Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі ВАТ «Кивбасзалізрудком») та до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі Фонд соціального страхування від НВ... ), про перерахунок розміру відшкодування шкоди, страхових виплат та стягнення заборгованості по виплатам. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що в період з 1958р. по 1974р. працював підземним прохідником в шахтобудівному управління «Ленруда», правонаступником якого стало відкрите акціонерне товариство „Криворізький залізорудний комбінат. В звязку з виконанням робіт в підземних умовах праці він отримав професійне захворювання - вібраційну хворобу. За висновком МСЕК 1974р. йому було первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності, аз 1997р. встановлено 60% втрати професійної працездатності безстроково. Підприємство в 1974р. своїм наказом призначило йому відшкодовувати шкоду, в послідуючому робились перерахунки. В грудні 2009р. він дізнався, що спричинена шкода відшкодовується неправильно. Причиною неправильності являється порушення ВАТ «Кивбасзалізрудком» законодавства про відшкодування шкоди, оскільки перерахунок розміру відшкодування шкоди проводився не завжди на коефіцієнти фактичного підвищення тарифних ставок. Позивач вважає, що відповідач ВАТ «КЗРК» не застосував при перерахунку сум з відшкодування шкоди коефіцієнти : 2.5 з 01.01.1996р., а застосував 1.25; 1.25 з 01.06.1997р.; 1.3 з 01.01.1998р.; 1.265 з 01.07.1999р., а застосував 1.5; 1.226 з 01.01.2000р., а застосував 1.1.; 1.217 з 01.05.2000р., а застосував 1.193р. Позивач просить стягнути на його користь недоплату по щомісячним виплатам з ВАТ «КЗРК» з 01.01.2001 р. по 01.04.2001 р. в розмірі 794грн. 43коп. Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві... після квітня 2001 р. продовжив йому виплати, в розмірі призначеному ВАТ «Кивбасзалізрудком», в звязку з чим щомісячно недоплачував страхові виплати, а за період з 01.10.2006р. по 01.10.2009р. в сумі 27570грн. 68коп., а щомісячні страхові виплати повинні становити 1332грн. 51коп. В подальшому, представник позивач надав суду заяву в якій просить раніше предявлені позовні вимоги до ВАТ «Кивбасзалізрудком» про стягнення з них 794грн. 43коп. - недоплати залишити без розгляду, а останнього залучити до справи в якості З особи. В судовому засіданні представник позивача, діючий по довіреності позивача, позовні вимоги підтримав та просив стягнути з Фонду соціального страхування...недоплату по щомісячним страховим виплатам за період з 01.10.2006р. по 01.10.2009р. в сумі 27570грн. 68коп., та стягувати на його користь щомісячні страхові виплати в сумі 1332грн. 51коп., з 01.10.2009р. довічно, або до наступного перерахунку згідно законодавства. В обґрунтування позову представник позивача послався на обставини вказаній в позовній заяві. Представник відповідача - Фонду соціального страхування... пояснила, що позивачу своєчасно, та в розмірі, встановленому ВАТ «Кивбасзалізрудком», проводяться страхові виплати і вини Фонду соціального страхування від нещасних випадків... у неправильності призначення розміру відшкодування шкоди немає, підстав для зменшення або збільшення позивачу сум страхових виплат не було, позивач з цього приводу до них не звертався. Просить в задоволені позову відмовити повністю. Представник третьої особи - ВАТ «Кивбасзалізрудком» суду пояснив, що усі виплати позивачу здійснювались на законних підставах, порушень підприємством здійснено не було, тобто, ВАТ «Кивбасзалізрудком» було правильно застосовано коефіцієнти збільшення регресних виплат відповідно до діючого законодавства та спільних постанов адміністрації та профспілкового комітету. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково. Так, із трудової книжки позивача встановлено, що останній з 09.06.1958р. по 1989р. працював в тресті «Ленруда» підземним прохідником. Звільнений був за власним бажанням (а.с.6-7). З огляду висновків МСЕК встановлено, що 1974р. позивачу було встановлено 40% професійної втрати працездатності в звязку із встановлення вібраційної хвороби, в 1992р. встановлено 35%, з 1996р. 45%, з 1997р. 60% безстроково (а.с.8-21,25). Згідно наказів по підприємству за 1989р, 1992р, 1997р., встановлено, що позивачу були призначені виплати в рахунок відшкодування шкоди від професійного захворювання. В 1992р. йому був зроблений перерахунок виходячи із заробітної плати по відповідній професії яка за січень-квітень 1992р. становила 11516куп., та при 35% втрати працездатності виплати були призначені в сумі 4031 куп (а.с.22-24). Із довідки наданої Фондом соціального страхування ... вбачається, що позивачу з 01.03.2006р. щомісячні виплати проводились по 301грн. 30коп., з 1.03.2007р. по 356грн. 44 коп., в травні 2007р. виплачено 1300грн. 58коп. , з 01.03.2008р. в сумі 400грн. 99коп., з 01.03.2009р.в сумі 426грн. 25коп (а.с.26). Задовольняючи позов частково суд виходив із того, що спірні правовідносини між позивачем та ВАТ «Криворізьким залізорудним комбінатом» виникли до набрання чинності закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання, які спричинили втрату працездатності» №1105-Х1У від23.09.1999р. (надалі Закон...). На час виникнення спірних правовідносин діяли Правилами відшкодування власником підприємства, закладу, організації або вповноваженим ним органом шкоди, причиненої працівнику пошкодженням здоровя, повязаного з виконанням ним трудових обовязків» затвердженими постановою КМ України від 23.06.1993 р. №472 (зі змінами внесеними згідно з Постановами КМ України 492 від 18.07.94р., 410 від 13.06.95р, 1100 від 03.10.97 ) ( надалі Правила відшкодування шкоди...). Згідно Правил відшкодування шкоди... перерахунок розміру відшкодування шкоди необхідно провадити шляхом збільшення розміру відшкодування шкоди на коефіцієнт фактичного підвищення тарифних ставок та посадових окладів відповідних працівників. Однак, з 24.10.1997р. - з моменту набрання чинності нової редакції пункту 28 «Правил відшкодування шкоди...» (в редакції Постанови КМ України 1100), при наступному підвищенні тарифних ставок розмір втрачено заробітку в перерахунку на 100% втрати професійної працездатності не може перевищувати середньомісячний заробіток відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) при умові роботи його повний календарний місяць або в перерахунку на повний календарний місяць роботи. Перерахований розмір втраченого заробітку порівнюють з середньомісячним заробітком відповідного працівника, до якого включається 1\\12 річної премії за попередній рік. Крім цього, суд при винесені рішення суд враховує положення ст.. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», галузеві угоди між Міністерством промислової політики, виробничими обєднаннями і ЦК України профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України, доповнення до Угоди по тарифах трудових і соціальних гарантіях між Мінвуглепромом і галузевими профспілками вугільної промисловості від 18 листопада 1997р.,відповідно до яких при зростанні тарифних ставок і посадових окладів необхідно враховувати чи віддувся фактичний ріст заробітної плати, оскільки інколи збільшувалась лише структура заробітної плати без зміни її загального розміру. Згідно таблиці підвищення тарифних ставок (а.с.29) та спільних постанов адміністрації та профкому підприємства (а.с.30-32), судом встановлено, що на підприємстві з липня 1992р. по травень 2000р. відбувалося підвищення тарифних ставок, посадових окладів, сум регрес них виплат, а саме : в липні 1992р. в 1.25 рази відповідно до спільної постанови адміністрації та профкому підприємства від 16.07.1992р.; -в листопаді 1992р. в 1.75 рази відповідно до Постанови КМ України від 03.12.1992р. №676; -в січні 1993р. в І.ЗЗрази відповідно до Постанови КМ України від26.01.1993р.; -березні 1993р. в 1.5рази відповідно до спільної постанови амін, та профкому підприємства від 17.03.1993р. №3\\3; -в червні 1993р. в 1.97 рази відповідно до постанови КМ України від 02.06.1993р. №392; -в вересні 1993р. в 2.94 рази відповідно до постанови КМ України від 30.08.1993р. №671; -в листопаді 1993р. в 2. Ірази відповідно до спільної постанови адміністрації та профкому підприємства від 30.10.1993р. №21\\16 (підвищенню в 2.1 рази підлягали суми відшкодування шкоди); -в грудні 1993р. в Зрази відповідно до постанови КМ України від 05.12.1993р. №974; -в червні 1994р. в 2 рази відповідно до постанови КМ України від 04.07.1994р. №449; -в січні 1994р. в 2 рази відповідно до постанови КМ України від 20.10.1994р. №720; -в лютому 1995р. в 3 рази відповідно постанови КМ України від 08.02.1995р. №102; -в січні 1996р. в 2.5 рази відповідно до спільної постанови адміністрації і профкому підприємства від 26.01.1996р. №1\\6; -в червні 1997р. в 1.25 рази відповідно до спільної постанови адміністрації і профкому підприємства від 21.05.1997р. № 3\\91\\06; -в січні 1998р. в 1.3 рази відповідно до спільної постанови адміністрації і профкому підприємства від 25.12.1997р. №6\\195; -в липні 1999р. в 1.265 рази відповідно до спільної постанови адміністрації і профкому підприємства від 30.06.1999р. №11\\13\\5; -в січні 2000р. в 1.226 рази відповідно до спільної постанови адміністрації і профкому підприємства від 28.12.1999р. №16\\20\\11; -в травні 2000р. в 1.217 рази відповідно до наказу по підприємству від 29.05.2000р. №159. Суд, також дослідив чи відбувався ріст заробітної плати в оспорюваний період, оскільки, представник позивача наполягав на тому, що підвищення заробітної плати відбувалося, а представники відповідача та третьої особи наполягали, що при підвищенні тарифних ставок росту заробітної плати не відбувалось, або відбувалось лише не значне підвищення. Із довідки наданої ВАТ «Кивбасзалізрудком» (а.с 74) вбачається, що починаючи з червня 1994р. при кожному підвищенні тарифних ставок на підприємстві відбувався і ріст заробітної плати , крім липня 1997р., де відбулося зменшення. Заробітна плата з травня 1994р. до травня 2000р. збільшилась в 21.78рази, при тому як в травні 1994р. заробітна плата по професії прохідника становила 3529500крб. (35грн. 30 коп.) то в травні 2000р. вже становила 768грн. 86коп. У відповідності з указаними нормативними актами та з врахуванням матеріалів справи, суд вважає, що розмір втраченого заробітку позивачу необхідно було перераховувати наступним чином: Згідно наказу по підприємству №17 від 17.12.1992р. позивачу призначено було відшкодовувати шкоду, виходячи із заробітної плати підземного прохідника, яка за січень - квітень 1992р. становила 11516куп., на при 35% втрати працездатності сума відшкодування шкоди була призначена в розмірі 4031 куп. (що й було призначено підприємством). В наступному призначена сума відшкодування шкоди - 4031 куп. повинна перераховуватися на коефіцієнти підвищення тарифних ставок та посадових окладів, а саме з липня 1992р. в 1.25рази; 1.75 рази з листопада 1992р., в 1.33 рази з січня 1993р., в 1.5 рази з березня 1993р., в 1.97 рази з червня 1993р., в 2.94 рази з вересня 1993р., в 2.1. рази з листопада 1993р. (розмір відшкодування шкоди), в 3.0 рази з грудня 1993р., в 2 рази з жовтня 1994 р., в 3 рази з лютого 1995 р., що становитиме 3851315карбованців Позивач, взяту заробітну плату та призначені виплати з 01.05.1992р. не оспорює, вважає їх правильними. Не оспорює позивач порядок нарахування та перерахування сум відшкодування шкоди до січня 1996р. Проти неправильності нарахування сум відшкодування шкоди до 1996р. сторони по справі не заперечували. З 01.01.1996р. на підставі спільної постанови адміністрації та профспілки ВО «Кривбасруда» від 26.01.1996р. № 1\\6 тарифні ставки було збільшено в 2.5 рази, а розмір відшкодування шкоди збільшено лише в 1.25 рази. В той час, згідно даних ВАТ «Кивбасзалізрудком», станом на 01.01.1996р. заробітна плата по професії прохідника збільшилась в порівнянні із заробітною платою за лютий 1995р. в 2.75рази (в лютому 1995р. становила 15492200крб., а в січні 1996р. 42704700крб.) за таких обставин суд приходить до висновку, що розмір відшкодування шкоди необхідно перерахувати в 2.5 рази та призначити в сумі 9628287крб. На підставі Указу Президента України „Про грошову реформу в Україні від 25.08.1996р., українські карбованці підлягають обміну на гривни по курсу 100 000крб. на 1 гривну, таким чином, розмір відшкодування шкоди позивачу повинен становити 96гривень 28копійок. З 01.06.1997р. на підставі спільної постанови адміністрації та профспілки ВО « Кривбасруда» тарифні ставки було збільшено на підприємстві в 1.25 рази. Як вбачається із довідки наданої ВАТ «Кивбасзалізрудком» заробітна плата в липні 1997р. в порівняні із заробітною платою за січень 1996р. зменшилась, тому робити перерахунок суми відшкодування шкоди не потрібно. В 1997р. (а.с.25) позивачу, за висновком МСЕК встановлено було 60% професійної втрати працездатності безстроково, тому сума відшкодування шкоди позивачу повинна становити 165грн. 05коп. (96грн. 28 коп. - належна сума відшкодування шкоди при 35% втрати працездатності, що в перерахунку на 100% втрати працездатності становить 275грн. 08коп., а при 60% втрати працездатності становить 165грн. 05коп.). На підставі спільної постанови адміністрації та профспілки ВО «Кривбасруда» від 25.12.1997р. № 6\\195 з 01.01.1998 г. тарифні ставки були підвищені в 1.3 рази, а перерахунок розміру відшкодування шкоди проведено не було. З 24.10.1997р. - з моменту набрання чинності нової редакції пункту 28 «Правил відшкодування шкоди..., при наступному підвищенні тарифних ставок розмір втраченого заробітку в перерахунку на 100% втрати професійної працездатності не може перевищувати середньомісячний заробіток відповідного працівника ( після підвищення тарифних ставок ) при умові роботи його повний календарний місяць або в перерахунку на повний календарний місяць роботи. В разі перевищення, розмір втраченого заробітку обчислюється з середньомісячного заробітку відповідного працівника. Перерахований розмір втраченого заробітку порівнюють з середньомісячним заробітком відповідного працівника, до якого включається 1\\12 річної премії за попередній рік. Згідно даних ВАТ «КЗРК» середньомісячна заробітна плата по професії підземного прохідника ШБУ на січень 1998 року складає 344грн. 62коп. і незначно збільшилась в порівняні із заробітною платою за липень 1997р. Розмір відшкодування шкоди 165грн. 05коп. при перерахунку на коефіцієнт 1.3 становитиме 214грн. 56коп., що в перерахунку на 100% втрати профпрацездатності становитиме 357грн. 60коп. і перевищує середній заробіток по відповідній професії. Зважаючи на те, що на підприємстві з 01.01.1998р. була підвищені тарифні ставки та відбулося і підвищення заробітної плати, суд вважає, що розмір відшкодування шкоди необхідно також збільшити і призначити із фактичної заробітної плати 344грн. 62коп., що при 60% втрати працездатності становитиме 206грн. 77коп., що відповідатиме вимогам п.28 Правил відшкодування шкоди... в редакції постанови КМ України 1100 від 03.10.1997р. Спільною постановою адміністрації та профкому «Криворізького залізорудного комбінату», котрий являється правонаступником ВО « Кривбасруда», від 30.06.1999р. № 11\\13\\5 з 1.07.1999р. тарифні ставки було збільшено в 1.265 рази, а наказом по обєднанню від 5.11.1999 р. № 265 розмір відшкодування шкоди було підвищено в 1.15 рази. Згідно даних підприємства заробітна плата по відповідній професії станом на липень 1999р., в порівнянні із заробітною платою за січень 1998р. виросла з 344грн. 62коп. до 500грн. 98 коп., а саме в 1.45рази. Зважаючи на те, що заробітна плата та тарифні ставки по відповідній професії збільшились в порівнянні з січнем 1998р. Суд вважає, що розмір відшкодування шкоди повинен також збільшитися на коефіцієнт збільшення тарифних ставок 1.265рази і повинен бути призначений в сумі 261грн. 56коп., що в перерахунку на 100% втрати працездатності становитиме 435грн. 93коп. і не перевищуватиме фактичну заробітну плату по відповідній професії і відповідатиме вимогам п. 28 Правил відшкодування шкоди в редакції постанови КМ України 1100 від 3.10.1998р. Спільною постановою адміністрації і профкому ДП «Кивбасзалізрудком» від 28.12.1999 р. № 16\\20\\11 тарифні ставки були підвищені в 1.226 рази, а розмір відшкодування шкоди наказом по підприємству від 27.03.2000р. збільшено в 1.1 рази. Згідно даних підприємства заробітна плата в січні 2000р. по відповідній професії , в порівнянні із заробітною платою за липень 1999р. виросла з 500грн. 98 коп. до 636грн. 66 коп., а саме в 1.27рази. Зважаючи на те, що заробітна плата та тарифні ставки по відповідній професії збільшились в порівнянні липнем 1999р. Суд вважає, що раніше встановлений розмір відшкодування шкоди 261грн. 56коп. повинен також збільшитися на коефіцієнт підвищення тарифної ставки - 1.226 і бути призначений в сумі 320грн. 67коп., що в перерахунку на 100% втрати працездатності становить 534грн. 45коп., тоді як заробітна плата становила 636грн. 66 коп. і не перевищує заробітну плату і відповідає вимогам п. 28 Правил відшкодування шкоди в редакції постанови КМ України 1100 від 3.10.1998р. Наказом від 29.05.2000р. № 159 ДП «Кивбасзалізрудком» з 01.05.2000р. підвищило тарифні ставки в 1.217 рази, а відшкодування шкоди наказом від 04.08.2000р. №229 збільшило в 1.193 рази. Згідно даних наданих підприємством заробітна плата по відповідній професії в квітні 2000р. виросла в порівнянні із заробітною платою за січень 2000р. з 636грн. 66коп. до 768грн. 86коп., а саме в 1.20 рази. Зважаючи на те, що заробітна плата та тарифні ставки по відповідній професії збільшились в порівнянні з січнем 2000р. Суд вважає, що раніше встановлений розмір відшкодування шкоди - 320грн. 67коп. повинен також збільшитися на коефіцієнт збільшення тарифних ставок-1.217 і бути призначений в сумі 390грн. 26коп., що в перерахунку на 100% втрати працездатності не перевищує заробітну плату і відповідає вимогам п. 28 Правил відшкодування шкоди в редакції постанови КМ України 1100 від 03.10.1998р. Зважаючи на викладене, а саме що в оспорю вальний період-з 1996р. по 2000р. на підприємстві відбувалося як підвищення тарифних ставок так і заробітної плати суд вважає, сума відшкодування шкоди позивачу повинна становити 390грн. 26коп. Згідно ст.. 29 закону України « Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та профзахворювань, які спричинили втрату працездатності » щомісячні страхові виплати підлягають перерахунку а саме: З 1.03.2002р. на 1.193 рази і повинні становити 465грн. 58коп. (390грн. 26коп. х 1.193), з 1.03.2003р. в 1.182 рази і повинні становити 550грн. 32коп. з 1.03.2004р. в 1.152 рази і повинні становити 633грн. 97коп., з 1.03.2005р. в 1.238 рази і повинні становити 784грн. 85коп., з 1.03.2006р. в 1.203 рази і повинні становити 944грн. 17коп., з 1.03.2007р. в 1.183 рази і повинні становити 1116грн. 95коп., з 1.03.2008р. в 1.125рази і повинні становити 1256грн. 57коп., з 1.03.2009р. в 1.063 рази і повинні становити 1335грн. 73коп. Позивач звернувся до суду 21.10.2009р. тому, вимоги підлягають задоволенню за останні три роки, а саме з 21.10.2006р., по 01.10.2009р. В жовтні 2006р. позивачу проводились виплати в сумі 301грн. 30коп., при необхідних виплатах 944грн. 17коп., недоплата за місяць становила 642грн. 87коп., а з 21.10.2006р. по 1.11.2006р. (11 днів) не доплачено 228грн. 14коп. (642грн. 97коп. \\ на 31 день х 11 днів). З 01.11.2006р. по 01.03.2007р. (4міс) недоплата становить 2571грн. 48коп. (642грн. 87коп. - місячна недоплата х на 4 місяці). З 01.03.2007р. по 01.03.2008р. щомісячно виплачувалось по 365грн. 44 коп., при необхідних виплатах 1116грн. 95коп., недоплачувалось за місяць 760грн. 51коп., а за 12 місяців недоплачено 9126грн. 12коп., але згідно довідки про доходи позивача в травні місяці позивачу було виплачено 944грн. 14коп., таким чином сума недоплати за вказаний період становитиме 8181грн. 98коп. З 01.03.2008р. по 01.03.2009р. щомісячно виплачувалось по 400грн. 99коп, при необхідних 1256грн. 57коп., недоплата за місяць становила 855грн. 58коп., а за вказаний період 10266грн. 96коп. З 01.03.2009р. по 01.10.2009р. щомісячно виплачувалось по 426грн. 25коп., при необхідних 1335грн. 73коп., недоплата за 7 місяців склала 6366грн. 36коп. Таким чином, позивачу за період з 21.10.2006р. по 01.10.2009р. було не доплачено 27614грн. 92коп., яку слід стягнути з відповідача та щомісячно стягувати на його користь страхові виплати в сумі 1335грн. 73коп. Бажання позивача, про залишення раніше предявлених вимог до ВАТ «Кивбасзалізрудком» в частині стягнення недоплати за період з 01.01.2001р. по 01.04.2001р. в сумі 794грн. 43коп., підлягають задоволенню, відповідно до п.5 ст.207 ЦПК України. А саме, ухвалою суду від 25 червня 2010 року було прийнято уточнені вимоги позивача, а попередньо заявлені вимоги, які були зареєстровані судом 21.10.2009 року - залишено без розгляду. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог, що протирічить вимогам ч.1 ст.60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В звязку з тим, що відповідно до ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», ст. 81 ЦПК України, сторони звільнені від сплати державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи,

Outcome: partial