Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-15 00:00:00

04. 01. 2010 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання останнього особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 29 в будинку № 61 по вул. Білій в м. Миколаєві. У заяві позивач вказала, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві власності, у вказаній квартирі зареєстровано [PERSON], але останній фактично не проживає в даному житловому приміщенні, а тому просила визнати [PERSON] особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 29 в будинку № 61 по вул. Білій в м. Миколаєві. В ході судового розгляду відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про вселення, зобовязання не вчиняти перешкоди в користуванні житлом, посилаючись на те, що він є сином позивачки за первісним позовом [PERSON], у спірній квартирі зареєстрований з 16. 06. 2005, у вказаній квартирі здійснив капітальний ремонт та перепланування. Після досягнення ним повноліття (31. 10. 2005) [PERSON] шляхом обіцянок придбати взамін відчуджуваної квартири та користуючись необізнаністю [PERSON], ввела останнього в оману, придбала у [PERSON] спірну квартиру. В 2006 році [PERSON] попросила [PERSON] здійснити ремонт в квартирі [ADDRESS]. В червні 2006 року після закінчення ремонту [PERSON] продала дану квартиру, та придбала квартиру [ADDRESS]. З літа 2006 року по 16. 10. 2008 [PERSON] провів капітальний ремонт у вказаній квартирі, де проживав під час ремонту. [PERSON] в цей час проживала у спірній квартирі [ADDRESS]. Після закінчення ремонту [PERSON] намагався повернутися для проживання у спірну квартиру, однак через дії [PERSON] відібрання ключів не зміг. В спірній квартирі на цей час проживали квартиронаймачі, яким [PERSON] спірну жилову площу надала в оренду. [PERSON] вимагала, щоб [PERSON] виїхав з квартири [ADDRESS], оскільки вона належить їй на праві власності. Оскільки [PERSON] більше не було, де проживати, останній був вимушений орендувати тимчасове житло, не припиняючи звертатися з проханнями до [PERSON] про повернення для проживання в спірній квартирі. На даний час в ній проживають квартиронаймачі, вказані вище. На теперішній час позивач за зустрічним позовом [PERSON] проживає в належній [PERSON] квартирі [ADDRESS], однак, знаючи вдачу матері, не може бути впевненим у тому, що остання будь-якої миті не прожене його з квартири [ADDRESS], оскільки він там не зареєстрований. Оскільки будь-якої іншої нерухомості у своїй власності він не має, просив суд вселити його до спірної квартири [ADDRESS], зобовязати [PERSON] визначити йому окреме житлове приміщення в спірній квартирі, визначити міру участі в оплаті комунальних послуг, пропорційно займаній житловій площі, зобовязати [PERSON] не вчиняти перешкоди в користуванні житлом - квартирою № 29 в будинку № 61 по вул. Білій в м. Миколаєві. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом не визнала, проти їх задоволення заперечувала. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник позовні вимоги [PERSON] не визнали, проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його безпідставність, просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Позовні вимоги в зустрічному позові уточнили, просили вселити [PERSON] до спірної квартири [ADDRESS], зобовязати [PERSON] не вчиняти перешкоди в користуванні спірною квартирою, позов підтримав, просив суд його задовольнити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Зазначену квартиру позивач придбала у відповідача [PERSON] Зазначене підтверджено договором купівлі-продажу від 12. 12. 2005. В спірній квартирі з 16. 06. 2005 зареєстрований відповідач [PERSON], який є сином [PERSON] У вказаній квартирі [PERSON] здійснив капітальний ремонт та перепланування. До 12. 12. 2005 [PERSON] був власником спірної квартири. Надалі вказану квартиру відповідач за первісним позовом [PERSON] продав [PERSON] Встановлено, що [PERSON] не проживав у спірній квартирі з поважних причин, оскільки позивачем [PERSON] навмисно створювалися перешкоди у вселенні та проживанні [PERSON] у спірній квартирі, а саме [PERSON] відібрала ключі від квартири, вселила до вказаного житлового приміщення квартиронаймачів. Зазначене підтверджується наступним. [PERSON] у спірній квартирі не проживає з літа 2006 року. З літа 2006 року по 16. 10. 2008 [PERSON] проводив капітальний ремонт за проханням [PERSON] у квартирі [ADDRESS], що належала [PERSON] В зазначеній квартирі [PERSON] під час проведення ремонту і проживав. В червні 2006 року після закінчення ремонту [PERSON] продала дану квартиру, та придбала квартиру [ADDRESS]. З літа 2006 року по 16. 10. 2008 [PERSON] провів капітальний ремонт у вказаній квартирі, де проживав під час ремонту, зазначене підтверджується поясненнями свідка [PERSON]. [PERSON] в цей час проживала у спірній квартирі [ADDRESS]. [PERSON] вимагала, щоб [PERSON] виїхав з квартири [ADDRESS], оскільки вона належить їй на праві власності, при цьому [PERSON] не пускала [PERSON] для проживання в спірній квартирі, відібравши ключі від неї, та вселивши до вказаного житлового приміщення квартиронаймачів. Оскільки [PERSON] більше не було де проживати, останній був вимушений деякий час проживати у знайомих, на будівельних обєктах, а далі орендувати тимчасове житло, не припиняючи звертатися з проханнями до [PERSON] про повернення для проживання в спірній квартирі. Зазначене підтверджується договорами оренди житлового приміщення від 27. 10. 2008 та 31. 01. 2009, поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 18 СК України способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є примусове виконання добровільно не виконаного обовязку. Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 163 Житлового кодексу УРСР у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Встановлено, що [PERSON] не проживав у спірній квартирі з поважних причин, оскільки позивачем [PERSON] навмисно створювалися перешкоди у вселенні та проживанні [PERSON] у спірній квартирі, а тому позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 29 в будинку № 61 по вул. Білій в м. Миколаєві є безпідставними та необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу УРСР члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Житлового кодексу УРСР якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору\~ судом. Таким чином, на підставі вищевикладеного, пояснень сторін та свідків, досліджених письмових матеріалів справи,

Outcome: approved