач 19.11.2007 р. одержав страхове відшкодування від НАСК «Оранта» на суму 10764,33 грн. Вказані обставини підтверджуються Договором добровільного страхування транспортного засобу від 16.07.2007 р. № 2, звітом про кошти на страхові виплати, видатковим касовим ордером № 313 від 19.11.2007 р. 24.12.2007 р. відповідач звернувся до позивача з приводу ремонту автомобіля та залишив його на території позивача. Будь-яких документів, які б підтверджували прийом-передачу транспортного засобу сторони не складали. Вказані обставини сторонами визнаються і відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. З копії Свідоцтва про державну реєстрацію серії АОО № 065124 від 04.11.1999 р., копії Статуту , довідки про включення до ЕДРПОУ № 4242/02 від 26.02.2002 р. , сертифікату від 06.02.2004 р. вбачається, що позивач є юридичною особою, яка має право займатися автомобільним господарством і є дилером та має усі права на надання послуг на території України по реалізації та обслуговуванню автомобілів виробництва ЗАТ «ЗАЗ», а також по реалізації запасних частин до них. 24.12.2007 р. позивач надав відповідачеві рахунок-фактуру № СФ-0200574, в якій визначив обсяг і вартість робіт, що підлягають виконанню на загальну суму 18998,79 грн. 05.03.2008 р. позивач склав попередній акт виконаних робіт на загальну суму 9534,42 грн., з яких 4826,80 грн. вартість запасних частин і матеріалів, а решта вартість наданих послуг. В акті вказана дата постановки автомобіля 22.02.2008 р. 10.07.2008 р. позивач склав рахунок-фактуру № СФ-0200687 та акт виконаних робіт АВР-02416 на зазначену в попередньому рахунку суму. Як пояснив в суді представник позивача [PERSON], станом на 10.07.2008 р. вказані в акті роботи були виконані. 19.08.2008 р. позивач надіслав відповідачеві вимогу до 01.09.2008 р. провести оплату виконаних робіт на вказану в акті суму та сплатити вартість послуг за зберігання автомобіля впродовж 188 днів на суму 1880 грн. Вказані обставини підтверджуються копіями листа № 19/08/01 та рахунку-фактури № СФ-0200678 від 27.06.2008 р. 13.10.2008 р. позивач надіслав відповідачеві повідомлення про притримання автомобіля згідно ст. 594 ЦК України, рахунок-фактуру № СФ-0200713 від 09.10.2008 р. на оплату вартості зберігання автомобіля протягом 91 дня, та одночасно повідомив про збільшення вартості послуг за зберігання . В наданій суду довідці від 18.05.2010 р. № 18/05 позивач підтвердив вказану в позовній заяві та доданих до неї доказах суму боргу відповідача та повідомив, що ця операція відображена в бухгалтерському та податковому обліку, не надавши інших підтверджень зазначених обставин. Будь-яких доказів, які б свідчили про згоду відповідача на виконання вказаних в акті і рахунку-фактурі робіт позивач не надав. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються параграфами 1 та 2 глави 61 ЦК України, Законами України « Про автомобільний транспорт», "Про захист прав споживачів" та Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів ( далі Правила) , затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 11.11.2002 року № 792. Відповідно до ст.865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов"язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов"язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно зі ст. 866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним в належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору та його умов. Відповідно до ст. 868 ЦК України та п.п.3, 54 Правил, підрядник (виконавець) зобов"язаний до укладення договору надати замовникові необхідну та достовірну інформацію про запропоновані роботи, їх види та особливості, про ціну та форми оплати. Послуги з технічного обслуговування і ремонту ДТЗ чи його складових частин, відповідно до п.8 Правил, надаються Замовникові за письмовим договором чи за усною угодою відповідно до статті 43 Цивільного кодексу Української РСР ( угоди, що виконуються під час їх укладення). Згідно з п.9 Правил , договір повинен мати істотні умови відповідно до статті 25 Закону України "Про автомобільний транспорт". У разі надання послуг у присутності Замовника, коли немає потреби залишати ДТЗ (його складові) на відповідальне збереження у Виконавця чи замінювати складові частини ДТЗ, послуги оформлюються рахунком-фактурою і нарядом-замовленням. Договори між Замовником і Виконавцем реєструються в журналі реєстрації. Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про автомобільний транспорт» договір про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу укладають відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо). Істотними умовами договору про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу є: найменування та місце розташування сторін за цим договором; перелік робіт з технічного обслуговування чи ремонту та термін їх виконання; вартість робіт та порядок розрахунків; перелік складових частин (матеріалів), використаних виконавцем, а також наданих замовником виконавцю для виконання робіт із технічного обслуговування або ремонту транспортного засобу; перелік документів, який надається замовнику для підтвердження виконання технічного обслуговування чи ремонту, та гарантійні зобов'язання виконавця щодо проведених робіт. Виконавець за договором про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу під час його укладання чи виконання не може нав'язувати замовнику за цим договором додаткові оплачувані послуги. Послуги, які надаються у присутності Замовника без надання Виконавцем гарантійних зобов'язань (підкачування пневматичних шин, роботи щозмінного технічного обслуговування, діагностичні роботи без втручання у конструкцію ДТЗ тощо), відповідно до п. 10 Правил, можуть оформлятися лише видачею платіжного документа, що засвідчує оплату робіт. В пункті 22 Правил зазначено, що виконавець оформляє кошторис витрат на виконання робіт (надання послуг), який підписується сторонами і стає невід'ємною частиною договору. Згідно з вимогами п.23 Правил, після надання послуг і прийняття виконаних робіт з урахуванням їхньої відповідності встановленим вимогам Замовник повністю оплачує роботи за умовами договору. В п.26 Правил встановлено, що розрахунковими документами, які засвідчують надання послуги, є: - акт передання-прийняття ДТЗ (його складових) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; - наряд-замовлеиня, підписаний, з одного боку, контролером якості Виконавця, що засвідчує повноту виконання, оплату, якість надання послуг і гарантійні зобов 'язания (підпис повинен бути завірений печаткою), а з другого боку підписаний Замовником; - квитанція про оплату робіт; - рахунок-фактура ; - податкова накладна (для юридичних осіб). Відповідно до положень п. 56 Правил, замовник зобов'язаний: своєчасно оплачувати надані за умовами договору послуги і приймати ДТЗ та їхні складові частини після надання послуг; у разі неотримання без поважних причин ДТЗ (їхніх складових) у визначений договором термін відшкодовувати Виконавцю вартість їх збереження згідно з умовами договору; у разі розірвання договору за власною ініціативою оплатити Виконавцю вартість фактично виконаних послуг. Відповідальне збереження визначене в Правилах як комплекс організаційних і технічних заходів Виконавця, які гарантують зберігання майна власника транспортного засобу в повній відповідності з вимогами експлуатаційної чи нормативної документації протягом строку, що встановлюється в оформленому письмово договорі із Замовником. На підставі встановлених обставин справи та аналізу норм чинного законодавства суд дійшов до переконання, що між сторонами не було укладено договір про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу , оскільки не було узгоджено його істотні умови, передбачені ст. 25 ЗУ «Про дорожній рух» (перелік робіт з ремонту, термін їх виконання, вартість робіт, умови відповідального збереження, вартість цих послуг). Договір мав укладатися в письмовій формі, оскільки роботи з ремонту автомобіля не були виконані в присутності відповідача. Жодних доказів на підтвердження факту укладення договору та його умов позивач не надав. Відповідно до ст.60 ЦК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За таких обставин суд дійшов до переконання, що позов ТОВ «Автокредит» до [PERSON] задоволенню не підлягає. Зустрічний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Сторонами визнано, що позивач в жовтні 2008 року прийняв рішення про притримання належного відповідачеві автомобіля, примушуючи його сплатити вартість виконаних робіт по ремонту автомобіля, які не були узгоджені з відповідачем. Після безрезультатних намагань повернути автомобіль, відповідач 29.10.2008 р. звернувся з позовом до [PERSON]»янського районного суду м. Києва про повернення майна з чужого незаконного володіння. На підставі зазначеного суд дійшов до переконання про порушення позивачем права власності відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Заподіяна відповідачеві моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок порушення позивачем його права власності на автомобіль. Заявлений відповідачем розмір моральної шкоди суд вважає завищеним і таким, що не відповідає глибині душевних страждань. Враховуючи характер протиправних дій позивача по відношенню до відповідача,

Outcome: partial