Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-28 00:00:00

В червні 2009р. [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком по вул.Павленко, 75 в м.Києві. В жовтні 2009р. позивачі уточнили формулювання позовних вимог та просили суд усунути перешкоди [PERSON] у здійсненні права власності на будинок по вул.Павленка, 75 та виселити відповідача. Ухвалою суду від 29.06.2010р. позов [PERSON] в частині її позовних вимог до [PERSON] залишено без розгляду. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на ті обставини, що є власником будинку №75 по вул.Павленка в м.Києві, а відповідач колишнім чоловіком її доньки [PERSON] Оскільки відповідач чинить їй перешкоди у користуванні будинком, зловживає алкогольними напоями, своєю поведінкою створює неможливі умови для проживання, перешкоджає її доньці у користуванні житлом, вона, як власник будинку, позбавлена можливості потрапити до тієї частини будинку, де проживає відповідач, який також не несе жодних витрат на утримання будинку, а тому просить задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, звернулись до суду із зустрічним позовом, в якому [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на новостворене майно, а саме прибудову під літерою «а-5», площею 35,3 кв.м. В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що під час спільного проживання з [PERSON] з 2001р. та подальшому реєстрації їх шлюбу, за згодою власника будинку [PERSON] в 2002р. він почав будівництво прибудови до будинку по вул.Павленка, 75 в м.Києві, а також провів реконструкцію та ремонт двох кімнат, виділених позивачкою, які були завершені взимку 2004р. Оскільки [PERSON] та [PERSON] не розрахувались з ним за придбані матеріали та виконану роботу, [PERSON] вважає, що новостворене майно у вигляді прибудови під літерою «а-5» є його особистою власністю відповідно до п.1,2 ч.І ст.57 СК України, а тому на підставі ст.ст.331, 386-392 ЦК України, просить задовольнити зустрічний позов. Представник [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти вимог зустрічного позову заперечували, посилаючись на ті обставини, що прибудова була побудована за спільні кошти [PERSON] та її колишнього чоловіка [PERSON], [PERSON] участі у будівництві не приймав, а рішенням суду від 10.10.2006р. саме за [PERSON] було визнано право власності на самочинне будівництво, в тому числі і на прибудову під літерою «а-5». В травні 2010р. [PERSON], від імені якого діяла йог представник [PERSON], звернувся до суду із позовом до [PERSON] та просив суд визнати недійсним право власності відповідачки на новостворене майно - прибудову під літерою «а-5» по вул.Павленка, 75 в м.Києві з мотивів, які він вказував у зустрічному позові. Просив визнати недійсним права власності з тих підстав, що [PERSON] шляхом обману отримала право власності на прибудову та жодним чином не компенсувала йому всі затрати, понесені при будівництві помешкання, на підставі ст.ст.16, 215, 217 ЦК України, просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 14.06.2010р. вказана цивільна справа об»єднана в одне провадження з цивільною справою за позовом [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення і зустрічним позовом [PERSON] про визнання права власності на новостворене майно. В судовому засіданні представник [PERSON] збільшила позовні вимоги та просила суд також поновити [PERSON] строк позовної давності для звернення до суду, оскільки про визнання за [PERSON] права власності на самочинне будівництво він дізнався при розгляді справи в суді в 2009р., а також визнати недійним право власності [PERSON] на прибудови «а-2», площею 11,5 кв.м., житлову прибудову «А-І-ІІ», площею 76,4 кв.м., душ «З», площею 1,1 кв.м. по вул.Павленка, 75 в м.Києві. Представник [PERSON] в судовому засіданні проти даного позову [PERSON] заперечувала, посилаючись на те, що рішення Святошинського районного суду м.Києва від 10.10.2006р. набрало законної сили та ніким не оспорено, вимоги позивача не відповідають способам захисту, визначеним ст.16 ЦК України, а також просила застосувати строк позовної давності до вимог [PERSON], оскільки він пропущених без поважних причин. Розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення представника [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідача [PERSON] та його представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що основний позов підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову та позову [PERSON] необхідно відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що з 26.12.2003р. по 29.01.2006р. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.176 - рішення суду, а.с.40 - копія свідоцтва про розірвання шлюбу). 28.02.2004р. [PERSON] був зареєстрований у [INFO], як чоловік доньки власника будинку [PERSON] (а.с.35- довідка за формою №3, а.с.58-61 - копія будинкової книги). Відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 10.10.2006р., яке набрало законної сили, за [PERSON] визнано право власності на самочинне будівництво - прибудову «а-2», площею 11,5 кв.м., «а- 5», площею 35,3 кв.м., житлову прибудову «А-1-ІІ», площею 76,4 кв.м., душ «З», площею 1,1 кв.м. по вул.Павленка, 75 в м.Києві (а.с.76). Вирішуючи питання щодо відмови у задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання за ним права власності на прибудову під літерою «а-5» по вул.Павленка, 75 в м.Києві, з тих підстав, що вказану прибудову він побудував за власні кошти, за згодою [PERSON], суд виходить з того, що в судовому засіданні не встановлено та не доведено належними та допустимими доказами ті обставини, що, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [PERSON] будував вказану прибудову тільки за свої власні кошти, які є його особистою приватною власністю на підставі п.п.1,2 ч.1 ст.57 СК України. Крім того, сторонами надані квитанції про купівлю будівельних матеріалів, якими кожен з них доводили обставини будівництва саме ними прибудови, однак в сукупності з усіма перевіреними та дослідженими доказами, суд приходить до висновку, що підстави прийняти вказані квитанції як беззаперечні докази проведення будівництва тільки однією із сторін, відсутні, а допитані в судовому засіданні за клопотанням [PERSON] - свідки [PERSON], [PERSON] (сестра [PERSON]О.) підтверджували що саме ним будувалась прибудова за його кошти без участі відповідачки та інших родичів, свідок [PERSON] М.1. (батько [PERSON] та колишній чоловік [PERSON]Т.), допитаний за клопотанням представника [PERSON] вказував про те, що прибудова була побудована за його кошти та кошти власника будинку без участі [PERSON] Також підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову, є те, що в судовому засіданні не встановлено домовленості [PERSON] з [PERSON] про створення його особистої чи спільної власності на прибудову земельній ділянці, яка відведена у встановленому законом порядку [PERSON] Л.Т., і в такому разі він може вимагати лише компенсації на відшкодування понесених витрат, що пропонувалось представником [PERSON] в якості мирного вирішення спору та було відхилено представником позивача [PERSON] В судовому засіданні 29.06.2010р., представник [PERSON] просила залишити без розгляду позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення у зв»язку із відсутністю предмету спору, оскільки [PERSON] на даний час виселився з будинку та не проживає в ньому. Представник [PERSON] та [PERSON] дані обставини не підтвердили, оскільки позивачка доступу до прибудови не має, у зв»язку із заміною [PERSON] ключів, з реєстраційного обліку в спірному будинку він не добровільно не знявся та не зареєструвався за новим місцем проживання, у зв»язку із чим позовні вимоги [PERSON] її представник підтримала, просила їх розглянути та задовольнити позов. Згідно з положеннями ст.319 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, у яких відпали законні підстави для такого користування. Частина 1 ст.316 ЦК України встановлює, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Вирішуючи питання щодо задоволення позову [PERSON], суд виходить із того, що [PERSON] вселився в будинок як член сім»ї - чоловік доньки [PERSON], шлюб між ними розірвано в 2006р., між ним та власником будинку відсутні договірні відносини, зокрема найму, оренди, тощо, також в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] чиняться перешкоди у здійсненні власником свого права власності, у зв»язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Щодо позову [PERSON] про визнання недійсним права власності [PERSON] на самочинне будівництво - прибудову «а-2», площею 11,5 кв.м., «а-5», площею 35,3 кв.м., житлову прибудову «А-І-ІІ», площею 76,4 кв.м., душ «З», площею 1,1 кв.м. по вул.Павленка, 75 в м.Києві, суд враховує наступне. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В судовому засіданні не встановлено та не підтверджено жодним доказом ті обставини, що, як вказує представник позивача, [PERSON] шляхом обману отримала право власності на прибудову. Крім того, відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено ст.16 ЦК України, і, як правило, власник порушеного права може скористатися конкретним способом захисту свого права, який визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Таким чином, вимоги [PERSON] про визнання недійсним права власності, не передбачені чинним законодавством, як спосіб захисту прав, а оскільки в судовому засіданні позовні вимоги в цій частині не уточнені, у ході розгляду справи збільшені та підтримані представником [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову. Щодо застосування за заявою представника [PERSON], до вимог [PERSON] строку позовної давності, які на підставу для відмови у позові, суд вважає, що даний строк ним не пропущено, оскільки про те, що право власності на прибудови визнано за [PERSON] в 2006р. він міг дізнатися в 2009р., однак суд відмовляє у його позові з підстав, наведених вище.

Outcome: dismissed