Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-31 00:00:00

Прокурор Фрунзенського району міста Харкові звернувся до суду в інтересах держави та в інтересах органу місцевого самоврядування в особі Харківської міської ради до [PERSON] про звільнення та повернення за належністю самовільно зайнятої земельної ділянки. В обґрунтування позову посилався на те, що проведеною прокуратурою Фрунзенського району м. Харкова перевіркою було встановлено, що на території земель територіальної громади м. Харкова, [PERSON] без набуття права власності чи права користування земельною ділянкою та встановлення землевпорядними органами меж земельної ділянки в натурі самовільно зайняв ділянку та встановив металевий гараж у дворі житлового будинку № 142 по Салтівському шосе у м. Харкові, який здає в оренду фізичній особі підприємцю [PERSON] з метою здійснення останнім торгівлі будівельними матеріалами. До цього часу земельна ділянка не звільнена та використовується відповідачем без встановлення меж в натурі, без укладання договору оренди та державної реєстрації. Правоустановчі документи на розміщення малої архітектурної форми відсутні. На підставі викладено прокурор звернувся до суду із позовом, яким просив зобовязати [PERSON] привести у придатний для використання стан самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0024 га по Салтівському шосе, 142 у м. Харкові та повернути її за належністю Харківській міській раді без відшкодування затрат, понесених за час використання незаконного користування земельною ділянкою. Присутня у судовому засіданні помічник прокурора Фрунзенського району м. Харкова [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник Харківської міської ради до судового засідання не зявився повідомлялися про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином. Відповідач до судового засідання не зявився, повідомлявся про час та місце розгляді справи своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не надав. Представник третьої особи Харківське міське управління земельних ресурсів до судового засідання не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру підставою для представництва прокуратурою у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються між ними або з державою. Необхідність захисту інтересів держави покладає на органи прокуратури обовязок їх представництва в суді відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції України. Судом встановлено, що згідно акту від 20.03.2008 року № 660/08 обстеження земельної ділянки по Салтівському шосе біля домоволодінь №№ 140/46, 142, головного спеціаліста відділу самоврядного контролю за використанням та охороною земель управління земельних відносин Харківської міської ради було обстежено земельну ділянку за адресою: м. Харків, Салтівське шосе (біля домоволодінь №№ 140/46, 142) орієнтовано площею 24 кв.м. В ході обстеження встановлено, що вказана земельна ділянка самовільно використовується для розміщення металевого гаражу. Під час обстеження було запропоновано надати документи, що посвідчують право користування земельною ділянкою, проте документи надані не були. Вищевказаний металевій гараж використовується для здійснення торгівлі будматеріалами. Згідно відповіді Голови Фрунзенської районної у м. Харкові ради від 07.04.2008 року за № 618 вбачається, що гараж, розташований поруч з домоволодіннями №№140/46, 142 по Салтівському шосе, належить [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Управлінням земельних відносин Харківської міської ради в порядку здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки по Салтівському шосе, біля домоволодінь №№ 140/46, 142 у м. Харкові. У звязку з чим на адресу [PERSON] 08.05.2008 року було надіслано попередження № 3676 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, що знаходяться на території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є обєктами права власності Українського народу. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону (ст. 373 ЦК України). Субєктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, територіальні громади (ст. 374 ЦК України). Стаття 80 Земельного Кодексу України (далі ЗК України) передбачає, що суб'єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю) (ст. 81 ЗК України). Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності (ст. 83 ЗК України). Відповідно до приписів статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів місцевого самоврядування. За приписами статті 116 ЗК України громадяни набувають права власності із земель комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, в тому числі, на підставі договорів купівлі-продажу. Всупереч вимогам ЦПК України відповідач зазначених висновків не спростував, протилежного не довів. Згідно п. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Перелік питань, які відносяться до виключної компетенції міських рад, також установлений у ст. 26 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні", де в п. 34 передбачено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Харківською міською радою, до повноважень якої віднесено розпорядження землями в межах населених пунктів, не приймалося рішення про передачу земельної ділянки у власність або користування [PERSON], документи, що підтверджують зазначені обставини, суду не надані. У звязку з чим суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для утримання земельної ділянки відповідачем. Пунктом 1 статті 124 ЗК України передбачено, що передача земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Відповідно до пунктів 2, 3 статті 125 ЗК України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Відповідач безпідставно займає земельну ділянку, чим порушує інтереси держави щодо регулювання державою земельних відносин з метою створення умов для раціонального використання й охорони земель, рівноправного розвитку всіх форм власності на землю і господарювання. Статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації. Приписами статті 212 Земельного кодексу України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат понесених за час незаконного користування ними. Відповідач належних доказів правомірності користування спірною земельною ділянкою суду не надав. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, Декрету Кабінету Міністрів „Про державне мито, а саме: з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави 1 % від розміру задоволених вимог за позовом, але не менш ніж 51 гривні, а також витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 р. N 1258 Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ та їх розмірів. На підставі викладеного і

Outcome: approved