Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-16 00:00:00

26 березня 2010 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість з невиплаченої матеріальної допомоги у сумі 1 294. 67 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що з 2006 року він проходить дійсну військову службу в [INFO] на посаді головного старшини 177-ого територіального центру комплектування військовослужбовцями за контрактом у військовому званні старший прапорщик. В серпні 2008 року він звернувся із рапортом до командування обласного військомату про надання йому матеріальної допомоги на соціально-побутові цілі в розмірі місячного грошового забезпечення в сумі 1 294, 67 грн. Наказом військового комісару йому призначена така допомоги, проте грошових коштів до теперішнього часу позивач так і не одержав. Через те, що відповідач наразі відмовляється добровільно сплатити призначену суму, позивач просить стягнути її в примусовому порядку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив стягнути із відповідача заборгованість з матеріальної допомоги в сумі 1 294, 67 грн. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить вхідний штемпель про отримання судової повістки, втім у попереднє судове засідання надав письмові заперечення проти позову. В запереченнях відповідач зазначає, що через недостатнє фінансування з державного бюджету, облвійськомат щомісячно отримував кошти лише на виплату основних видів грошового забезпечення військовослужбовців. Кошти, що надходили у листопаді та грудні 2008 року, були спрямовані відповідачем на розрахунок зі звільненими військовослужбовцями та на виплату щомісячного грошового забезпечення. Через відсутність додаткового фінансування станом на 01 січня 2009 року в облвійськоматі утворилася кредиторська заборгованість з виплат матеріальних допомог військовослужбовцям в сумі понад 270 тис. грн. Зазначає, що у разі надходження додаткових коштів на виплату заборгованості, її виплата буде проведена. На даний час просить в позові відмовити (а.с.10-11). За згодою позивача суд в порядку ст.224 ЦПК України проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд з`ясував такі фактичні обставини справи. 12 липня 2008 року позивач призначений головним старшиною 177-ого територіального центру комплектування військовослужбовцями за контрактом (а.с.З). 22 вересня 2008 року позивач звернувся до військового комісара [INFO] з рапортом про виплату йому матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, який отриманий відповідачем в той же день (а.с.7). 22 вересня 2008 року наказом військового комісара № [NUMBER] вказано виплатити [PERSON] матеріальну допомогу на розв`язання соціально-побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення за 2008 рік (а.с.6). На день розгляду справи матеріальна допомога на соціально-побутові цілі за 2008 рік в розмірі 1 294, 67 грн. залишається несплаченою (а.с.4, 5). Як зазначають ч.І, ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення, зокрема, входять одноразові додаткові види грошового забезпечення. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими. Крім того, суд зауважує, що не може бути виправданням невиконання вимог закону недостатнє фінансування, особливо у тому випадку, коли допомога вже призначена до виплати. Через несплату відповідачем суми заборгованості у добровільному порядку вона має бути стягнута примусово. Крім цього, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в доход держави належить стягнути судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved