Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Управління Пенсійного Фонду України в Горохівському районі Волинської області про визнання відмови управління пенсійного Фонду України в Горохівському районі незаконною, про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Горохівському районі провести перерахування та виплату підвищення до пенсії як дитині війни, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни» за 2009 рік та з 1 січня 2010 року до моменту звернення до суду. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що є "дитиною війни" відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і має право на пільги, передбачені цим Законом. Зокрема, посилаючись на статтю 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", Позивач зазначив, що має право на отримання щомісячної доплати до пенсії у розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком, але в 2007 році таку допомогу не отримував, а в 2008-2010 роках отримував в не повному обсязі як передбачено Законом, що вважає незаконним. Мінімальний розмір пенсії за віком відповідно до ст. 28 ЗУ «Про загально обовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. За 2007-2008 роки перерахунок вже йому здійснено. Просить суд зобовязати УПФУ в Горохівському районі провести перерахування та виплату підвищення до пенсії як дитині війни, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни за 2009 рік та з 1 січня 2010 року до моменту звернення до суду В судове засідання позивач не зявилася, однак в поданій суду заяві позов свій підтримала, та просить справу розглянути без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з*явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника відповідача.. В письмових запереченнях, наданих суду, відповідач проти позову заперечив, зазначаючи, що він діяв в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами. Відповідач вказує, що 2007 році дія ст. 6 Закону України «Про соціальних захист дітей війни була зупинена Законом «Про державний бюджет», що в 2008 році позивач отримувала щомісячну соціальну допомогу, передбачену Законом України «Про соціальний захист дітей війни» у таких розмірах: з 01.01.08 по 1.04.08-47 грн, з 1.04.08. по 1.07.08 - 48.10 грн, з 1.07. по 1.10..08 - 48,20 грн, з 1.10.08 по даний час 49,80 грн. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Органами пенсійного фонду України щомісячна соціальна допомога, передбачена Законом «Про соціальний захист дітей війни» виплачувалась з урахуванням вимог ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», та виплачується з урахуванням постанови КМ України № 530 від 28.05.2008 р «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Відповідач стверджує, що порушень законодавства в сфері пенсійного забезпечення управлінням не допущено. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Позивач є дитиною війни в розумінні Закону України "Про соціальний захист дітей війни . Це підтверджується відповідним посвідченням Відповідач даного факту не заперечує. Виходячи із того, що позивач є дитиною війни в розумінні Закону України "Про соціальний захист дітей війни", суд вважає, що на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний захист дітей війни", в тому числі й право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону. Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Законом «Про державний бюджет України на 2009 рік» будь яких змін до ст. 6 ЗУ «Про соціальних захист дітей війни», або про зупинення дії цієї статті не передбачено. Зміни до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», які були внесені ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік» були визнані неконституційними, тому в 2009 і 2010 роках надбавка до пенсії особі, яка має статус «дитина війна», повинна виплачуватися в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. В ст. 54 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» вказано «установити у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних и демографічних груп населення в розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Позивач отримував в 2009 році надбавку до пенсії , з 1.10.08 по 01.06.2010 р. - 49,80 грн., тобто 10 /о мінімальної пенсії за віком, що е порушенням ст, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при вирішенні даного спору підлягають застосуванню вищевказані статті Закону У країни „Про соціальний захист дітей війни, а не постанови КМ України № 530 від 28.05.2008 р «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист. В той же час, що відповідно до статті 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України, а не за рахунок бюджету Пенсійного фонду України. За умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату щомісячних надбавок дітям війни це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена надбавка. Однак, в той же час, на думку суду, це не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання надбавки до пенсії, яка прямо передбачена законом. Враховуючи те, що позивач є дитиною війни, вона наділена державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання надбавки до пенсії. Наділивши дітей війни зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є дітьми війни. Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають повному задоволенню

Outcome: approved