Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила та зазначила, що 30 липня 2009 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно а саме: - ? частина житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: м.Ізмаїл, вул. Татарбунарська, 154-а; - ? частина будівельних матеріалів у вигляді прибудови літ «А-1», веранди літ «а-1», гаражів літ «Б» та «Д», літньої кухні літ «Е», сараю літ «В», що знаходяться за адресою: м.Ізмаїл вул. Татарбунарська, 154-а; - ? частина земельної ділянки яка знаходиться за адресою: м.Ізмаїл, вул.Татарбунарська, буд.№154-а, цільове призначення якої будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що належала померлій на підставі державного акту про право приватної власності на землю: серія ЯЖ № 315641 виданого 29.05.2009р. на підставі рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування договору куплі-продажу рішення [PERSON] міської Ради від 08.11.2007 року № 925-V, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010950700127. Ще за життя [PERSON] склала посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON] заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідала 1/2 частину вищезазначеного майна своїм дітям: [PERSON], позивачці по справі 1/8 частину, та відповідачам по справі [PERSON], -1/4 частину, [PERSON] 1/8 частину її майна, які у встановлений законом строк не зверталися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, але позивачка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. В цей час [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON] з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що був пропущений шестимісячний строк на прийняття спадщини. З наведених підстав позивачка просила встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем, а також визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на ? частину зазначеного вище спадкового майна. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала. Представник позивача позов підтримав. Відповідачі [PERSON], та [PERSON] з позовом повністю згодні, просять справу розглянути за їх відсутністю. Відповідач [PERSON] міська рада у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій зазначає, що з позовом згодна та просить суд розглянути справу без участі її представника. Третя особа [PERSON] міська рада у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій зазначає, що з позовом згодна та просить суд розглянути справу без участі її представника. Третя особа КП «[PERSON] МБТІ» в судове засідання не зявилося, але надало суду заяву, в якій зазначає, що проти задоволення позову не заперечує та просить суд розглянути справу без участі його представника. Вислухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], померла 30 липня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл, Ізмаїльського МУЮ Одеської області від 31.07.2009 року, серія І-ЖД № 199539. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді: - 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: м.Ізмаїл, вул. Татарбунарська, 154-а; - 1/2 частини будівельних матеріалів у вигляді прибудови літ «А-1», веранди літ « а-1», гаражів літ «Б» та «Д», літньої кухні літ «Е», сараю літ «В», що знаходяться за адресою: м.Ізмаїл вул. Татарбунарська, 154-а; - 1/2 частини земельної ділянки яка знаходиться за адресою: м.Ізмаїл, вул. Татарбунарська, буд.№154-а, цільове призначення якої будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що належала померлій на підставі державного акту про право приватної власності на землю: серія ЯЖ № 315641 виданого 29.05.2009 року на підставі рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування договору куплі - продажу рішення [PERSON] міської Ради від 08.11.2007 року № 925-V, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010950700127. 01 грудня 2008 року, [PERSON] склала заповіт посвідчений, приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON], яким на випадок своєї смерті заповідала усе своє майно, позивачу та відповідачам по справі. У встановлений законом строк спадкоємець за заповітом [PERSON] позивач по справі, звернулася до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON] з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив їй у видачі такого свідоцтва, мотивуючи свою відмову тим, що був пропущений шестимісячний строк на прийняття спадщини. [PERSON] до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері у встановлений законом строк не зверталася, але вважається такою, що прийняла спадщину, так як зареєстрована, проживала до смерті так і після смерті у спадковому будинку, що підтверджується записом про її реєстрацію у будинковій книзі за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Татарбунарська, 154-а. Відповідно до п. 11 ч.1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Право власності спадкодавця на ? частину спадкового житлового будинку підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.01.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2/99, в якому є також запис про те, що самовільно збудовані споруди, а саме: літ «А-1», веранда літ « а-1», гаражі літ «Б» та «Д», літня кухня літ «Е», сарай літ «В», що знаходяться за адресою: м. Ізмаїл вул. Татарбунарська, 154-а збудовані самовільно, а тому не увійшли до складу спадщини. Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року передбачається: якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво,до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Право власності спадкодавця на земельну ділянку площею 0,0531 га, яка розташована за адресою: м.Ізмаїл, вул. Татарбунарська, 154-а, підтверджується державним актом про право приватної власності на земельну ділянку: серія ЯЖ № 315641 виданого 29.05.2009 року на підставі рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування договору куплі - продажу рішення [PERSON] міської Ради від 08.11.2007 року № 925-V, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010950700127. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Крім цього в п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю, або іншим правовстановлюючим документом. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved