Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-13 00:00:00

04 квітня 2010 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни за 2009 рік відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 1195, 20 грн; стягнення з відповідача суму сплачених судових витрат. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд стягнути на її користь допомогу як «Дитині війни» за 2009 рік. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином. Відповідно до ухвали суду ведеться заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, - суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за № 2195 VI від 18 листопада 2004 року позивачка є дитиною війни з тих підстав, що станом на 02 вересня 1945 року вона не досягла вісімнадцятирічного віку, тобто на неї розповсюджуються норми вказаного Закону. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» N 2195-IV від 18.11.2004р. дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Дію вище вказаної ст.6 Закону було зупинено на 2006 рік згідно із Законом України від 20.12.2005 року «Про Державний бюджет на 2006 рік» та відновлено з 02.04.2006 року відповідно до Закону України від 19.01.2006 року « Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік», у звязку з виключенням пункту 17 статті 77 Закону України від 20.12.2005 року «Про Державний бюджет на 2006 рік». Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2007 рік було зупинено з урахуванням ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», якою було обмежено коло субєктів підвищення пенсії, а також встановлено інші його розміри. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 р. № 6-рп/2007 п.12 ст. 71 і ст. 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», визнані неконституційними, а тому підстав для їх застосування судом при вирішенні даного позову немає. Також згідно рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008року у справі 1-28/2008 визначено, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, та те що «зупинення законом про Держбюджет дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України не відповідає Конституції України». Закони України про державні бюджети на відповідні роки діють з моменту їх прийняття до 31 грудня відповідного року, так само як і рішення Конституційного суду, які стосуються цих бюджетів. Законом України «Про державний бюджет на 2009 рік» змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не вносилось, дія статті не зупинялась. Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Таким чином, фактичний розмір підвищення пенсії позивачу, як дитині війни, за 2009 рік повинен бути підвищений та перерахований на підставі вищевикладених норм Законів. Також і нарахування вказаних розмірів підвищення пенсій повинен здійснювати відповідач, а не сам позивач. Також необхідно зазначити, що адміністративний суд не наділений правом на призначення та визначення розміру належних виплат замість субєкту владних повноважень, ці дії відносяться до виключної компетенції субєкту владних повноважень - відповідача, а так відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача конкретно визначеної суми. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial