Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-14 00:00:00

У квітні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом. Заяву мотивував тим, що відповідач [PERSON] самовільно захопив від нього частину земельної ділянки площею 49 кв. м. біля будинку № 50 у с. Колочава, встановив на ній дерев'яну огорожу. Посилаючись на те, що він є власником цієї земельної ділянки на підставі Державного акту про право власності на землю серії II ЗК № 009915 від 30.07.2003 року і що своїми діями неправомірними відповідач вчиняє йому перешкоди у здійсненні прав^ власності на земельну ділянку внаслідок чого заподіяно моральну шкоду то просив покласти зобов'язання на відповідача повернути належну йому самовільно захоплену ділянку площею 49 кв. м., забрати огорожу і не чинити перешкод у здійсненні права власності на цю ділянку, а також стягнути з відповідача на його користь 1000 грн. моральної шкоди, судові витрати та 400 грн. вартості послуг адвоката. В суді представник позивача вимоги підтримала повністю, уточнивши, що розмір захопленої ділянки складає 0,004788 га. Представник відповідача позов заперечила. Вислухавши пояснення представників: позивача, відповідача, свідка [PERSON], перевіривши та оцінивши докази в справі суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Належними доказами по справі: поясненнями представника позивача, свідка [PERSON] -землевпорядник Колочавської с/р, копією державного акту [PERSON], актом комісії Колочавської с/р від 10 червня 2010 р. і абрисом до неї є доведеним факт самовільного зайняття земельної ділянки площею 0,004788 га [PERSON] з боку [PERSON] і встановлення на ній дерев'яної огорожі біля будинку № 50 по вул. Шевченка у с. Колочава. Таким чином [PERSON] порушив права власника земельної ділянки [PERSON], передбачені ст. 90 ЗК України. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ст. 212 ч.І ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. За вищевстановлених обставин суд приходить до висновку, що вимога позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] про повернення йому самовільно зайнятої земельної ділянки, забрання з цієї ділянки дерев'яної огорожі і не чинити перешкоди у здійсненні права власності на цю ділянку в майбутньому грунтуються на законних підставах, є доведеною і підлягає до задоволення. Натомість суд вважає, що вимога позивача про відшкодування йому моральної шкоди на суму 1000 грн. належними доказами не доведена, позивач до суду не з'явився і не довів перед судом в чому полягали його моральні страждання і глубина цих страждань і переживань і крім того чинним ЗК України не передбачено відшкодування моральної шкоди. Матеріальні збитки, внаслідок порушення [PERSON] земельного законодавства щодо [PERSON] не зазначені. Тому у задоволенні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] моральної шкоди до задоволення не підлягають. Посилання представника відповідача на акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 14.05.2010 р. Держкомзему в Міжгірському районі слід відхилити, оскільки Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] не скасований, є чинним, а порушення земельного законодавства з боку [PERSON] по відношенню до земельної ділянки [PERSON] є доведеними належними доказами. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, та на підставі ст.84 цього Кодексу витрати на правову допомогу.

Outcome: partial