Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та дружину. В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 2003 року. 13 січня 2009 року народила спільну з відповідачем дочку [PERSON]. Проте з відповідачем не змогли створити міцну сім'ю, шлюбні відносини припинили в травні 2009 року, при цьому на протязі спільного проживання неодноразово відповідач покидав сім'ю і повертався. З вказаного часу спільного господарства не ведуть, збереження сім'ї та подальше проживання однією сім'єю вважає неможливим. Малолітня дочка перебуває на утриманні матері, оскільки вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Відповідач, як батько дитини зобов'язаний утримувати малолітню дочку до її повнолітня , проте матеріальної допомоги не надає , що ставить її у скрутне становище. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини до повноліття та дружини , до досягнення дитиною трьох років у розмірі 25%. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні уточнили позовні вимоги, просили розірвати шлюб між сторонами та стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 25% до її повноліття. Позивач категорично заперечує зберігати сім'ю, посилаючись на ті самі підстави. Відповідач [PERSON]JI. позовні вимоги визнав в повному обсязі, при цьому просив врахувати його матеріальний стан та судові витрати по справі розподілити між сторонами порівну. Третя особа у судовому засіданні не була присутня, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану міста [PERSON] , актовий запис №891. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб від 18.10.2003р . Від подружнього життя позивач та відповідач мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження від 21 січня 2009 року, актовий запис №100. Згідно ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 55 Сімейного кодексу України чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи обставину, що сторони подружні стосунки не підтримують і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, спільне господарство не ведеться, проживають окремими сім'ями , проти чого не заперечував відповідач, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, а зберегти сім'ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з позивачкою, проти чого відповідач не заперечував. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини її повноліття суд зазначає наступне. Позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання дитини ґрунтується на вимогах ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян. Що до максимального розміру аліментів , які стягуються з боржника, то відповідно до ч.З ст. 70 ЗУ від 21.04.1999р. « Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує стан здоров'я , матеріальне становище дитини та платника аліментів , який працездатний, інвалідності не має, сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини від першого шлюбу у розмірі Ул частини зі всіх доходів і вважає, що згідно статті 183 Сімейного кодексу України, розмір аліментів може бути визначений у розмірі 25% від заробітку ( доходу) відповідача, що не буде перевищувати 50 відсотків заробітної плати відповідача. Розподіляючи судові витрати між сторонами суд керується ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved