Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-18 00:00:00

06.05.2010 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання незаконними Протоколу засідання комісії по скороченню педагогічних працівників Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 19 від 25.05.2007 року № 1, на підставі якого порушено клопотання перед управлінням освіти Чернігівської міської ради про її звільнення за скороченням; наказу управління освіти Чернігівської міської ради від 14.06.2007 року № 298, яким її попереджено про звільнення з роботи 31.08.2007 року за скороченням штату, згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України; наказу управління освіти Чернігівської міської ради від 31.08.2007 року № 131 -к. яким її звільнено з роботи у зв'язку із скороченням штату згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України. Крім того, просила зобов'язати співвідповідача скасувати зазначені накази. В обґрунтування позову зазначила, що протокол і накази є незаконними оскільки при визначенні кандидатури вчителя, який підлягає скороченню, не було враховано її переважне право залишення на роботі, з огляду на її кваліфікацію та тривалість безперервного стажу; при винесенні наказу від 25.05.2007 року № 1 порушено вимоги пункту 2.7 Колективного договору, який зобов'язує адміністрацію школи попереджати про наступне скорочення за З місяці до такого скорочення, а не за 2 місяці, як передбачено КЗпП України; наказ від 31.08.2007 року № 131-к не відповідає вимогам діючого законодавства про працю України, оскільки виданий без згоди первинної профспілкової організації, членом якої є позивачка та в період її відпустки. Посилаючись на те, що раніше оскаржувала зазначені вище накази в порядку адміністративного судочинства, позивачка просила визнати поважною причину пропуску строку звернення до суду з даним позовом та поновити його. У судовому засіданні представник позивачки заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Представники відповідачів не з'явилися. При цьому, представник відповідача надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю зазначивши, що немає відношення до звільнення позивачки за скороченням. Представник співвідповідача надіслав письмові заперечення на позовну заяву в яких стверджує, що під час звільнення позивачки повністю дотримано вимоги законодавства про працю України. Ухвалою суду від 19.07.2010 року позовні вимоги [PERSON] до Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 19, управління освіти Чернігівської міської ради про визнання незаконним наказу управління освіти Чернігівської міської ради від 31.08.2007 року № 131-к та зобов'язання його скасувати, а також про поновлення на роботі залишено без розгляду, з підстав передбачених пунктом 4 частини 1 статті 207 Цивільного процесуального кодексу України. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали даної справи та адміністративну справу за № 2-А-19/08 суд дійшов наступного висновку. Позивачка працювала в Чернігівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 19 на посаді вчителя біології. Наказом співвідповідача від 11.05.2007 року № 238 керівникам загальноосвітніх навчальних закладів міста Чернігова було запропоновано здійснити попередній розподіл навантаження на 2007 - 2008 навчальний рік між педагогічними працівниками, та у випадку неможливості забезпечити педагогічного працівника навчальним навантаженням підготувати листи-подання щодо проведення скорочення чисельності штату працюючих (а.с. 35). На виконання цього наказу було проведено засідання комісії Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 19 та вирішено порушити перед співвідповідачем клопотання про звільнення за скороченням позивачки, про що складено протокол № 1 (а.с. 5. 6). Під час прийняття цього рішення було враховано, що за час своєї роботи позивачка не підготувала жодного учня до олімпіади, не бере участі в роботі ШМО, не працює над озелененням школи, брутально поводить себе з колегами та принижує їх людську гідність, допускає грубі порушення трудової дисципліни, за що неодноразово притягувалася до дисциплінарної відповідальності. 14.06.2007 року наказом співвідповідача № 298 позивачку було попереджено про звільнення з роботи 31.08.2007 року за скороченням штату, згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України (а.с. 7). Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. В силу статті 42 цього Кодексу при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Як убачається із змісту оскаржуваного протоколу, позивачка має найгірший показник продуктивності праці в порівнянні з іншими вчителями кафедри біології Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 19. Крім того, в період з листопада 2006 року по травень 2007 року включно вона неодноразово притягувалася до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за виявлені суттєві недоліки в організації роботи кабінету біології та грубе порушення трудової дисципліни (а.с. 27 - 30, 32, 33). За викладених обставин суд вважає обгрунтованим рішення комісії Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 19 про порушення перед співвідповідачем клопотання щодо звільнення за скороченням позивачки, яке оформлене у вигляді протоколу № 1 (а.с. 6). Суд також вважає, що при винесенні співвідповідачем наказу, яким позивачку попереджено про наступне скорочення від 14.06.2007 року № 298, повністю дотримано вимоги статті 49-2 Кодексу, в частині строків попередження про наступне скорочення. При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивачки на пункт 2.7 Колективного договору укладеного між адміністрацією середньої школи № 19 та профспілковим комітетом, оскільки його дія не поширюється на співвідповідача, який виніс оскаржуваний наказ. Додатково слід зазначити, що статтею 233 Кодексу визначено тримісячний строк звернення до суду з даним позовом, який рахується з дня коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Строк звернення до суду за вирішенням трудового спору може бути поновлений судом лише в разі його пропуску з поважних причин (стаття 234 КЗпП України). Актом відповідача від 20.06.2007 року (а.с. 41) підтверджується, що 20.06.2007 року позивачці вже було достовірно відомо про існування оскаржуваного протоколу та винесення наказу від 14.06.2007 року № 298. Таким чином, позивачка вважається такою, що пропустила строк звернення до суду з даним позовом починаючи з 21.09.2007 року. Посилання позивачки на оскарження наказу в порядку адміністративного судочинства не вважається поважною причиною пропуску строку звернення до суду з даним позовом, і як наслідок цього - не є підставою для його поновлення. Вищевикладене в сукупності є безумовною підставою для відмови в задоволення позову за безпідставністю матеріально-правових вимог позивачки та у зв'язку з пропущенням нею тримісячного строку звернення до суду.

Outcome: approved