Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

07.06.2010 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати к іконними дії управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської 5.лоті щодо не нарахування та не виплати підвищення до пенсії як дитині з 09.07.2007 року по ^.2010 року в належному розмірі; зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії з ищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з 09.07.2010 року та провести відповідні ай лати; а також стягнути із відповідача судові ви грати. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є пенсіонером, має ятус «дитина війни», у зв'язку з чим відповідно до ст. 6 закону України «Про соціальний ил.іет дітей війни» вона має право на доплату до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за в - м. Незважаючи на викладені вимоги діючого законодавства відповідач здійснював виплату : івищення до пенсії в меншому розмірі. В судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву, в якій підтримала позовні ¦имоги, просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить рі : лянути справу без його участі. В своїй письмових запереченнях відповідач просить суд відмовити задоволенні позову, нлаючись на те, що управління Пенсійного фонду України у Балаклійському районі діяло іно діючого законодавства, не порушуючи норм пенсійного права, а отже вимоги позивачки безпідставними. Відповідач вказує на те, що органи Пенсійного фонду мають ористовувати кошти тільки на виплати, вичерпний перелік яких визначений діючим нодавством, до яких виплати підвишення пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про іальний захист дітей війни» не відносяться. Відповідач вважає свої дії правомірними також через невизначеність на законодавчому ні за рахунок яких коштів повинні здійснюватися ці виплати та який розмір мінімальної сії за віком необхідно застосовувати при обчисленні таких доплат. При цьому зазначає про ч рунтованість доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону -країни «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки розмір їиімальної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується гслючно для визначення розмірів пенсії, призначених за цим Законом. Враховуючи наявність відповідних заяв від позивачки та представника відповідача суд жає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому мдоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дитиною війни с особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення Другої світової війни (2 верес» 1945 року) було менше 18 років. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 02 січня 1938 року /а.с.6Ш Позивачка має статус «дитини війни» і перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фон ЛІ України в Балаклійському районі Харківської області, отримує пенсію по інвалідності III гр> иі /пенсійне посвідчення № 120986 від 20.09.1994 року /а.с.7/. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війаі пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога. виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Виходячи з того, що позивачка є дитиною війни, суд вважає, що на неї повніс *¦ розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України <4їло] соціальний захист дітей війни», в тому числі й право на підвищення пенсії на 30% мінімальне* пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону. Розмір мінімальної пенсії за віком, визначений ст.28 Закону України «Про 1 загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року. Згідно цієї норм* І мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленого для осіб, які | втратили працездатність. Із заперечень відповідача встановлено, що позивачці в 2007 році не здійснювали^ 1 зазначені виплати, з посиланням на відсутність коштів та на невизначеність розрахункові величини /мінімальної пенсії за віком/ для розрахунків підвищень до пенсії категорії громадяг які мають статус дітей війни. З 01.01.2008 року позивачці встановлено підвищення до пенсії як особі, яка має стат>. 1 «дитина війни» в сумі 47 грн. щомісячно, з 01.04.2008 року-48.10 грн. щомісячно, з 22.05.20011 року - 48.10 грн. щомісячно, з 01.07.2008 року - 48,20 грн. щомісячно, з 01.10.2008 року - 49.Я грн. [помісячно. З 01.01.2009 року позивачка отримує підвищення до пенсії в розмірі 49.80 грн ¦ щомісячно. Всього за період 2008-2009 років позивачці виплачено підвищення до пенсії ! розмірі 1425.90 грн. При цьому, з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року відповідач здійснював нарахування г:_ 1 підставі іі.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та пр внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, а з 22.05.2008 року на підставі Постанови КМУ «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян №530 від 28.05.2008 року. Згідно ст.7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення І державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок кошті? Державного бюджету України. Відповідно до п. 12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», дію статі: 6Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закон), було зупинено. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за №6-рп/2007, у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (консти гуційності) положень статей 29, 36, ч.2 ст.56, ч.2 ст.62, ч.І ст.66, п.п. 7. 9. 12. 13, 14. 23. 29, 30. 39. 41, 43, 44, 45, 46 ст.71, ст.ст.98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян), визнано лаким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.12 ст.71 Закону Україні: «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст.111 цього Закону. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними о Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність. Виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачці підвищення до пенсії, передбачене ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 09.07.2007 року. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, які стосуються виплати підвищення до пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії за 2008 рік, суд вважає ці вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції.: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів». Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за №10-рп\\2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року та приписів ч.2 ст.152 Конституції України, суд дійшов висновку, що до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом України, відповідач, здійснюючи позивачці підвищення до пенсії, передбачене ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення підвищення до пенсії у розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком з 01.01.2008 року по 21.05.2008 рог> задоволенню не підлягають. Проте з 22.05.2008 року відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивача підвищення до пенсії, передбачене ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни' і редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Суло» України рішення щодо неконституційності пп..41 розділу 2 Закону України „Про Державі:: і бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, ця норч . втратила чинність та не підлягала застосуванню. Оскільки в 2009 році ніяких змін до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист літ =** війни» не вносилось, позивачка в 2009 році мала право на отримання підвищення до пенсі і розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Стосовно позовних вимог про зобовязання здійснити перерахунок пенсії за 2010 рік. і суд зазначає наступне. Статтею 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» встановлені прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, в таких розмірах: з 01 січня 2( року - 695 гривень, з 01 квітня 2010 року - 706 гривень. Таким чином, позивачу розмір щомісячної доплати до пенсії згідно Закону України «ГІри соціальний захист дітей війни» повинен розраховуватися, виходячи із наведених розміг прожиткового мінімуму. Судом встановлено, що нарахування та виплата позивачу підвищення до пенсії як дитин війни здійснювалось відповідачем в розмірі нижчому, ніж передбачено діючим законодавстві Суд не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність бюджетного фінансування і обсязі, передбаченому Законом України «Про соціальний захист дітей війни» для здійснень соціальних виплат, оскільки відповідно до вимог ст. З Конституції України права і свободи "і їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, головним обовязком якої а утвердження і забезпечення прав і свобод людини. 1 Іостановляючи рішення у даній справі, суд виходить з того, що конституційні принцип к. на яких базується здійснення прав та свобод людини і громадянина України, включаючи і при?» на пенсійне забезпечення, передбачене Конституцією України та іншими Законами України. ; може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного прав^ с виконання прийнятих на себе зобовязань. Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України Згідно ч. 1 та ч. 9 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Констит\^ " України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов»язковість яких над.: .. Верховною Радою України. Забороняється відмова в розгляді справи з мотивів відсутно^ неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Таким чином, доводи відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому ріь- порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни не може бути підставою дл>: а не здійснення або відмови в задоволенні позову. Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовіднос- ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2і року № 1058-1V, суд зазначає наступне. Сторонами по справі не заперечується, що позивачка відповідно до ст. 6 Закону Україн „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання доплати до пенсії у розмірі Зй; мінімальної пенсії за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише - правилами, передбаченими ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсій?. страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір ао* встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача що:¦застосування положення ч.З ст. 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст. 46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни. Суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки цей закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що на думку суду, не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Крім того, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8- рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики. Враховуючи те, що позивачка є дитиною війни, вона наділена державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання надбавки до пенсії. Наділивши дітей війни зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є дітьми війни. Тобто, між позивачкою і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечити соціальний захист дітей війни. Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Таким чином, держава взяла на себе зобовязання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав. Виходячи з принципу верховенства права, закріпленого ст. 8 Конституції України, принципу пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, у звязку з чим Закони України мають вищу юридичну силу, суд вважає, що при вирішенні даного спору, підлягає застосуванню саме ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції, яка діє після прийняття рішень Конституційним Судом України, з урахуванням вимог ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка визначає мінімальну пенсію за віком на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а не вищезазначена постанова Кабінету Міністрів України, на підставі якої позивачці здійснювалось нарахування та виплата підвищення до пенсії як дитині війни. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про незаконність дій Управління пенсійного фонду України у Балаклійському районі у Харківській області щодо нарахування і виплати позивачці підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі нижчому, ніж їй передбачено діючим законодавством. Відповідно до ст. 4 Закону України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свобо.іш та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно з ч.2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному чи іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство : застосовується, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наявність спеціальних законодавчих актів, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, для захисту праї [PERSON] суд вважає за необхідне прийняти рішення про зобов'язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату підвищення до пенсії як дитині війни за період з 1 - липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 01 червня 2010 року. Посилання відповідача на ст.257 ЦК України суд не приймає до уваги, оскільки позові вимоги заявлені в межах строку позовної давності. Розподіл судових витрат суд здійснює згідно вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial