Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

У травні 2010 року [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про зобовязання провести перерахунок та виплату пенсії. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом ІІ групи захворювання, яке повязане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, зі значним обмеженням життєдіяльності, що підтверджується довідкою Київської обласної МСЕК. Для нього, як інваліда ІІ групи по захворюванню, причинний звязок якого встановлено і повязано з аварією на Чорнобильській АЕС, згідно ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року державні пенсії такій категорії осіб не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ст. 50 вищевказаного Закону України, йому, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, повинна призначатися додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам ІІ групи 75 % мінімальної пенсії за віком, а згідно ч. 3 ст 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якою визначено, що у випадку збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, визначеного законом, піднімається розмір пенсії за шкоду заподіяну здоровю, особам в тому числі віднесеним до І категорії. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мініимуму. В 1999 року вступив в силу [PERSON] України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966, який дає конкретне визначення мінімальної пенсії за віком. [PERSON], відповідно до ст. 46 Конституції України дає визначення прожиткового мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційних гарантій громадян на достатній життєвий рівень. Відповідно, відповідач [PERSON] Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області повинен був самостійно зробити перерахунок основної та додаткової пенсії, як інваліду ІІ групи з втратою 70 % працездатності, але цього зроблено не було. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений з 1 квітня 2006 року і передбачений ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» - складав 359 грн., а з 01.10.2006 року 366 грн., Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений з 01.01.2007 року і передбачений ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» - становила 380 грн., а з 01.04.2007 року 406 грн. На кінець 2008 року рівень мінімальної пенсії становила 498 грн., що безпосередньо впливає на розрахунки повязані з цим показником. У відповідності з ч. 4 ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.05.1997 року, № 523 «Про затвердження нового Порядку нарахування пенсій по інвалідності, яка наступила внаслідок каліцтва або захворювання, і пенсій в звязку з втратою годувальника, в результаті Чорнобильської катастрофи», з наступними доповненнями і змінами, у всіх випадках розміри пенсії для інвалідів, відносно яких встановлений звязок якого з Чорнобильською катастрофою, по ІІ групі інвалідності не може бути нижче 8 мінімальних пенсій за віком. Станом на 01.04.2010 р. розмір його загальної суми пенсії разом зі всіма надбавками становить близько 1695 грн. [PERSON] вважає, що встановлений розмір пенсії УПФУ у Києво-Святошинському районі Київської області є необгрунтовано заниженим і не відповідає перерахованим вимогам Законів України, звужує та дискримінує його конституційні і громадянські права, як учасника ліквідаці наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії. Позивач звернувся до УПФУ у Києво-Святошинському районі Київської області для вирішення даного питання, а саме для призначення належного розміру пенсії інваліду ІІ групи визначеної ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю відповідно до ст. 50 вищевказаного Закону у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. На своє звернення він отримав відмову в проведенні перерахунку та їх виплаті. Вважає, що з 01.11.2009 року з врахуванням останніх змін в нормативно-правових актах України, по яким пенсія для ліквідаторів аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліда ІІ групи повинна становити 5013 грн. 75 коп. без врахування підвищень непрацюючим відповідно до ст. 39 та постанови КМУ № 198 від 11.03.2009 року. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] просив зобовязати посадових осіб [PERSON] Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області зробити перерахунок і виплату державної пенсії по інвалідності - учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліда ІІ групи в розмірі 8 мінімальних пенчій за віком відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також зробити перерахунок і виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком згідно ст. 50 цього Закону України, починаючи з 22 травня 2008 року, з подальшим перерахунком відповідно до частини 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з врахуванням раніше здійснених виплат. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.Позов підтримує та просив його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] ПФУ в Києво-Святошинському районі Київської області не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав письмові заперечення в яких позов не визнає та заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом ІІ групи захворювання,яке повязане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, зі значним обмеженням життєдіяльності. Відповідно до ст. 49 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року пенсії особам, віднесеним до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії встановлюються у вигляді державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Згідно ч. 4 ст. 54 цього Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року пенсії, що визначаються інвалідам ІІ групи, які отримали інвалідність внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими за 8 мінімальних пенсій за віком, а відповідно до ст. 50 вказаного Закону додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, інвалідам ІІ групи, віднесеним до І категорії, виплачується у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. П. 28 Розділу ІІ Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року внесено зміни до вищенаведених статей Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року та передбачено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІ групі інвалідності \~ 200 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а особам, віднесеним до І категорії, інвалідам ІІ групи здійснюються виплати додаткової пенсії у розмірі 20 % прожиткового мінімуму, встановленого для непрацездатних осіб. Проте рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 року від 22.05.2008 року вищенаведені положення Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року визнані неконституційними, тому згідно п. 5 резолютивної частини цього рішення вони втрачають чинність з дня його ухвалення Конституційним Судом України. Судом встановлено, що при виплаті пенсії [PERSON] [PERSON] ПФУ в Києво-Святошинському районі керувалось нормами постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 та постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654, відповідно до норм яких, особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах інвалідам ІІ групи\~ 20 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654 розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою не можуть бути нижчими 1090,00 грн. Проте суд вважає, вказані дії відповідача неправомірними з огляду на наступне. Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Згідно висновків Конституційного Суду України, викладених у його рішенні від 20.03.2002 року № 5-рп/2002, право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк. Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. П. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя № 9 від 01.11.1996 року визначено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини. У відповідності до ст.17 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 року основні державні соціальні гарантії, до яких відноситься, зокрема і мінімальний розмір пенсії за віком, встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. Виходячи із встановленого чинним законодавством України розміру мінімальної пенсії за віком та прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, розмір державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, гарантований особі, які є учасниками ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом ІІ групи ст. ст. 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року перевищує розмір пенсій зазначеній категорії осіб, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 та постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654. Відтак, виходячи з вищенаведого та загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при вирішенні даного спору застосуванню підлягатимуть саме положення ст. ст. 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року, які передбачають, що пенсії, які визначаються інвалідам ІІ групи, які отримали інвалідність внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими за 8 мінімальних пенсій за віком, а відповідно до ст. 50 вказаного Закону додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, інвалідам ІІ групи, віднесеним до І категорії, виплачується у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, а не норми постанов Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 та від 16.07.2008 року № 654. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність зобовязати [PERSON] ПФУ в Києво-Святошинському районі здійснити [PERSON] перерахунок розміру державної пенсії як особі, віднесеної до І категорії, інваліду ІІ групи, виходячи з того, що розмір державної пенсії повинен становити 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої на момент виплати, а додаткової 75 % мінімальної пенсії за віком, встановленої на момент виплати, зобовязати відповідача здійснювати їй виплату пенсії у зазначеному розмірі, починаючи з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 1 січня 2010 року по 6 травня 2010 року з урахуванням раніше здійснених виплат. Вимоги позивача про зобовязання відповідача в подальшому проводити перерахунок пенсії не підлягають задоволенню, окільки судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання. Суд не може обмежувати законодавчий орган в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних правовідносин. Згідно ст. 88 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України. Відповідно до п. 34 ст. 4 Декрету КМУ від 21.01.1993 року № 7-93 Пенсійний фонд України, його підприємства, установи й організації, Фонд України соціального захисту інвалідів і його відділення, органи Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звільняються від сплати. З врахуванням вимог ст. 88 ЦПК України відповідач підлягає звільненню від сплати судових витрат. Судові витрати віднести за рахунок Державного бюджету України. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. ст. 8, 22, 151 Конституції України, ст. ст. 9, 10, 11, 48, 50, 54, 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року, ст. 59 Розділу І, п.28 Розділу ІІ, Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 29.12.2007 року, ст. 17 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 року, постанови Кабінету Міністрів України Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян від 28.05.2008 року № 530, постанови Кабінету Міністрів України Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян від 16.07.2008 року № 654, рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 року від 22.05.2008 року, рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 року № 5-рп/2002, постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя № 9 від 01.11.1996 року, Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року № 7-93 та,

Outcome: partial