Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом та просить рішенням суду стягнути на її користь з управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради недовиплачені кошти, що передбачені ст.37 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в сумі 3228,80 грн., за період з 01.04.2009 року по 01.04.2010 року, та стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені недовиплачені кошти відповідно до ст,39 ЗУ Про статус... в сумі 16144,00 грн., за період з 01.04.2009 року по 01.04.2010 року, а також забов'язати відповідачів в подальшому виплачувати дані кошти у відповідності до вимог даного закону, мотивуючи це тим, що вона являється пенсіонером та потерпілою від Чорнобильської катастрофи, а також проживає в зоні гарантованого добровільного відселення. В заяві до суду позивачка просила справу розглядати в її відсутність, а позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради в судове засідання не з'явився, але до початку розгляду справи надав до суду лист, в якому просив розглядати справу в його відсутність, позов не визнає. Представник відповідача управління Пенсійного фонду України в м.Коростені в судове засідання не з'явився, але до початку розгляду справи надав до суду заперечення проти позову, позов не визнає. Дослідивши матеріали справи, в їх сукупності та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивачка проживає в м.Коростені - зоні гарантованого добровільного відселення, являється пенсіонером та потерпілою від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, таким чином вона має право на отримання коштів в розмірах, що передбачені ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тобто, у спірний період часу, ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст.37 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянам, які проживають на території гарантованого добровільного відселення, проводиться доплата в розмірі 40 % мінімальної заробітної плати щомісяця, а до ст.39 даного закону, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі 2-х мінімальних заробітних плат, щомісяця. Відповідно до постанови КМУ №936 від 20.05.2005 року «Про затвердження порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата допомоги передбаченої ст.39 ЗУ «Про статус...» працюючим і не працюючим громадянам, а також пенсіонерам проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог. І управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій. І виконкомів міських, районних у містах рад за місцем реєстрації, тобто правовідносини між Я сторонами виникли з дня набрання чинності вищевказаної постанови. Таким чином, заборгованість за ст.ст.37,39 ЗУ «Про статус...» підлягає стягненню за 1 період з 01.04.2009 року по 01.04.2010 року, відповідно до даних довідки з місця роботи | позивача, а також на підставі наявних у справі письмових доказів. При стягненні коштів суд виходить з розміру мінімальних заробітних плат, які діяли у вказаних періодах: -з 1.04.2009 р. - 625 гри.; - з 1.07.2009 р. - 630 грн.; - з 1.10.2009 р. - 650 грн.; -з 1.11.2009 р. - 744 грн.; - з 1.01.2010 р. - 869 грн.; - з 1.04.2010 р. - 884 грн.; Отже, з урахуванням викладеного вище, та відповідно до проведеного позивачем ; розрахунку, за весь спірний період часу розмір заборгованості перед позивачем складає - за < ст.37 ЗУ «Про статус...» (за мінусом отриманих коштів в сумі - 25,20 грн.) - 3228,80 гривень, І за ст.39 ЗУ «Про статус...» (за мінусом отриманих коштів в сумі 126 грн.) - 16144,00 гривни, а всього 19372,80 гривни. Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часуг і тепер є управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради та управління Пенсійного фонду України в м.Коростені, тому суд, стягує з них дані кошти, а заперечення відповідачів проти позову безпідставні. Вимоги позивача щодо забов'язання відповідачів в подальшому виплачувати щомісячно виплати передбачені ст.ст. 37,39 ЗУ "Про статус..." є безпідставними і задоволенню не підлягають, оскільки дані вимоги не відповідають змісту законодавства. Судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання та не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому, змінювати правове регулювання суспільних відносин.

Outcome: partial