Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

07 квітня 2010 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою до, в якій вказувала, що вона, відповідно до наказу №5-К від 02.03.2009 року, працювала на даному підприємстві посаді менеджера. Станом на 01.04.2010 року ВАТ «Бориспільське підприємство „Райагрохім» має перед позивачем заборгованість по зарплаті в розмірі 2342 грн. 79 коп., а саме: по заробітній платі за січень-березень 2010 року. Дана заборгованість не була погашена на момент звернення позивача до суду, чим було порушено її право на своєчасну оплату праці, а тому вона просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 2342 грн. 79 коп. В судове засідання позивачка не зявилася, однак надала письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обставини вказані в позовній заяві підтвердила та просила слухати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, проте надав заяву в якій позов визнав, просив розгляд справи провести у відсутності його представника та при вирішені даного питання повністю покладаються на думку суду. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Між позивачем та відповідачем склалися трудові правовідносини щодо оплати праці, які передбачені ст.ст. 115 Кодексу законів про працю України. Судом встановлено, що позивачка згідно до наказу відповідача №5-К від 02.03.2009 року була зарахована на посаду менеджера. В порушення трудового законодавства України, ВАТ «Бориспільське підприємство „Райагрохім» допустило заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] за січень-березень 2010 року в розмірі 2342 грн. 79 коп., чим порушив права позивачки на оплату праці. Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України „Про оплату праці, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до довідки ВАТ «Бориспільське підприємство „Райагрохім» №54 від 01.04.2010 року (а.с.2) заборгованість відповідача по заробітній платі перед [PERSON] за період з січня-березень 2010 року становить 2342 грн. 79 коп. Зважаючи, що представник відповідача визнав свою вину у простроченні виплати заборгованості по заробітній платі та суму заборгованості, а тому дана обставина не підлягає доказуванню відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України Оскільки в судовому засіданні доведено вину відповідача у несвоєчасній виплаті заробітної плати [PERSON], сума заборгованості по ній становить 2342 грн. 79 коп. і не була виплачена на момент розгляду даної справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 51 грн. 00 коп. та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. 00 коп., які підлягають покладенню на відповідача, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 81 та ч.1 ст. 88 ЦПК України, - слід стягнути з ВАТ «Бориспільське підприємство „Райагрохім» на користь держави, оскільки позивач звільнений від їх оплати. При цьому розмір судового збору визначений судом на підставі Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 року №7-93, а суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - відповідно до Розмірів витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних та господарських справ, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року №1258. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про присудження працівникові заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України „Про оплату праці, Постанову Пленуму Верховного Суду України „Про розгляд трудових спорів від 06.11.1992 року,

Outcome: approved