Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-29 00:00:00

03 червня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області. Позивач прохає визнати незаконним дії відповідача щодо відмови йому в перерахунку та виплаті грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни ІІІ групи та зробити перерахунок щорічної грошової допомоги до 5 травня йому як інваліду війни у розмірі семи мінімальних пенсій за віком згідно з ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551ХІІ за 2010 рік в сумі 4942 грн. за виключенням раніше виплачених коштів. Позивач раніше письмово звертався до відповідача з проханням проведення перерахунку вказаної суми допомоги, проте отримав відмову. Відповідач управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області свого представника до суду не направило, подало клопотання про слухання справи у відсутність представника та надало заперечення проти позову, з яких вбачається, що відповідач заявлений позов не визнає, вказуючи на те, що дійсно управління проводить нарахування та виплату позивачеві щорічної грошової допомоги до 5 травня як учаснику війни. Вважає, що його дії з виплати вказаної допомоги є цілком законними, оскільки управління проводило нарахування та виплату допомоги в межах бюджетних асигнувань на ці цілі, передбачених положеннями Закону України „Про Державний бюджет України на 2010 рік та постанови Кабінету Міністрів України № 299 від 07 квітня 2010 року. В судове засідання позивач та представник відповідача не з'явились, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, але \~надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Такого висновку суд дійшов на підставі наступного. Згідно з копією посвідчення серії Б № 195746, позивач має статус інваліда війни ІІ групи (ІІ група інвалідності встановлена з 11 травня 2010 року, на час здійснення виплати допомоги мав статус інваліда ІІІ групи) і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни. Відповідно до листа управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області від 18.06.2010 року № 1142, позивачеві виплачувалася щорічна разова грошова допомога до 5 травня: за 2010 рік 27 квітня 2010 року 420 грн. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни 3 групи виплачується разова грошова допомога у таких розмірі: семи мінімальних пенсій за віком. У 2010 році відповідачем було здійснено виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня позивачу на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.04.2010 року № 299 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2010 році відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою встановлено, що у 2010 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня інвалідам війни 3 групи здійснюється у розмірі 420 грн. Після визнання рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 20-рп/2008 таким, що не відповідають Конституції України положення п. 20 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» стосовно виплати щорічної разової допомоги, зокрема учасникам та інвалідам війни, зміни до ч. 5 ст. 13, ст. 14 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у 2009, 2010 роках не вносилися, дія даної статті зупинена не була. Відповідно до положень ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за основу нарахування даної виплати береться розмір мінімальної пенсії за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Відповідно до положень цієї статті розмір мінімальної пенсії встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до закону. Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щорічної грошової допомоги до 5 травня застосуванню підлягають застосуванню ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а не постанова Кабінету Міністрів України, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Вимоги позивача про стягнення з управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області недоотриманих сум одноразової щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у конкретно визначеній грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування недоотриманих сум щорічної грошової допомоги до 5 травня замість органу, якому надані такі повноваження.

Outcome: partial