Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду з позовом, у якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на спадщину, яка залишилася після смерті доньки -[PERSON], померлої 27.11.2005 року, у вигляді земельної ділянки, площею 1,85 га, вартістю 22753,25 грн., розташованої на території Новобілянської сільської ради Новопсковського району Луганської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Ж № 110613, який знаходиться у відділі Держкомзему у Новопсковському районі. В судовому засіданні позивач на заявлених вимогах наполягав, підтримав обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, з вимогами позивача згодна повністю. Представник третьої особи- відділу Держкомзему у Новопсковському районі в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечують. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини Згідно свідоцтва про смерть, виданого 29.11.2005 року Новобілянською сільською радою Новопсковського району Луганської області, 27.11.2005 року померла [PERSON], яка була донькою позивача. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, площею 1,85 га, вартістю 22753,25 грн., розташованої на території Новобілянської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Позивач та відповідач- батьки померлої, являються спадкоємцями першої черги після смерті доньки, заповіт на користь третіх осіб відсутній. Відповідач-дружина позивача на спадщину не претендує, але в зазначений законом термін не надала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини на користь позивача, тому у вчиненні нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, нотаріусом позивачу відмовлено (а.с. 4). Судом встановлено, що позивач фактично прийняв спадщину, яка залишилася після смерті доньки, так як проживав разом з нею. Відповідач не заперечує проти прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки позивачем. Судом встановлено, що донька позивача, за життя не зареєструвала та не отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку в зв»язку зі смертю, тому позивач не може реалізувати своє право на спадщину за законом. У чинність ст.ст. 1216-1218, 1261 ЦК України, до позивача, як до спадкоємця за законом переходить право власності на спадщину, до складу якої відноситься зазначена земельна ділянка. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто за нормою ч.2 ст.1220 ЦК України з 27.11.2005 року. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання права на спадщину в порядку спадкування за законом є обгрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved