Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 03.11.2008 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем мають різні погляди на права та обовязки подружжя, останній не бажає утримувати сімю, самоусунувся від виховання дитини, зловживає спиртними напоями, що призводило до постійних сварок. З вересня 2009 року припинили спільне проживання та шлюбні стосунки. Вважає, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе. Дитину просить залишити на вихованні з нею, стягнути з відповідача судові витрати, понесені нею при подачі позову. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених в ньому. Відповідач в судове засідання не зявився. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд, за згодою позивачки, вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2008 року (а.с.3), від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачкою та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що на протязі значного періоду часу вони спільно не проживають і не підтримують шлюбних відносин, які поновлювати наміру не мають. В судовому засіданні позивачка наполягала на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сімї неможливим. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Дитину, сина [PERSON], суд залишає на вихованні з позивачкою за її клопотанням, оскільки спору про це у сторін не виникло. Враховуючи те, що сторони звільнені від сплати судового збору (а.с.7,18), суд відносить їх на рахунок держави. Оскільки позивачка просила відшкодувати їй судові витрати, понесені нею при подачі позову, суд стягує з відповідача на користь позивачки 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved