Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-14 00:00:00

07.04.2010 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому вказав, що 19 вересня 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг» та [PERSON] уклали Договір фінансового лізингу № 983/09/2007, згідно якого позивач зобов'язався передати без надання послуг по управлінню та технічній експлуатації, а відповідач прийняти в тимчасове володіння та користування за плату легковий автомобіль Міtsubishi Lanser X Sedan S19 та здійснювати лізингові платежі. Позивач на виконання умов Договору передав предмет лізингу відповідачу, про що було укладено Акт приймання передачі майна від 25 вересня 2007 року та видаткову накладну № РН - 0000363 від 25 вересня 2007 року. Відповідач порушив свої зобов'язання щодо належного виконання умов договору щодо сплати платежів. В звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ Ласка Лізинг суму заборгованості в розмірі 34940,86 грн., неустойку в розмірі 69931,23 грн., інфляційне збільшення суми боргу 2388,87 грн., 3% річних 581,96 грн. та понесені ними судові витрати в розмірі 1198,43 грн. Представник позивача повністю підтримав заявлені вимоги, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачу) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем. До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм(оренду) з урахуванням особливостей, встановлених законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Встановлено, що 19 вересня 2007 року сторони уклали Договір фінансового лізингу № 983/09/2007, згідно якого позивач зобов'язався передати без надання послуг по управлінню та технічній експлуатації, а відповідач прийняти в тимчасове володіння та користування за плату легковий автомобіль Міtsubishi Lanser X Sedan S19 та зобовязався здійснювати лізингові платежі. (а.с. 17-24) Позивач на виконання умов Договору передав відповідачу предмет лізингу, що підтверджується Актом приймання передачі майна від 25 вересня 2007 року та видатковою накладною № РН - 0000363 від 25 вересня 2007 року. (а.с.25-28) Відповідно до п. 7.3. Договору загальна вартість лізингових платежів, що підлягають до сплати відповідачем становить 41 416,96 у.о. Умовна одиниця відповідно до положень п. 7.1. Договору, розуміється як сума, що виражена в гривнях України та є рівною одному долару США по курсу НБУ. Згідно пункту 7.5 Договору, відповідач зобов'язаний був вносити на розрахунковий рахунок позивача платежі, розмір яких встановлювався на кожний період в Графіку внесення платежів, що є Додатком № 1 до Договору. (а.с.26) Однак відповідач ухиляється від виконання умов договору, не виконує зазначені положення Договору в частині щодо сплати платежів а саме, нарахованого платежу 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27 періодів згідно Графіку внесення платежів. Оскільки Договір фінансового лізингу є окремим видом зобов'язання, то відповідно до ст. 526 ЦК України, повинен виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. А, виходячи з вимог статті 617 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, загальний розмір заборгованості відповідача за прострочені платежі по Договору становить 34 940,86 грн., а тому підлягає стягненню на користь позивача. Крім того, відповідно до п. 9.5 Договору, відповідач повинен сплатити позивачеві неустойку в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежів у перші п'ять днів прострочки і 1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежів, починаючи з шостого дня прострочки. Таким чином, розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідача становить 69 931,23 грн. Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора боржник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу ії за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір і не встановлений договором або законом. Інфляційне збільшення суми боргу становить - 2 388,87 грн., а 3% річних - 581,96 грн., які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], відповідно до умов Договору № 983/09/2007фінансового лізингу від 19 вересня 2007 року зобов'язаний виплачувати лізингові платежі в строки, вказані в договорі та графіку, проте він свої обов'язки не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість за Договором фінансового лізингу. Також суд вважає, що оскільки діями відповідача були порушені вищезгадані договірні зобов'язання, виконання яких було прострочене, у зв'язку з чим, на підставі ст. ст, 526, 546, 549 ЦК України, вказана сума заборгованості по лізингу повинна бути стягнута з відповідача [PERSON] на користь позивача, при цьому обставин, що звільняють відповідача від відповідальності за прострочення виконання даного зобов'язання судом не встановлено. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 107842,92 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача [PERSON], тому сплачена позивачем сума судового збору в доход держави у розмірі 1078, 43 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved