Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-21 00:00:00

12.05.2010 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання угоди купівлі-продажу квартири [ADDRESS], зареєстрованої на товарній біржі «Одеська товарна біржа» 20.08.1999 року - дійсною. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що не має можливості як власник розпорядитися майном, оскільки укладений договір не був нотаріально посвідчений, відповідач від вказаних дій ухиляється. Позивач в судовому засідання позов підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений судом про розгляд справи в порядку ч. З ст. 76 ЦПК України через житлово-експлуатаційну організацію. При таких обставинах за згодою представника позивача, суд вважає можливим розгляд справи в заочному порядку відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року. Враховуючи, що договір купівлі-продажу був укладений в 1999 році, тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 року. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 27016 від 20.08.1999 року позивач придбав у відповідача квартиру [ADDRESS]. Як вбачається з п. З цього договору квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ Одеського міськвиконкому. Зазначений договір був відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року зареєстрований на товарній біржі «Одеська товарна біржа», про те в журналі реєстрації договорів по обєктах нерухомості зроблений запис під реєстраційним номером 27016. Нотаріально договір між сторонами посвідчений не був. Відповідно до ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обовязковою. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору з наслідками, передбаченими ч.2 ст. 48 цього Кодексу. Водночас, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Позивач позбавлений можливості розпорядитися спірним майном, оскільки угода купівлі-продажу була оформлена з порушенням вимог закону в частині її нотаріального посвідчення, на час розгляду справи відповідач від таких дій ухиляється. Поряд з тим. [PERSON] виконав умови угоди, передав відповідачеві 12.764 грн. у якості плати за майно, вселилась у спірну квартиру, місце його проживання зареєстровано за зазначеною адресою, постійно проживає там, утримує майно, сплачує комунальні платежі, що підтверджується наданими суду доказами. Відповідач отримав грошові кошти за продаж квартири відповідно до договору, виселився з неї. За вказаних обставин, відповідно до ч. 2 ст. 47, ст.227 ЦК України в редакції 1963 року, угода купівлі-продажу спірного майна, зареєстрована на товарній біржі «Одеська товарна біржа», за якою відповідач продав його, а позивач придбала, може бути визнана судом дійсною.

Outcome: approved