Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-01 00:00:00

1 березня 2010 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з 17 жовтня 1992 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] 19 серпня 1996 року вона, позивачка, придбала квартиру № 42 в будинку № 9 по Фесенківському вїзду в м. Харкові за кошти, які особисто їй були подаровані її матірю [PERSON] Крім квартири за подаровані грошові кошти вона також придбала речі домашнього вжитку, а саме: сервант (1 шт.), тумбу (2шт.), диван (1 шт.), мякий куток (1 шт.), стіл (1 шт.), стільці (6 шт.); двоспальне ліжко (1 шт.), в комплекті до ліжка: тумби (2шт.), шафу (1 шт.), комод (1 шт.), шафу-купе (1 шт.), дитячі меблі: диван (1шт.), письмовий стілець (1 шт.), крісла (2 шт.), шафу (1шт.), кухонний набір: газова плиту (1 шт.), стіл (1 шт.), пральна машину (1 шт.), холодильник, стілець-табурет (1 шт.), телевізор (1 шт.). Посилаючись на те, що вищезазначене майно було придбане нею в період шлюбу з відповідачем і він, в майбутньому, можливо заявить про своє право на частку у спільному майні подружжя, [PERSON] просила суд визнати квартиру № 42 в будинку № 9 по Фесенківському вїзду в м. Харкові та вказані речі домашнього вжитку її особистою власністю. В судовому засіданні позивачка підтримала позов в повному обсязі. Відповідач до суду зявився, подав письмову заяву про визнання позову в повному обсязі. При цьому пояснив, що він не оспорює право власності [PERSON] на квартиру та речі домашнього вжитку. У квартирі № 42 в будинку № 9 по Фесенківському вїзду в м. Харкові він не проживає та не зареєстрований в ній, жодних перешкод у користуванні [PERSON] її власністю він не чинив та не має наміру цього робити. [PERSON] просила позов задовольнити. При цьому зазначила, що вона дійсно 10 серпня 1996 року подарувала своїй доньці [PERSON] 201\~000\~000 карбованців на придбання квартири. Допитані, в якості свідків [PERSON] та [PERSON], зазначили, що вони особисто були присутні 10 серпня 1996 року під час передачі [PERSON] грошових коштів своїй доньці [PERSON] Заслухавши пояснення сторін та третьої особи, дослідивши надані ними докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позовних вимог [PERSON] в частині визнання права власності на речі домашнього вжитку не суперечить закону та не порушує права, свободі чи інтереси інших осіб. З огляду на вищезазначене, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на речі домашнього вжитку, а саме: сервант (1 шт.), тумбу (2шт.), диван (1 шт.), мякий куток (1 шт.), стіл (1 шт.), стільці (6 шт.); двоспальне ліжко (1 шт.), в комплекті до ліжка: тумби (2шт.), шафа (1 шт.), комод (1 шт.), шафу-купе (1 шт.), дитячі меблі: диван (1шт.), письмовий стілець (1 шт.), крісла (2 шт.), шафу (1шт.), кухонний набір: газова плиту (1 шт.), стіл (1 шт.), пральна машину (1 шт.), холодильник, стілець-табурет (1 шт.), телевізор (1 шт.). Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права особистої власності на квартиру № 42 в будинку № 9 по Фесенківському вїзду в м. Харкові, вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. З інформації, наданої КП «Харківське міське БТІ» на запит суду, вбачається, що право власності на квартиру № 42 в будинку № 9 по вїзду Фесенківському в м. Харкові зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] Відповідно до чинного законодавства обовязок зареєструвати своє право власності на нерухоме майно лежить на [PERSON] і для цього жодних перешкод в неї не має. Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачене законом або договором. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 19 серпня 1996 року [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], з іншої, уклали договір купівлі продажу квартири № 42 в будинку № 9 по Фесенківському вїзду в м. Харкові (а.с. 8). Відповідач у вказаній квартирі не прописаний та не зареєстрований. Встановлено, що на час розгляду справи спір щодо права власності на вказану квартиру або поділу майна подружжя між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. З огляду на вищезазначене, а також враховуючи те, що на час розгляду справи права позивачки [PERSON] як власника квартири № 42 в будинку № 9 по Фесенківському вїзду в м. Харкові відповідачем не порушені, звернення до суду з такими позовними вимогами є передчасним.

Outcome: partial