Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 квітня 2010 року звернувся до суду з позовом просить суд стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) на його користь 931 грн. 94 коп. надлишково сплачені відсотки за користування кредитом по договору про іпотечний кредит №DNJ0GI0010000006203 від 24 березня 2008 року, що були нараховані за період з 24 липня 2008 року по 22 лютого 2010 року за відсотковою ставкою 25, 08 відсотків річних. У судовому засіданні позивач позов підтримав і просить його задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час, дату і місце розгляду справи, повторно свого представника у судове засідання не направив (а.с.37). Суд, вислухавши позивача і дослідивши матеріали справи вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судовим розглядом справи встановлено, що 24 березня 2008 року між сторонам було укладено договір про іпотечний кредит, відповідно до якого Банк надав позивачеві грошові кошти в сумі 50 000 грн. зі сплатою 15 відсотків річних, строком погашення до 24 березня 2015 року (а.с.7-10). Відповідно до договору позивач зобовязаний щомісяця до 24 числа здійснювати погашення кредиту та відсотки за користування ним в сумі 970 грн. 69 коп.. Позивач свої зобов'язання по погашенню кредиту, відсотків виконував в повному обсязі, що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 24, 25). Відповідач з 24 березня 2008 року в односторонньому порядку збільшив процентну ставку з 15 до 25, 08 відсотків річних, вказану зміну умов договору визнано недійсною згідно рішення Жовтоводського міського суду від 17 лютого 2009 року (а.с. 13-15). Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору. З положень ч.3, ч.5 ст.203 ЦК України вбачається, що однією з вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину є те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а також правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за договором про іпотечний кредит належним чином не виконав, змінивши умови договору в односторонньому порядку. Позивач після підвищення процентної ставки проводив проплати з її врахуванням, а тому виникла переплата у розмірі 931 грн. 94 коп., яку слід повернути позивачу як надлишково сплачені кошти за користування кредитом. З відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати - 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, сплачені позивачем при подачі позову (а.с. 1,2). На підставі викладеного,

Outcome: approved