overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-21 00:00:00

Позивачі звернулись з позовом про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. Посилались на те, що їм та [PERSON] вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, що видане 21.12.1998 року. 26 серпня 2007 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина, спадкоємцем першої черги є позивач [PERSON] , але вона не може отримати спадщину, так як при видачі свідоцтва про право власності на житло розмір часток співвласників квартири не був визначений. Зазначали, що розмір часток співвласників є рівним та просили визначити розмір частки за кожним співвласником по 1\\3 частині. У судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги, просили визначити розмір часток у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] за кожним співвласником по 1\\3 частині. Відповідач у судове засідання не з»явився. надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи, Другої Полтавської державної нотаріальної контори у судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи у їхню відсутність. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить ст. 174 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу по суті з ухваленням рішення у справі у попередньому судовому засіданні. Судом встановлено що квартира [ADDRESS] належить на підставі свідоцтва про право власності від 21 грудня 1998 року позивачам та [PERSON], що померла 26.08.2007 року. При видачі свідоцтва про право власності на квартиру розмір часток між співвласниками не визначався. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на її частину квартири, спадкоємцем першої черги, яка прийняла спадщину є позивач [PERSON], донька померлої, але отримати спадщину не може, оскільки не визначений розмір частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Згідно вимог ч. 2 ст. 370 ЦК України розмір часток у праві спільної сумісної власності є рівними. Отже розмір частки кожного власника квартири становить 1 \\3 частина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на дитину,мотивуючи свої позовні вимоги тим,що з відповідачем уклали шлюб 24 квітня 1993 року, який зареєстрували у відділі ЗАГС Білопільськоі райдержадміністраціі ,актовий запис № 49. Від цього шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з позивачкою. Однією сім»єю проживали до червня 2010 року. Проживаючи окремо, вона не отримує від відповідача матеріальної допомоги, через що вона звернулась до суду і просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі % частки заробітку/доходу/, але не менше ніж ЗО % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги , відповідач визнав позовні вимоги повністю. Суд ,заслухавши пояснення сторін , дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі уклали шлюб 24 квітня 1993 року , який зареєстрували у відділі ЗАГС Білопільськоі райдержадміністраціі ,актовий запис № 49. Відповідно до свідоцтва про народження дитини сторони від шлюбу мають доньку. [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. З червня 2010 року сторони проживають окремо, матеріальну допомогу відповідач не надає, через що позивачка звернулась даним позовом до суду. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу Украіни батьки зобов»язані матеріально забезпечувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до п.17 постанови №3 Пленуму Верховного Суду Украіни від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу Украіни при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів « : «Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати : стан здоров»я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини,що мають істотне значення». Але розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначено в ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу Украіни- не меншим, ніж 30 % для дитини відповідного віку. Відповідач працює машиністом в ТЧ-11, має можливість надавати аліменти на утримання доньки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу,мотивуючи свої позовні вимоги тим,що з відповідачем уклали шлюб 24 квітня 1993 року, який зареєстрували у відділі ЗАГС Білопільськоі райдержадміністраціі ,актовий запис № 49. Від цього шлюбу мають дитину, [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з позивачкою. Сімейні стосунки не склалися через несхожість характерів, подружні стосунки не підтримують з квітня 2010 року. Наведені обставини, на думку позивачки , роблять недоцільним примирення між ними. Вона вважає, що сім»я розпалася остаточно. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги , відповідач визнав позовні вимоги повністю. Суд ,заслухавши пояснення сторін ,дослідивши докази по справі, прийшов до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі уклали шлюб 24 квітня 1993 року , який зареєстрували у відділі ЗАГС Білопільськоі райдержадміністраціі ,актовий запис № 49. Відповідно до свідоцтва про народження дитини сторони від шлюбу мають доньку. [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Протягом останніх місяців сторони не підтримують подружні стосунки ,спільне господарство не ведуть,мешкають окремо. Отже шлюб сторін фактично розпався. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу є неможливим. Примирення не досягнуто. За таких обставин позивачка та відповідач вважають, що сімя розпалась остаточно. Оцінюючи зібрані по справі докази суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків,примирення між ними не досягнуто ,як позивачка так і відповідач вважають,що подальше сумісне життя неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про виключення майна з акту опису та звільнення майна з-під арешту, вказавши, що на підставі виконавчих листів Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 2-1049 про стягнення з [PERSON] на користь КС [PERSON] заборгованості , держвиконавцем Ленінського ВДВС [PERSON], описано : телевізор «LG», вартістю 300 гривень, музичний центр 100 гривень, диван. Позивач просить виключити майно з акту опису та звільнення майно з-під арешту, оскільки телевізор 1.6» не належить боржнику [PERSON], а належить йому, оскільки він купив його 31.12.2009 року . Відповідач, Ленінський відділ державної виконавчої служби проти позову не заперечує, вказавши, шо заборгованість є у [PERSON], а майно належить [PERSON], але на момент опису це було невідомо. Вислухавши пояснення позивача, відповідачів, третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що телевізор «LG», вартістю 300 є особистою власністю позивача, тому, згідно до от, 321 ЦК України він не може бути позбавлений права власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-21 00:00:00

21 липня 2010 року суд по зазначеній справі ухвалив рішення, відповідно я кого з [PERSON] на користьКП»ВТП»Вода» стягнуто 348 грн.38 коп. заборгованості. Але суд в рішенні не вирішив питання щодо стягнення з відповідача [PERSON]судових витрат відповідно ст.. 88 ЦПК України, а саме: державне мито в розмірі 30 грн. на користь КП «ВТП»Вода» та 30 грн. витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про стягнення боргу за договром купівлі-продажу, посилаючись на те, що 5 травня 2010 року вони уклали з відповідачем договір купілі- продажу квартири №2, що знаходиться в будинку №13 по вул. Леніна в м. кам»янка Черкаської області. Продали вони квартиру відповідачеві за 14000 грн., гроші в сумі 12000 грн. відповідач спалтив їм до підписання договору, а 2000 грн. зобов»язався сплатити до 1 липня 2010 року. Однак, до цього часу 2000 грн. не спла і платити не збираєтьсятив Позивачі в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали повністю, просили стягнути за їх користь з відповідача 2000 грн. і витрати, пов»язані з розглядом справи. Відповідач в судове засідання не з»явився, але в матеріалах справи розписука про одержання поістки, згідно якої він був належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, вважає , що позов підлягає до задоволення повністю. В судовому засіданні встановлено, що 5 травня 2010 року сторони по даній справі уклалаи договір купівлі-продажу картири №2, що знаходиться в будинку №13 по вул. Леніна в м. Кам»янка Черкаської області. Зазначену квартиру позивачі продали за 14000 грн., 12000 грн. відповідач сплатив позивачам до підписання договору, а гроші в сумі 2000 грн. зобов»язався сплатити до 1 липня 2010р., однак до цього часу не сплатив. Відповідно до п. 4 Договору купівлі-продажу квартири від 5 травня 2010 року гроші в суму 2000 грн. відповідач зобов2язався сплатити до 1 липня 2010 року. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно (товар) у власність стороні (покупецеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно (товар) і сплати за нього грошову суму.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що позивач є власником 1/2 частини домоволодіння, розташованого за адресою: м.Харків, вул.Семиградська, 10. Співвласником іншої частини домоволодіння був [PERSON], який помер. Спадщину після його смерті прийняти його діти - [PERSON] та [PERSON] Позивач просить суд визначити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташовано зазначене домоволодіння, відповідно до І варіанту проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи. Представник позивача позов підтримав, пояснень не надав. Відповідачі були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, але в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, у звязку з чим суд провадить заочний розгляд справи. Представник третьої особи Харківської міської ради до суду не з»явився. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що позивач є власником 1/2 частини домоволодіння, розташованого за адресою: м.Харків, вул.Семиградська, 10. Співвласником іншої 1/4 частини домоволодіння був [PERSON], який помер 25.07.2007 року. Спадщину після його смерті прийняли його діти - [PERSON] та [PERSON] По справі була проведена судова будівельно-технічна експертиза, якою визначено два варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою площею 550 кв.м., на якій розташоване домоволодіння. Ці обставини підтверджуються договором купівлі-продажу від 15.09.2006 року (а.с.7), витягом про реєстрацію правочинів (а.с.8), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.9), технічним паспортом на домоволодіння (а.с. 10-13), відповіддю КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 14), відповіддю Третьої державної нотаріальної контори (а.с.75), висновком судової будівельно-технічної експертизи. Визначаючи порядок користування земельною ділянкою, суд виходить з того, що позивач наполягає на його встановленні відповідно до І варіанту експертизи, який відповідає фактично встановленому порядку користування сторонами земельною ділянкою та враховує їхні інтереси. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-21 00:00:00

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що відповідач, як власник квартири, зобовязаний вносити плату за утримання будинку та прибудинкової території на рахунок ЖКП «Західне». Внаслідок невиконання відповідачем вказаного обовязку в останнього утворилася заборгованість в сумі 1292,86 грн. На день розгляду справи відповідач вказаний борг не сплатив, а тому просить стягнути з [PERSON] вказану суму та покласти на нього судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду був повідомлений в установленому законом порядку, про поважність причини своєї неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Із пояснень представника позивача, виписки із особового рахунку № 47134, вбачається, що відповідач є власником квартири № 121, по вул. Макарова, 2 у м. Рівному. У порушення вимог п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. № 45, якими передбачено, що власник та наймач квартири зобовязаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, протягом тривалого часу [PERSON] оплату не проводить, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 01.02.2010 року в сумі 1292,86 грн. Вказана заборгованість розрахована за фактично надані послуги згідно із диференційованими тарифами, що стверджується роздруківкою по особовому рахунку № 47134. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Беручи до уваги, що [PERSON] не заперечував проти надання йому послуг позивачем, не реалізував своє право на відмову від отримання таких послуг шляхом подання відповідної заяви, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у повному розмірі, визначеному позивачем та судові витрати по справі. На підставі викладеного, ст. 526 ЦК України, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. № 45, ст. ст. 10, 11, 60, 88. 212, 214, 215 ЦПК України, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду 11.06.2010 року із заявою, в якій зазначив, що свою трудову діяльність він розпочав з 01.04.1971 року у Білоруській гірничій експедиції - геологом, якою на його ім'я було заведено трудову книжку, в якій його прізвище зазначено російською мовою як «Ременный», що не збігається з прізвищем зазначеним у його паспорті громадянина України - «Ремінний». Перед досягненням пенсійного віку він зайнятий питанням оформлення пенсії за віком, але управління Пенсійного Фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області вбачає перешкоди у оформленні пенсії за віком, посилаючись на те, що не збігаються його прізвища, які зазначені у трудовій книжці та паспорті В зв'язку з цим заявник просить встановити факт належності йому трудової книжки заведеної 01.04 1971 року Білоруською гірничою експедицією, в якій його прізвище зазначено як «Ременный». В судове засідання заявник не з'явився, надав письмову заяву, в якій зазначив, що підтримує подану ними заяву, пославшись на обставини, викладені в ній та просять суд розглянути справу за його відсутності. Представник зацікавленої особи управління Пенсійного Фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області [PERSON] надав суду заяву, в якій зазначив, що просить розглянути справу без його участі та при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Дослідивши докази наявні у матеріалах справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 01.04.1971 року, що Білоруською гірничою експедицією було заведено трудову книжку, в якій його прізвище зазначено російською мовою як «Ременный» (а.с.7 - копія титульної сторінки трудової книжки). Згідно копій свідоцтва про народження та паспорта, прізвище заявника зазначено як «Ремінний» (а.с.8 - копія паспорту, а.с.9 - копія свідоцтва про народження). Зі змісту, дослідженої в судовому засіданні копії титульної сторінки трудової книжки вбачається, що прізвище заявника у ньому вказано як «Ременный», хоча згідно свідоцтва про народження та паспорта його прізвище «Ремінний». Згідно із п.6 ч і ст.256 ЦГЖ України суд розглядає справи про встановлення факт» належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або і паспорті. Таким чином, судом встановлено, що трудова книжка заведеної 01.04.1971 року Білоруською гірничою експедицією на прізвище «Ременный» належить заявнику по справі «Ремінному». На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-21 00:00:00

17.03.2010 рок\\ позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості '.а послуги теплопостачання, посилаючись на те, що відповідачі проживають в кб. 8о по вул. Курчатова, 20 в м. Полтаві, користуються наданими послугами, за посл\\: и не сплачують , у звязку з чим утворилася заборгованість станом на 01.03.2010 року у сумі 1818 грн. 09.06.200 р ; представник позивача надала суду заяву про збільшення позовних вимог посилаючись на те. що за період з 01.05.2006 року по 01.06.2010 року сума заборгованості становить 3349 грн. 56 коп. У судовоух зсіданні представник позивача збільшені позовні вимоги підтримала в повному обсязі га просила стягнути з відповідачів на користь позивача суму заборгованості з теплопостачання в розмірі 3349 грн. 56 коп. та 30 грн. витрат з інформаційно-технічн ч о забезпечення судового процесу, повязаного з розглядом цивільної справи. Відповідач: в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомленими належним чином , про причини неявки суд не повідомивши. Врахов\ ючи к. опотання представника позивача, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності ві шовілачів з винесенням заочного рішення в порядку ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, шо позов підлягає задоволенню. Судом встановлені . то відповідачі проживають в [INFO], корис ; юз .ся члугами з теплопостачання, за які не сплачують, у звязку з чим утворилася заборі. наніс і ь станом на 01.06.2010 р. у розмірі 3349 грн. 56 коп. Крім того, судом вс ановлено, що рішенням Полтавської міської ради від 11 грудня 2008 року позивача - ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звільнено від сплати державного мита в 2009 році при подачі позовних заяв до районних судів у м. Полтаві про стягнення заборгованості з населення за спожиту теплову енергію . Відповідно до ч. З ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідачів в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, враховуючи вище викладене, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 3349 грн. 56 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів також підлягають стягненню державне мито на користь держави в сумі 51 грн., та на користь позивача сплачені ним витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі ЗО грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-21 00:00:00

27.05.2010р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Красноармійського МВ ГУМВС України в Донецькій області про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, у звязку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин посилаючись на те, що 23.03.1990 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис 186. На підставі договору купівлі - продажу від 28 грудня 2000 року позивачка придбала будинок за адресою: м. Родинське, вул. Котовського, 30, в якій в наступному зареєструвала [PERSON] З грудня 2008 року [PERSON] фактично за вказаною адресою не мешкає, оскільки згідно рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08.04.2010 року був визнаний безвісно відсутнім. Таким чином, [PERSON] не проживає у вказаному будинку більш ніж 6 місяців без поважної причини, а тому позивачка просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Представник відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Красноармійського МВ ГУМВС України в Донецькій області у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог(а.с.14). Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що будинок, розташований за адресою: м. Родинське, вул. Котовського, 30, Донецької області, належить позивачці [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 28.12.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Красноармійської державної нотаріальної контори Донецької області, реєстр №2-576(а.с.9). У вказаному будинку крім позивачки по справі зареєстрований її чоловік - [PERSON], який фактично за вказаною адресою не проживає з грудня 2008 року, що підтверджується актом, який складено квартальною [PERSON] від 20.05.2010 року (а.с.10). У відповідності до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідач без поважних причин не проживає у спірній квартирі більш 6 місяців, а тому у відповідності зі ст.72 ЖК України, він може бути визнаний таким, що втратив право користуватись жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved