Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просить провести поділ спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлого 18.03.1994 року, визнавши за нею та відповідачем [PERSON] право власності на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в смт. Новопсков по вул. Карла Маркса, 246 Луганської області, в рівних частинах. В судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнила, просила провести поділ спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлого 18.03.1994 року, визнавши за нею та відповідачем [PERSON] право власності на спадщину за законом по 1/2 частині на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в смт. Новопсков по вул. Карла Маркса, 246 Луганської області. Відповідач [PERSON], уточнені позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради в судове засідання не зявився, надав заяву в якій просить справу розглянути без його участі, з позовними вимогами згоден повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 18 березня 1994 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АГ № 188421 виданого 21.03.1994 року відділом РАГСу Адміністрації м. Геленджика Краснодарського краю Російської республіки. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: смт. Новопсков, вул. К.Маркса, 246 Новопсковського району Луганської області. Згідно технічного паспорту, виданого [PERSON] РБТІ, право власності на вищезазначений будинок зареєстровано за [PERSON], померлим 18.03.1994 року. Судом встановлено, що у чинність ч. 1 ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) позивач та відповідач є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] Відповідно до ч.І ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) позивач та відповідач вважаються такими, що прийняли спадщину, так як проживали разом з померлим [PERSON] в будинку, за адресою : смт. Новопсков, вул. Карла Маркса, 246 Новопсковського району Луганської області, де мешкають і на даний час, що підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 5212/1 від 15.10.2001 року [PERSON] селищної ради, та фактично вступили в управління та володіння даним будинком. Протягом строку, встановленого ст. 553 ЦК України (в редакції 1963 року) сторони не відмовилися від спадщини. Судом встановлено, що спадщина до цього часу ніким із спадкоємців не оформлена, оскільrи відповідач відмовляється провести розподіл спадкового майна в добровільному порядку, тоvу позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права в державній нотаріальній конторі. У чинність ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто за нормою ч. 1 ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) з 18.03.1994 Р- Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. В звязку з чим, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо розподілу спадкового майна та визнання права власності на спадщину за законом підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved