Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-13 00:00:00

[PERSON] 1.1, звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті [PERSON] ради про зобов'язання вчинення дій, мотивуючи свої вимоги тим, що він є евакуйованим із зони відчуження 1986 року та має посвідчення категорії II серії Б і знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті [PERSON] ради, а згідно ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", щорічна допомога на оздоровлення особам які евакуйовані із зони відчуження ЧАЕС у 1986 році виплачується у розмірі трьох мінімальних заробітних плат. Проте, відповідач виплату проводив в значно менших розмірах. Звертаючись до суду позивач просить зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті [PERSON] ради виплатити недоплачені суми одноразової щорічної допомоги на оздоровлення за 2007, 2008, 2009 роки в розмірі 5337 грн., зобов'язати відповідача керуватися законом при нарахуванні та проведенні виплат одноразової щорічної допомоги на оздоровлення і на подальші періоди. Позивача в судове засідання не з'явився, про дату слухання справи сповіщено у встановленому порядку. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача. Суд ухвалив справу розглянути у відсутності позивача, представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно посвідчення Серії Б № 121378 (а.с. 5) [PERSON] 1.1, відносить до потерпілого від наслідків аварії на ЧАЕС 2-ої категорії ( евакуйований із зони відчуження у 1986 році). З довідки Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті [PERSON] ради від 23 лютого 2010 року № К-38 (а.с.4) вбачається, що [PERSON] 1.1, допомога на оздоровлення у розмірах по 75 грн. 00 коп.: за 2007 рік нарахована 30 липня та виплачена 18 жовтня 2007 року, за 2008 рік нарахована 19 березня та виплачена 17 квітня 2008 року, за 2009 рік нарахована 07 липня та виплачена 22 січня 2010 року. Відповідно до ч.4 ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-11, щорічна допомога на оздоровлення постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, евакуйованим з зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей виплачується у розмірі трьох мінімальних заробітних плат. Згідно з ч. 7 ст. 48 цього ж Закону, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року статтею 71 п. 30 було зупинено на 2007 рік дію абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп було визнано неконституційними деякі положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", в тому числі і п. ЗО ст.71, яким було зупинено дію статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому позивач мав право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі визначеному ч.4 ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки нарахування та виплата допомоги здійснювалася після винесення Конституційним Судом України 09 липня 2007 року відповідного рішення. Законом України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" пунктом 28 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" були внесені зміни до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і текст даної статті було викладено в наступній редакції "одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України". Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 було визнано неконституційним п.28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було внесено зміни в статтю 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Конституційний суд дійшов до висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. Оскільки на момент виплати позивачу допомоги на оздоровлення за 2008 рік, що була проведена до 22 травня 2008 року, була чинною редакція статті ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із змінами внесеними Законом України № 107-VI від 28.12.2007 року, якою керувався відповідач при проведенні виплати допомоги на оздоровлення позивачу, тому позовні вимоги про зобов'язання відповідача виплатити позивачу недоплачену суму одноразової допомоги на оздоровлення за 2008 рік задоволенню не підлягають. Позовні вимоги про зобов'язання відповідача виплатити позивачу недоплачену суми одноразової допомоги на оздоровлення за 2009 рік в розмірі визначеному ч.4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підлягають задоволенню, оскільки Постанова KM України № 562 від 12 липня 2005 року відповідно до якої відповідач проводив виплату допомоги є підзаконним нормативним актом і вона суперечить ч.4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і ст. 22 Конституції України, а тому виходячи із пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами в частині визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення підлягає застосуванню Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а посадові особи органів місцевого самоврядування відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно з ч.2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Ураховуючи наведене та відповідні спеціальні законодавчі акти, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, суд зобов'язує провести нарахування / перерахування та виплату належних сум відповідно до закону, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5337 грн. 00 коп. невиплаченої суми одноразової щорічної допомоги на оздоровлення задоволенню не підлягають. Також не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача керуватися законом про нарахування та проведенні виплат одноразової щорічної допомоги на оздоровлення і на подальший період, оскільки відповідно до ст. 15 ЦК України особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, суду не надано доказів про можливе порушення, невизнання або оспорювання відповідачем права позивача у майбутньому. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 37,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial