Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

30.04. 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про продовження строків прийняття спадщини. 20.07.2010 року у попередньому судовому засіданні позивач уточнив та доповнив свої позовні вимоги, просить встановити факт прийняття їм спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON], померлого 13.05.2001 року та визнати на ним право власності на спадкове майно. Відповідач - Територіальна громада с. Кіровськ, її представник, в судове засідання не з'явився з поважної причини, просить справу розглянути без його участі, позов визнав, не заперечує проти задоволення позовних вимог, про що суду надав заяву. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 13.05.2001 року помер [PERSON], постійно проживавший [INFO] (а.с. 5, 33). Після його смерті залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими спорудами та земельна ділянка, розміром 0,4757га, з якої: 0,1500га - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель; 0,3257га - для ведення особистого підсобного господарства, розташовані в с. Кіровськ, Краснолиманский район, вул. Шевченко, № 22. Зазначене спадкове майно належало спадкодавцю [PERSON] на підставі: державного акту на право приватної власності на землю серії 1У-ДН № 0220027, виданого Кіровською селищною радою 31.10.1997р, та свідоцтва про право особистої власності на будівлю, виданого 25.08.1964 року Слов*янським райкоммунхозом, свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого Краснолиманською держнотконторою 07.05.1996 року за реєстром № 791, зареєстрованих в Слов*янському БТІ 14.09.1964р та 21.05.1996р, відповідно, за № 694 (а.с. 22, 23, 27). [PERSON] заповідав все своє майно в тому числі земельну ділянку та житловий будинок, що знаходяться с. Кіровск, Краснолиманського району, вул. Шевченко, № 22 - [PERSON] [PERSON]. Заповіт посвідчено виконкомом Кіровської селищної ради Краснолиманського району 29.09.1999року за реєстром № 91. На теперішній час заповіт не відмінено та не змінено (а.с. 21). Відповідно до цивільного законодавства спадкування здійснюється за заповітом або законом. Спадкоємців, якіб мали право на обов*язкову частку у спадщині та прийняли спадщину не має (а.с. 11). Згідно зі ст. 548 ЦК України (в редакції 1963р) для одержання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадкоємцем, який прийняв спадщину вважається особа, яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном - ст. 549 ЦК України ( в редкції 1963р). [PERSON] одразу після смерті [PERSON], який помер 13.05.2001року, вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки став проживати в [INFO], зареєструвався в ньому, став користуватися земельною ділянкою (а.с.4, 34). 'Тобто, позивач фактично прийняв спадщину. На теперішній час [PERSON] звернувся до Краснолиманської державної нотаріальної контори з питанням одержати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, але постановою від 06.05.2010 року йому відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії. Відповідно до п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Держкомзему України № 43 від 04.05.1999 року за № 354/3647 - усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп*ютерної техніки. Державний акт на право приватної власності на землю на ім*я спадкодавця [PERSON] не відповідає зазначеним вимогам (а.с.32). Спадкоємець вимушений звернутися до суду з позовом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов*язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб - спадкоємців. Згідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов*язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Визнання права власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, за позивачем не порушує права та інтереси інших осіб, вимоги позивача є законними та обгрунтованими, такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved