Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до Управління пенсійного фонду України в Комсомольському районі м.Херсона, в якому просить зобовязати Управління пенсійного фонду України в Комсомольському районі м.Херсона виконати нарахування та виплати щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату за наступні періоди: з 01.01.2007р. до 08.07.2007р.; з 09.07.2007р. до 31.12.2007р.; з 01.01.2008р. до 21.05.2008р.; з 22.05.2008р. до 31.12.2008р., судові витрати покласти на відповідача. Обґрунтовуючи позов тим, що відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» належить до соціальної групи «діти війни» та має право на щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії, як то передбачено ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, просила зобовязати Управління пенсійного фонду України в Комсомольському районі м.Херсона виконати нарахування та виплати щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату за наступні періоди: з 01.01.2007р. до 08.07.2007р.; з 09.07.2007р. до 31.12.2007р.; з 01.01.2008р. до 21.05.2008р.; з 22.05.2008р. до 31.12.2008р., в іншій частині від позовних вимог відмовилась. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що визначення величини мінімальної пенсії за віком, що застосовується для підвищення пенсії особам, яким встановлено статус «діти війни» має бути вирішено у законодавчому порядку, а фактичне підвищення пенсії відбудеться після прийняття відповідного законодавчого акту. Окрім того зауважила, що бюджетом Пенсійного фонду не передбачено кошти на зазначені соціальні допомоги. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд встановив, що: - згідно з ст.1 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» до дітей війни належать особи, яким на момент закінчення Другої Світової війни (2 вересня 1945 р.) не виповнилося 18 років відповідно позивач належить до зазначеної категорії осіб; - згідно ст.6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» - дітям війни пенсія підвищується на 30% мінімального розміру пенсії за віком, згідно п.1 Розділу 4 «Заключного положення» вказаного Закону останній вступає в силу з 01.01.2006 р.; - рішення про підвищення пенсії позивачу відповідачем прийнято не було, перерахунки відповідно до зазначеного закону не проведені; - відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; - Законом України «Про державний бюджет України на 2007 року» від 19.12.2006 року, який набрав чинності з 01.01.2007 року, ст. 111 було встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни; - рішенням Конституційного Суду України № 6- рп від 09.07.2007 року положення ст. 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 року» визнано неконституційним; - відповідно до ст. 152 Конституції України - закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність, таким чином зазначений закон втратив чинність 09.07.2007р.; - на час розгляду цієї справи судом розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб що втратили працездатність; - відповідно до ст. 2 ч.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року, прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком; - статтею 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року, був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, зазначена стаття була змінена Законом України від 15 березня 2007 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та існує в новій редакції з 28 березня 2007 року, зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток; Ураховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007р. № 6-рп-2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп-2008, якими визнано неконституційними норми Законів України „Про державний бюджет на 2007р. та 2008р., що обмежували соціальні гарантії громадян, положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у редакції 2004р., поновили свою дію у 2007р. з 09.07.2007р., у 2008р. з 22.05.2008р. Отже право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених Законом, мають діти війни: за 2007р. з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., за 2008р. з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Оскільки у 2007р. у період з 01.01.2007 р. до 08.07.2007 р. та у 2008 році з 01.01.2008 р. до 21.05.2008 р. положення законів про державний бюджет за ці роки, які обмежували соціальні гарантії позивача, були чинними та підлягали виконанню у позові про нарахування підвищення до пенсії за ці періоди слід відмовити. Виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення вказаного рішення Конституційного Суду України відповідач по справі повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону №2195, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення зазначені вище норми закону про бюджет втратили чинність та не підлягали застосуванню. Отже, відповідач повинен був діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону №2195, нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. Крім того - відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Кечко проти України» про незворотність дії у часі законів та інших нормативно - правових актів, крім випадків, коли вони пом'якшують, або скасовують відповідальність особи, відповідно до якого - реалізація особою права на отримання бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно - правових актах національного законодавства не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, судами не повинні прийматися до уваги, у випадках, коли з набуттям чинності певним законом, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше. До спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та вважає, що відповідач повинен був діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону №2195, нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008р. по 31.12.2008р.

Outcome: approved