Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом і просить поділити майно, що є їхньою спільною власністю з відповідачем: комп'ютер з принтером , ноутбук, телевізор фірми «LG» , телевізор "SАМSUNC", дві люстри, два світильника, килим настінний, чотири карнизи, 5 пар штор, комп'ютерний стіл, два міксери, тівітюнер, газовий котел "Велгаз" з насосом до нього, ортопедичний матрац, комплект з шести каструль. Всього майна на 17090 грн. Позивачка просить виділити їй: комп'ютер з принтером, телевізор " SАМSUNC", одну люстру, один світильник, комп'ютерний стіл, один міксер, ортопедичний матрац всього речей загальною вартістю 8360 грн. Відповідачу виділити : ноутбук , телевізор фірм «LG» , одну люстру, один світильник, чотири карнизи, 5 пар штор, один міксер, тівітюнер, газовий котел "Велгаз" з насосом до нього, комплект з шести каструль, а всього майна на 8880 грн. Право власності на спальню «Соня" вартістю 1640 грн. та пральну машину «INDESIT» вартістю 1945 грн. позивачка просить визнати за нею, посилаючись на те, що ці речі подаровані їй особисто її батьками і тому не є спільним майном подружжя. Крім того вона просить стягнути на її користь з відповідача 1/2 частину коштів заборгованості по кредитному договору №010/7686/82/68926 від 11.03.2008 р. укладеному нею в Переяслав-Хмельницькому відділенні ВАТ "[PERSON] Аваль" в розмірі 1403 грн. 16 коп. та 568 грн. 06 коп. по кредитному договору №SАМDN 51000020465951 від 17.03.2008 р. в Переяслав- Хмельницькому відділенні "Приват Банку" . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що шлюб з відповідачем вони розірвали 28.04.2009 р., все спільно нажите майно, а також спальня і пральна машина, що належать їй особисто, знаходиться за місцем їхнього спільного проживання. Провести розподіл спільного майна в добровільному порядку відповідач відмовився. Після розірвання шлюбу залишилося два непогашених кредити, що оформлені на неї, на суму 2806,32 грн. та 1136,13 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] вимоги підтримали. Позивачка пояснила, що спільне ведення господарства вона з відповідачем припинила 16.03.2009 р. та переїхала в будинок своїх батьків При переїзді вона забрала лише свої особисті речі. Між нею та відповідачем була домовленість про те, що за належне їй та половину спільно нажитого майна він сплатить їй певну суму коштів. Вона передала відповідачеві дві свої кредитні картки, з яких він періодично знімав кошти та поповнював їх. Однак відповідач відмовився виконувати взяті на себе зобов»язання не сплатив їй кошти та припинив повертати кошти на карткові рахунки, у зв»язку з чим вона звернулася до банків з вимогою заблокувати картки. Відповідач подав зустрічний позов, в якому просить стягнути на його користь з позивачки 1/2 частину коштів по кредитних договорах отриманих під час шлюбу на загальну суму 19629 грн. 71 коп. Свої вимоги обґрунтовував тим, що позивачка не приймала участі у погашенні кредитів, оскільки не мала для цього достатніх коштів. В судовому засіданні відповідач та його представник [PERSON] підтримали зустрічний позов. Проти задоволення первісного позову заперечують, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу сторони добровільно розділили спільне майно: позивачка взяла те майно, яке вона вважала за потрібне забрати. Крім того він погодився погасити два кредити, які були взяті на її ім'я в Переяслав - Хмельницькому відділенні ВАТ "[PERSON] Аваль" на суму 3100 грн. та в Переяслав - Хмельницькому відділенні "Приват Банк" на суму 2000 гривень, які регулярно погашав за власні кошти до березня 2010 року, сплативши за період з квітня 2009 по квітень 2010 року заборгованість за кожним з кредитних договорів по 2150 гривень. За інше майно, яке залишила відповідачеві позивачка, він сплатив їй 4000 гривень. Окрім цього в переліку майна, яке заявлене до розподілу, вказане майно якого вони ніколи не придбавали, а саме: комп'ютерний стіл та телевізор «LG». Вказаний у переліку майна газовий котел "Велгас" та насос до нього був придбаний його матір»ю [PERSON], в будинку якої вони проживали під час шлюбу. Комп'ютер з принтером, ноутбук та телевізійний тюнер йому надавав у тимчасове користування його товариш [PERSON]. Ортопедичний матрац він придбав за власні кошти після розірвання шлюбу з позивачкою. Один міксер, комплект каструль, світильник, килим позивачка забрала при переїзді з помешкання його матері. Спальню "Соня" та пральну машину«INDESIT» відповідач вважає спільним майном подружжя, оскільки це майно було подароване їм, як подружжю і використовувалось ними спільно. Позивачка та її представник заперечують проти задоволення зустрічного позову з тих підстав, що кредити, оформлені на ім»я відповідача погашені під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, а кредит на суму 2700 грн. відповідач взяв вже після припинення сумісного проживання і використав його для власних потреб. Сторонами визнаються факти, що вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.11.2001 року; після одруження вони проживали в [INFO] , який належить на праві власності матері відповідача [PERSON], де в їхньому користуванні була одна кімната, а другу кімнату вони використовували спільно з господаркою будинку; сумісне проживання та ведення спільного господарства вони припинили 16.03.2009 року; дітей подружжя не мало. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З показань свідків, письмових доказів, які маються в матеріалах справи, встановлено таке. Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ОК № 054238 укладений між позивачкою та відповідачем шлюб розірвано 28.04.2009 року через органи РАЦС. З пояснень сторін та свідків встановлено, що за час сумісного проживання подружжя нажило таке майно, придбавши його за спільні кошти: в 2001 році - телевізор фірми «LG», в 2005 році люстру з трьома плафонами, два світильники, два карнизи, два комплекти штор; в 2007 р. - телевізор "SАМSUNC" ; в 2008 році - комп'ютер з принтером, телевізійний тюнер, ортопедичний матрац, комп'ютерний стіл. На весілля подружжю подаровано: килим настінний, один міксер, комплект з шести каструль. Батьки позивачки подарували подружжю: в 2004 році комплект меблів для спальної кімнати «Соня», а в 2006 році - газовий котел "Велгаз" з насосом до нього. В ході розгляду справи не встановлено, що вказані речі дарувалися особисто позивачці. Позивачкою не доведено, що вони придбали за час сумісного проживання люстру з п»яти плафонами, два комплекти карнизів, три комплекти штор гірчичного кольору, один міксер, оскільки відповідач заперечує придбання цих речей за кошти подружжя і стверджує, що зазначені люстра, карнизи і штори, що знаходяться в загальній кімнаті, придбані його матір»ю за належні їй кошти, а міксер він подарував матері на дань народження. Ці обставини підтверджує і свідок [PERSON] мати відповідача. Заперечення відповідача щодо придбання подружжям комп'ютера з принтером , та телевізійного тюнера з посиланням на те, що вказану оргтехніку він взяв в тимчасове безоплатне користування у свого знайомого [PERSON] спростовані показаннями цього свідка, який в суді показав, що на прохання подружжя, за їхні кошти в сумі 3100 чи 3200 грн. він підібрав і склав комп»ютер з принтером, а потім встановив його в їх помешканні. Півтора місяці тому [PERSON] цікавився в нього вартістю цього комп»ютера з тим, що його продати. Свій власний ноутбук він надавав відповідачеві [PERSON] в користування в рахунок сплати боргу перед ним. В даний час вказаний ноутбук [PERSON] йому повернув у зв»язку з тим, що той вийшов з ладу. Обставин придбання телевізійного тюнера він не пам»ятає, однак він точно не надавав його в тимчасове користування [PERSON] Заперечення відповідача щодо придбання ними в період шлюбу газового котла спростовуються показаннями свідка [PERSON] про те, що газовий котел на замовлення [PERSON] для його дочки [PERSON] він привозив з м. Яготина, кошти за котел сплачував йому [PERSON] Насос для котла він не привозив. Свідок [PERSON] дав показання про те, що вказаний насос він придбав на ринку в м. Харкові за 350 грн. Заперечення відповідача щодо придбання в період шлюбу комп»ютерного столу спростовується показаннями свідка [PERSON], яка підтвердила, що в 2008 році вона провідувала свою знайому [PERSON], яка пошкодила ногу, і бачила в кімнаті подружжя комп»ютерний стіл світлого кольору. На столі стояв телевізор"SАМSUNC", на якому вони переглядали фотографії. Свідок показала, що до цього в них був телевізор «LG» . Крім того, [PERSON] показувала їй новий ортопедичний матрац. Показання в суді свідків [PERSON] і [PERSON] товаришів відповідача, та матері відповідача [PERSON] про відсутність в даний час цих речей у помешканні відповідача та про придбання відповідачем ортопедичного матрацу в травні 2009 року не спростовують зробленого судом висновку. На підставі показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено, що пральна машинка «INDESIT» подарована позивачці на її день народження в 2008 році. Цього факту не заперечує і відповідач. Виходячи із встановлених обставин суд вважає пральну машинку «INDESIT» особистою власністю позивачки, оскільки відповідно до п.2 ч.1 ст.57 СК України майно, набуте дружиною (чоловіком) за час шлюбу, але на підставі договору дарування є особистою власністю дружини (чоловіка). Відповідач не довів, що позивачка забрала частину спільного майна подружжя (один міксер, комплект каструль, світильник, килим). Свідок [PERSON] батько позивачки, який допомагав дочці перевозити речі, дав показання про те, що дочка забрала дише свій одяг, білизну, сувеніри та книжки. Показання матері відповідача, - свідка [PERSON] є суперечливими і не спростовують зробленого судом висновку, оскільки вона визнала, що не була присутньою при складанні позивачкою речей і після її від»їзду виявила, що відсутні емальовані каструльки ( а не виготовлені з нержавійки) та настольна лампа ( а не настінний світильник), про які йдеться в позові. Вона не підтвердила відсутність килима в кімнаті сина та показала, що речі вивозилися в чорних поліетиленових мішках для сміття, що не відповідає показанням відповідача. З урахуванням рівня цін на час розгляду справи в суді, процента зносу на час припинення сумісного проживання та за згодою сторін встановлена така вартість спільно нажитого майна: люстра з трьома плафонами 150 грн., два світильники по 70 грн. кожен, килим настінний -100 грн., два карнизи 150 грн., два комплекти штор жовтого кольору 120 грн., міксер -150 грн., комплект з шести каструль 200 грн. За вказаними в товарних чеках цінами суд визначає вартість: телевізора "SАМSUNC" 1195 грн., газового котла "Велгаз" 1060 грн. ; ортопедичного матрацу -1480 грн., комплекту меблів для спальної кімнати «Соня» - 1640 грн. За цінами на аналогічний товар визначається вартість телевізора фірми «LG» - 1330 грн. За вказаною свідками ціною визначається вартість насоса до газового котла 350 грн., комп'ютера з принтером 3100 грн. Суд визначає за вказівкою позивачки вартість телевізійного тюнера 350 грн. та комп'ютерного стола 800 грн. Судом роз»яснене сторонам їхнє право заявляти клопотання про призначення товарознавчої експертизи, яким вони не скористалися. Таким чином суд встановив, що загальна вартість спільно нажитого майна сторін , становить 12315 грн. Виходячи з принципу рівності часток ідеальна доля кожного з співвласників майна становить 6157,5 грн. Вказане майно було наявним на час припинення спільного ведення господарства . В суді не знайшло підтвердження заперечення відповідача щодо сплати ним колишній дружині 4000 грн. в рахунок компенсації за належну їй частку спільного майна подружжя. Саме невиконання цього зобов»язання відповідачем і стало підставою для звернення позивачки до суду з даним позовом . Судом встановлено, що під час сумісного проживання подружжя укладало кредитні договори з фінансовими установами, та використовувало для потреб сім»ї й бізнесу одержані кошти. Зокрема позивачка: 11.03.2008 р. одержала в Переяслав-Хмельницькому відділенні ВАТ "[PERSON] Аваль" кредит в розмірі 3100 грн. з терміном погашення 24 місяці; на час розірвання шлюбу борг за цим кредитом становив 2806,32 грн. 17.03.2008 р. позивачка одержала кредит в Переяслав- Хмельницькому відділенні "ПриватБанку" на суму 2000 грн., заборгованість за цим кредитом на час розірвання шлюбу становила 1136,13 грн. Вказані кошти знаходилися на карткових рахунках і користування ними за допомогою кредитної картки могло поновлюватися на наступний період. Після припинення сумісного проживання відповідач користувався кредитними картками позивачки. Вказані обставини сторонами визнаються і не підлягають доказуванню. З часу припинення сумісного проживання відповідач сплатив в рахунок погашення боргу за кредитним договором позивачки у ВАТ "[PERSON] Аваль" - 2150 грн. та зняв готівку 1100 грн.; по договору з Переяслав - Хмельницьким відділенням "ПриватБанку" він сплатив - 2150 грн. та зняв 1850 грн. Вказані обставини підтверджуються наданими відповідачем квитанціями за період з квітня 2009 по березень 2010 р. включно та банківськими довідками про рух коштів на рахунках та, окрім цього, визнаються сторонами. Відповідач 04.04.2006 р. взяв кредит в банку «Аваль» на суму 5000 грн. з терміном погашення 04.04.2008 р. ; В Переяслав-Хмельницькому відділенні «ПриватБанку» він взяв кредитм: 29.03.2007 р. на суму 12000 грн. з терміном погашення 20.03.2008 р.; 11.04.2008 р. на суму 15000 грн. з терміном погашення 06.04.2009 р. В 2007 році в цьому ж банку на ім»я відповідача відкрито картковий рахунок з кредитним лімітом 2700 грн., з якого він періодично, починаючи з 03.04.2009 р. знімав готівку частинами та поповнював його. Відповідач визнав, що на час припинення спільного проживання та ведення сумісного господарства з позивачкою кредити на суму 12 та 15 тисяч гривень були виплачені. Якою була суму боргу за кредитним договором на суму 5000 грн. він не може встановити, оскільки цей договір був укладений на умовах кредитної лінії і після закінчення строку дії договору, термін користування кредитною лінією продовжувався на наступні 2 роки. Такою ж є ситуація і з картковим рахунком. До правовідносин, що склалися між сторонами суд застосував положення глав 7 та 8 Сімейного кодексу України . Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене домовленістю між ними. Розірвання шлюбу, згідно зі ст. 68 СК України, не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об»єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно з ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором. Судом встановлено, що відповідач порушив право позивачки на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Виходячи з обсягу встановленого судом спільного майна подружжя, суд дійшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог за первісним позовом. Враховуючи інтереси сторін, суд дійшов до висновку виділити з спільного майна позивачці : люстру з трьома плафонами, один світильник, телевізор "SАМSUNC" , комп'ютер з принтером, комплект меблів для спальної кімнати «Соня» - всього майна на загальну суму 6155 грн. Відповідачеві виділити: телевізор «LG», один світильник два карнизи, два комплекти штор, телевізійний тюнер, ортопедичний матрац, комп'ютерний стіл, килим настінний, міксер, комплект з шести каструль, газовий котел "Велгаз" з насосом до нього - всього майна на загальну суму 6160 грн. В частині стягнення з відповідача на користь позивачки половини коштів заборгованості за кредитними договорами первісний позов підлягає частковому задоволенню виходячи із суми половини боргу на час припинення сумісного проживання та знятих відповідачем коштів з кредитних карток позивачки, з урахуванням сплачених ним коштів, зокрема: за кредитним договором З ВАТ «[PERSON] Аваль» -353,16 грн. ( 2806,32:2+1100-2150) ; за кредитним договором з «ПриватБанком» - 268,06 грн. ( 1136,13:2+1850-2150). Зустрічний позов відповідача про стягнення з позивачки половини коштів, одержаних ним під час шлюбу, не підлягає задоволенню, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що заборгованість за кредитними зобов»язаннями відповідача на суму 12000 та 15000 грн. виплачена ще в період шлюбу. Яким був борг перед кредитними установами за зобов»язаннями 5000 грн. та 2700 грн. на час припинення ведення спільного господарства відповідач визначити не може. Будь-яких доказів на підтвердження своїх вимог, крім копій кредитних договорів, відповідач не надав. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Судові витрати за первісним позовом розподіляються між сторонами відповідно до ст. 88 ЦПК України. Виходячи з того, що позовні вимоги задоволені судом на 83,61% (8721,22х100:10431,23), з відповідача на користь позивачки належить стягнути пропорційно задоволеним вимогам 187,29 грн. (224х83,61:100) . Судові витрати за зустрічним позовом перерозподілу не підлягають. На підставі ст.ст.57,60,63,70,71 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial