Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-01 00:00:00

У квітні 2010 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття та про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. В обгрунтування вимог позивач посилається на те, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON], яка народилася 14 грудня 2009 року. З квітня 2010 року сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Відповідач ухиляється від утримання дочки та дружини. Позивач потребує матеріальної допомоги, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просила суд стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки усіх видів його заробітку (доходу ), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та аліменти на її утримання в розмірі ? частки усіх видів його заробітку ( доходу ) до досягнення їхньою дочкою трирічного віку. Відповідач визнав позов повністю, про що надав суду заяву. У разі визнання позивачем позову, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення проводиться у порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи видно, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO] ( копія свідоцтва про народження а.с. 6 ). Мати дитини [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та отримує допомогу при народженні дитини ( довідка з Управління праці та соціального захисту населення а.с. 9 ). Батько дитини, [PERSON], працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю „Смакава» на посаді бармена, його середня заробітна плата становить 700 гривень (довідка з місця роботи а.с. 11 ). Згідно довідки Ф3, виданої КП «Служба замовника» від 13.04.2010 року, дочка проживає разом з матірю. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і ( або ) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом ( п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15 травня 2006 року ). За змістом ст.ст. 181, 182 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі, а при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частинами 2 і 4 статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною тьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеральну допомогу. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, передбачені ст.174 ЦПК України, суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку та на утримання дружини у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку щомісячно.

Outcome: partial