Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-21 00:00:00

В травні 2009 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до ФОП [PERSON], в якому просили розірвати договір №27/0.08 від 21.06.2008 року, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON]; стягнути з відповідача на користь [PERSON] 8450,70 грн. вартості сплаченої суми по договору №27/0.08 від 21.06.2008 року по встановленню металопластикової продукції в балконі їх квартири; стягнути з відповідача на користь [PERSON] вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт в балконі квартири в сумі 11189 грн.; стягнути з відповідача на користь позивачів по 5000 грн. моральної шкоди на кожного; стягнути з відповідача на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 250 грн. Свої позовні вимоги мотивували тим, що відповідач в серпні 2008 року облаштував у них балкон з віконними та дверними системами площею 11,953 кв.м., але роботу виконав неякісно, внаслідок чого відбувається залиття балкону атмосферними опадами, що було причиною виникнення підвищеної вологості повітря в квартирі, виникнення захворювання їх неповнолітньої дитини і заподіяння їм моральних страждань з цього приводу. Рішенням Деснянського районного суду [PERSON] від 17 листопада 2009 року позов задоволено частково. Розірвано договір №27/0.08 від 21.06.2008 року, укладений між [PERSON] та ФОП „[PERSON] Стягнуто з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] 11189 грн. в рахунок відшкодування збитків, моральну шкоду в розмірі 850 грн.. витрати з ІТЗ розгляду справи в розмірі 250 грн. Стягнуто з ФОП [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 128 грн. 89 коп. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь [PERSON] коштів в сумі 8450,70 грн. скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вказану вимогу в повному обсязі. В іншій частині рішення суду просить залишити без змін. Доводи апеляційної скарги [PERSON] зводяться до того, що при ухваленні рішення судом були порушені норми матеріального права. Судом не враховані положення Цивільного кодексу, зокрема ст.22. Також апелянт зазначає, що судом не застосовано реституцію, про що зазначено в пленумі Верховного Суду України з цих питань. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду прийнято з невірним застосуванням норм матеріального. Позивачами не доведено суду, що придбана ними продукція містить істотні недоліки, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову в частині розірвання договору. Також апелянт не погоджується із стягненням моральної шкоди, посилаючись на вимоги п.5 ст.4 Закону України „Про захист прав споживачів", зазначаючи, що життю та здоров"ю позивачів шкоди заподіяно не було. Апелянт не погоджується із кошторисом розміру збитків, складеним ПП „Аркада-К.Е.", вважаючи його неналежним доказом заподіяння матеріальної шкоди. Крім того, апелянт зазначає, що до пояснень свідка [PERSON] слід ставитись критично, оскільки останній також є приватним підприємцем і не може дати пояснення, які потребують відповідних фахових знань. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги позивача та відповідача підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що споживачеві [PERSON] діями відповідача заподіяні матеріальні збитки у зв"язку з неякісним виконанням робіт, на усунення яких потрібно здійснити ремонтно - відновлювальні роботи, вартість яких складає 11 189 грн., про що свідчить кошторис, складений Приватним підприємством „[PERSON]Е."., що є підставою для розірвання договору та відшкодування збитків, відповідно до вимог ст.14 Закону України „Про захист прав споживачів", а також позивачеві заподіяна моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню в розмірі 850 грн. Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд з наступних підстав. Судом по справі встановлено, що позивачі мешкають в квартирі [ADDRESS], власником якої є [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 22.12.2005 року. 21.06.2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір №27/0.08, відповідно до якого ФОП [PERSON] взяв на себе зобов'язання поставити вікна та двері з металопластика та якісно встановити цю продукцію на балконі помешкання позивачів і вартість цих послуг становила 8450 грн. 70 коп., які були оплачені позивачем при укладенні договору. Згідно договору відповідач зобов'язувався провести заміри конструкції рами, її доставку та закріплення. Виконавець взяв на себе гарантійні зобов'язання на профіль, склопакет та фурнітуру відповідно до діючого законодавства України, але не більше чим на 60 місяців з моменту монтажу конструкції, при умові проведення закріплення виконавцем та при правильній експлуатації її Замовником. У разі поломки або неналежного функціювання конструкції по вині виконавця протягом гарантійного строку, виконавець зобов'язувався провести ремонт або заміну окремих деталей конструкції, що вийшли з ладу. За ухвалою апеляційного суду 29.06.2010 року була проведена судова будівельно - технічна експертиза, відповідно до висновку якої, затікання балкону квартири пов'язано з виготовленням, монтажем балконної рами та встановленням козирка. Причинами затікання атмосферними опадами балкона квартири [ADDRESS] в [PERSON] є встановлення виносного каркасу по низу балконної плити 3 -го поверху, що унеможливлює заведення козирку балкону саме під балконну плиту із забезпеченням ухилу в сторону балконної рами; помилки при виконанні замірів виносної конструкції балконної рами, яких можливо було б уникнути, якби був виконаний ухил козирка із зведенням його під низ балконної плити 3-го поверху. Ці недоліки визначені експертом як істотні. Відповідно до п.4. статті 10 Закону України „Про захист прав споживачів", споживач має право у разі порушення умов договору про виконання робіт за наявності у роботі істотних недоліків - вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі, виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків. Таким чином, оскільки відповідач в порушення вимог п.2.1 договору зобов'язання по виготовленню та встановленню металопластикової продукції виконав неякісно, внаслідок чого відбувається затікання балкону атмосферними опадами, що є істотними недоліками, суд обґрунтовано розірвав укладений договір, проте, не привів сторони в первісний стан на підставі Закону України „Про захист прав споживачів", а тому, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача вартість неякісної виготовленої та встановленої металопластикової продукції в сумі 8450 грн.70 коп., а позивача потрібно зобов'язати повернути відповідачеві неякісну металопластикову продукцію після сплати останнім позивачу її вартості. Зазначеним вище висновком експертизи встановлено, що внаслідок затікання склопакетів водою, балкон позивача зазнав пошкоджень у вигляді пошкодження підлоги, здуття плитки від вологи і для подальшої експлуатації балкону необхідно виконати ремонтні роботи на загальну суму 2308 грн. Таким чином, діями відповідача позивачеві була заподіяна ще й матеріальна шкода, відшкодування якої регулюється ст.1166 ЦК України, тобто, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються як Законом України „Про захист прав споживачів" так і Цивільним Кодексом України. На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та дійшов помилкового висновку про те, що позивачу були заподіяні збитки в сумі 11189 грн., оскільки в складеному Приватним підприємством „[PERSON]Е." кошторисі передбачена вартість виготовлення та встановлення на балконі нової металопластикової продукції, а тому рішення суду в частині відшкодування збитків підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення. Також суд дійшов помилкового висновку, про те, що на користь позивача підлягає стягненню 850 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідно до п.5 ч.і ст.4 Закону України „Про захист прав споживачів", стягнення моральної шкоди передбачено лише в разі, якщо життю та здоров"ю позивачів було заподіяно шкоди. Судом першої інстанції встановлено, що позивачу не було заподіяно шкоди життю чи здоров"ю, а тому рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення суду, яким відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], не підлягає скасуванню, оскільки вона не була стороною укладеного договору. З відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] 125 грн. в повернення витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи та 53 грн. судового збору на користь місцевого бюджету.

Outcome: partial