Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-17 00:00:00

У квітні 2010 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства „Олександрівський гранітний кар'єр" (далі - ВАТ „Олександрівський гранітний кар'єр") про стягнення вихідної допомоги. В позовній заяві зазначено, що позивач [PERSON] перебував з відповідачем по справі ВАТ „Олександрівський гранітний кар'єр" в трудових відносинах з 10 грудня 2008 р. по 14 грудня 2009 p., звільнившись за ч.З ст.38 КЗпП України. Але, при звільненні останньому не була виплачена вихідна допомога в розмірі 6 045 (шість тисяч сорок п'ять) грн. 85 коп., що стало підставою для звернення з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], позовні вимоги підтримали та на їх задоволенні наполягали. При цьому, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача - ВАТ „Олександрівський гранітний кар'єр", в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач [PERSON] проти цього не заперечував. Дослідивши та оцінивши матеріали справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, відповідно до вимог, передбачених ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебував в трудових відносинах з відповідачем ВАТ „Олександрівський гранітний кар'єр" з 10 грудня 2008 р. по 14 грудня 2009 p., що підтверджується копією трудової книжки [PERSON], яка наявна в матеріалах справах. 14 грудня 2009 р. останній був звільнений з роботи згідно з наказом №254 від 14 грудня 2009 р. на підставі ч.З ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з невиконанням умов законодавства про працю з боку підприємства. Згідно ст,44 КЗпП України при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. При цьому, при обчисленні середньої заробітної плати, у разі виплати вихідної допомоги, слід керуватися „Порядком обчислення середньої заробітної плати", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України за №100 від 08 лютого 1995 р. Цим Порядком визначено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, перед звільненням. А тим працівникам, які пропрацювали менше двох календарних місяців, середня заробітна плата для виплати вихідної допомоги обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. При нарахуванні вихідної допомоги слід користуватися нормами п.8 розділу IV вказаного Порядку №100. Так, відповідно до нього, для визначення суми вихідної допомоги необхідно помножити суму середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин у розрахунковому періоді. Отже, для розрахунку вихідної допомоги необхідно визначити два показники: середньоденний заробіток та середньомісячну кількість робочих днів. Разом з тим, вирішуючи питання стосовно стягнення вихідної допомоги на користь позивача з відповідача ВАТ „Олександрівський гранітний кар'єр", суд вважає за можливе зробити перерахунок суми вихідної допомоги, з врахуванням, що середньоденний заробіток розраховується наступним чином: береться сума заробітної плати, одержаної працівником за останні два місяці, й ділиться на кількість фактично відпрацьованих днів. Середньомісячна кількість робочих днів визначається шляхом ділення на 2 сумарної кількості робочих днів, згідно з графіком роботи підприємства в розрахунковому періоді. За таких обставин розмір вихідної допомоги становить - 93 грн. 73 коп, (середньоденна заробітна плата) х 21 (середньомісячна кількість робочих днів) = 1 968 грн. 33 коп. х 3 = 5 904 (п'ять тисяч дев'ятсот чотири) грн. 99 коп. Враховуючи, що належних доказів щодо визначення середньоденної заробітної плати в іншому розмірі з судовому засіданні не добуто, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Згідно з абзацом п'ятим пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N913 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає вищезазначену суму (вихідну допомогу) без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. В силу ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 59 (п'ятдесят дев'ять) грн. 05 коп. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп.

Outcome: partial