Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-26 00:00:00

що [PERSON] зверталась до суду з позовом до [PERSON] та просила визнати за нею право власності на жилий будинок та земельну ділянку по вулиці Солов`ївській, 144 в м. Нетішині. [PERSON] звертався до суду з зустрічним позовом у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] до [PERSON] та третьої особи [PERSON] та просив визнати за ними право власності, як за членами колгоспного двору в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], померлого 20.04.19998 року, на частину жилого будинку № 144 з надвірними спорудами по вулиці Солов`ївській в м. Нетішині вартістю 4888 грн. 51 коп., на 1/3 частину земельних ділянок за цією ж адресою площею 0.2333, 0.70, 0.0751 та 0.1582 га, стягнути із [PERSON] на їх користь грошову компенсацію за частину будинку в сумі 984 грн. 42 коп. [PERSON] теж зверталась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON], просила провести розподіл спадкового майна і виділити їй у власність після смерті батька [PERSON] 1/8 частину останнього вартістю 1711 грн. 06 коп. В ході розгляду справи вона змінила позовні вимоги і просила виділити їй 1/15 частину вказаного жилого будинку, як колишньому члену колгоспного двору та 1/3 частину земельної ділянки площею 0.14 га вартістю 268 грн. 30 коп., в тому числі 0.0486 га саду. За клопотанням [PERSON] ухвалою Нетішинського міського суду від 19.12.2005 року позовні вимоги щодо земельного спору виділені в окреме провадження даної справи. 14 травня 2006 року [PERSON] помер і в справу в якості правонаступника вступила [PERSON], яка у власних інтересах та інтересах правонаступників - недієздатної [PERSON] та неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] звернулась до суду з позовом про зміну позовних вимог [PERSON]. Вона ж просила визнати за нею та дітьми право спільної часткової власності на земельні ділянки за вищевказаною адресою площею 0.1864 га вартістю 500 грн.34 коп., з них для обслуговування будинку 31/60 частину ділянки в розмірі 0.0517 га, із суміжної земельної ділянки для ведення особистого господарства 1347/6000 частин ділянки в розмірі 0.1347 га та визнати за нею та дітьми земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка межує із земельною ділянкою для обслуговування будинку. 25 травня 2009 року Нетішинський міський суд ухвалив позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розподіл земельної ділянки залишити без розгляду. Під час розгляду справи [PERSON] свої позовні вимоги змінила і просила визнати за нею та її дітьми [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності на 0.2117 га вартістю 568 грн. 25 коп. відповідно 0.0517 га із земельної ділянки, що використовується для обслуговування будинку та надвірних споруд по вул. Солов`ївській, 144 в м. Нетішині, що становить 31/60 земельної ділянки розміром 0.10 га, свого часу виділеної в користування для обслуговування житлового будинку та надвірних споруд 0.16 га земельної ділянки для ведення особистого господарства , що становить 4/15 частки земельної ділянки від земельної ділянки 0.60 га свого часу переданої [PERSON] у приватну власність для ведення особистого господарства. Вона ж вважала за необхідне визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності на 0.4883 га вартістю 1310 грн. 10 коп. відповідно 0.0483 га із земельної ділянки, що використовується для обслуговування будинку та надвірних споруд по вказаній адресі, що становить 29/60 від земельної ділянки розміром 0.10 га свого часу виділеної в користування для обслуговування житлового будинку 0.44 га земельної ділянки для ведення особистого господарства, що становить 11/15 частки земельної ділянки від земельної ділянки 0.60 га свого часу переданої [PERSON] у приватну власність для ведення особистого господарства. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в якості третьої особи на стороні позивача [PERSON] до [PERSON] міської ради, Управління Держкомзему в м. Нетішині, [PERSON] про завершення приватизації земельної ділянки, видачі державного [PERSON] на землю, розподіл спадщини та визнання права власності на земельну ділянку. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] свої позовні вимоги змінила і просила провести розподіл вказаної земельної ділянки, виділити їй на праві приватної власності 0.13 або 0.10 га. Позов [PERSON] вона не визнала. [PERSON] підтримала подану нею заяву про залишення її позову без розгляду про завершення приватизації, видачі державного [PERSON] на землю, розподіл спадщини та визнання права власності на земельну ділянку. Вона ж підтримала вимоги дочки [PERSON] Представник [PERSON] та [PERSON]М . [PERSON] підтримав вимоги [PERSON] про розподіл земельної ділянки, виділення їй 0.13 га землі і вказав на те, що без визначення зовнішніх меж спірної земельної ділянки, вирішити даний спір неможливо. З цією метою слід провести земельну експертизу та звернутися до [PERSON] міської ради всім учасникам спору для вирішення питання про передачу у власність вказаної землі та видачі державного [PERSON] на землю. Він же підтримав вимогу свої довірительки [PERSON] про залишення її позову як третьої особи з самостійними вимогами без розгляду. [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, вимоги протилежної сторони не визнала. Вважала свої вимоги законними. Представник [PERSON] [PERSON] заперечила вимоги [PERSON] та її матері [PERSON], підтримала вимоги [PERSON], викладені у зміненій позовній заяві і вважала за необхідне їх задовольнити, оскільки це відповідатиме вимогам закону. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] заявлені вимоги [PERSON] визнав, вважав можливим визначити частки земельної ділянки для останньої та її дітей з видачею акта про право власності. На задоволення вимог [PERSON] та її дітей вказали представник органу опіки та піклування [PERSON] міської ради [PERSON] та представник Управління Держкомзему України у м. Нетішині [PERSON] Заслухавши доводи сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позовні вимоги: [PERSON] відхилити; [PERSON] задовольнити частково; [PERSON] залишити без розгляду Як вбачається з пояснень сторін та наявних у справі матеріалів (а.с. 13-16) за будинковолодінням № 144 по вул. Солов`ївській в м. Нетішині в цілому для його обслуговування та ведення підсобного господарства значиться земельна ділянка загальною площею 0.70 га. Вказані обставини ніхто із сторін не оспорював, а лише кожна із сторін заявила вимоги про визначення їх часток в залежності від часток у спадковому майні у вигляді співвідношення до часток будинковолодіння, спір по якому сторони вирішили і пройшли відповідну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідно до рішення [PERSON] міської ради від 19.10.1995 року за № 256 (а.с.51) та додатку до нього за пунктом 227, яке досліджене судом, вказана земельна ділянка передана у власність спадкодавцю сторін [PERSON], голові колгоспного двору за № 72-а по вул. Будьонного в селищі Нетішин ( в даний час вул Солов`ївська, 144 м. Нетішин), що підтверджено відповідним свідоцтвом про право власності на житловий будинок. [PERSON] помер 18 квітня 1998 року. Його син [PERSON], 24.03.1999 року прийняв спадщину у вигляді вказаного будинку та вказаної земельної ділянки шляхом звернення в нотаріальну контору, вказавши в поданій заяві про прийняття спадщини в якості спадкоємців [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Однак 14.05.2006 року [PERSON] помер і відповідно до матеріалів спадкової нотаріальної справи № 104/2006 [PERSON] нотаріальної контори 26.09.2006 року [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка, подавши відповідну заяву як у своїх інтересах так і в інтересах [PERSON], малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Це ж зробила і мати померлого [PERSON]. Відповідно до ст. ст. 22-23 Земельного Кодексу України в редакції Закону № 2196-Х11 від 13.03. 1992 року, що діяв на час передачі землі у власність спадкодавцю [PERSON]; ст. ст. 125-126 Земельного Кодексу України в редакції Закону № 2768- 3 від 25.10.2001 року, пункту 1 розділу Х «Перехідних положень» до цього Кодексу в редакції Закону № 509 6 від 16.09.2008 року; ст. ст. 1216,1225 ЦК України 2004 року , ст. ст. 524,549 ЦК України 1963 року; Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до складу спадкового майна (спадкової маси) включається все майно, що належало спадкодавцю на праві приватної власності, а також права та обовязки щодо цього майна. Крім цього, право власності громадянина на земельну ділянку виникає з моменту передачі землі у власність громадянину з виділенням земельної ділянки в натурі за рішенням компетентного органу, з видачею державного акту на землю та з реєстрацією права власності на земельну ділянку. Вказується також, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок , прийняті органами місцевого самоврядування, є підставою для видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на земельну ділянку та технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Вищевказані спадкоємці, обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилались на те, що рішення органу самоврядування [PERSON] міської ради про передачу у власність земельної ділянки відбулось і спадщину у вигляді вказаної земельної ділянки вони прийняли і останнє знайшло своє підтвердження в судовому слідстві. Проте жоден з спадкоємців на надав суду доказів у відповідності до ст. 60 ЦПК України про те, що вказана спірна земельна ділянка була передана в спадкодавцю [PERSON] у власність в натурі, що були встановлені її межі, що ним одержано державний акт на землю і зареєстровано за ним його право власності на неї. Не вбачається таких і з матеріалів справи. З цих підстав суд приходить до висновку, що право власності на вказану земельну ділянку у спадкодавця не виникло, в спадкову масу вона включатись не може, а звідси сторони в даному випадку мають право на вимоги щодо визнання за ними права, як за спадкоємцями, на закінчення приватизаційного процесу, одержання державного акту про право власності на земельну ділянку з відведенням її в натурі та реєстрацію права власності на неї. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] про розподіл земельної ділянки. Разом з тим, аналізуючи заявлені вимоги [PERSON] та її представника [PERSON], в тому числі, уточнені в даному судовому засіданні без їх вимоги проведення розподілу земельної ділянки, суд вважає їх такими, які не суперечать вищеназваним нормам Законів і покликані врегулювати виниклі земельні правовідносини між сторонами, повязані із спадкуванням землі. При цьому суд враховує не вирішеність вказаного спору протягом тривалого часу та як наслідок цього - порушення законних прав та інтересів спадкоємців: [PERSON], її недієздатної дитини та малолітніх дітей. Крім цього, суд вважає, що вимоги вказаних осіб повязані з реалізацією їх законного права на спадок у вигляді землі, а прийняте нове законодавство про землю, наявність перехідного періоду та новий порядок узаконення такого права не повинен порушувати права громадян у праві на власність. Суд також вважає, що визначений новим законом порядок набуття права власності на землю спрямований на реалізацію цього права субєктів земельних правовідносин у порядку спадкування, яке виникло до його прийняття і ніяк не на порушення законних прав цих субєктів. Це дає підстави суду вимоги [PERSON] задовольнити частково, не відмовляючи їй в позові, не вважаючи це виходом за межі її позовних вимог, що стане вирішенням спору в спосіб, який не суперечить закону. Таким способом вирішення даного спору, який відповідатиме закону та забезпечить права сторін, суд вбачає покладення на [PERSON] міську раду обовязку передати у власність вказаним особам спадкову земельну ділянку відповідно до встановленого порядку. Тому

Outcome: partial