Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі від якого вони мають спільну дитину від утримання якої відповідач ухиляється, що ставить її у скрутне матеріальне становище, оскільки вона не працює, доглядає дитину з якою проживає окремо від відповідача. Крім того позивач зазначила, що аліменти бажає стягувати у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач постійно зменшує та навіть скриває свої доходи, посилаючись на їх відсутність, окрім пенсійного забезпечення по інвалідності, проте сам займається підприємницькою діяльністю та отримує доходи у великих розмірах, а отже це є обставиною, яка має істотне значення для стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі, тому що через недобросовісну поведінку відповідача, стягнення аліментів у частці від доходу заробітку останнього може призвести до відсутності надходжень будь яких платежів на утримання доньки, а стягнення аліментів у твердій грошовій сумі забезпечить їх стабільне надходження та утримання дитини, яка потребує постійного харчування, одягу, витрат на лікування в разі потреби, оздоровлення тощо. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав наведених вище та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме просив стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 200 грн., посилаючись на те, що він є інвалідом II групи, крім пенсійного забезпечення інших доходів не має, господарське товариство де він є керівником прибутків не дає, він має на утриманні непрацездатну матір пенсійного віку та повнолітню доньку яка навчається в університеті на денній формі навчання і у зв'язку з цим потребує матеріального утримання. Крім того, зазначив про те, що він відкрив дві програми по корпоративному забезпеченню життя ТАС, де накопичуються кошти і після досягнення донькою [PERSON] повноліття, остання отримує кошти у сумі 250000 грн., а в разі його смерті 500000 грн., а також витрати у разі захворювання дитини також будуть покриватися відповідними страховими виплатами. Також, відповідач зазначив, що доходи від оренди квартири він не отримує, оскільки остання була продана, має дуже великі кредитні зобовязання, а отже не може сплачувати аліменти у розмірі про який просить позивач. В подальшому відповідач не зявлявся до суду, просив відкласти розгляд справи, а в подальшому не повідомляв про причини неявки до суду. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого у них народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем, яка тимчасово не працює /а.с. З- 5/. Як пояснила позивач в судовому засіданні в утриманні дитини їй допомагають її родичі з якими вона проживає. Враховуючи те, що відповідач визнав позовні вимоги, про стягнення аліментів та незважаючи на те, що в частині суми відповідач позов визнав частково, суд дійшов висновку про те, що відповідачем визнано обставини щодо ненадання матеріальної допомоги на утримання дитини. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, (далі - СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обовязок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становищеплатника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. І ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно копій довідки про призначення пенсії по інвалідності, пенсійного посвідчення, довідки про інвалідність, а також фінансового звіту суб'єкта малого підприємства, звіту про фінансові результати господарської діяльності вбачається, що відповідач є інвалідом II групи, відповідач отримує пенсію по інвалідності середній розмір якої становить 2222 гри., на зазначені докази відповідач посилався в обгрунтування своїх заперечень проти позову. З довідки виданої ДПІ у м. Бориславі Львівської області, яка надійшла на запит суду вбачається, що відповідач є приватним підприємцем та знаходиться на обліку у зазначені податковій інспекції, працює на спрощеній системі оподаткування загальна сума доходу відповідача за період 2008 рік становить 364986 гри., за 2009 рік 413417 гри. за перший квартал 2010 року 68342 гри. 73 коті. Крім того, відповідач є засновником приватного підприємства «Смерекове», товариства з обмеженою відповідальністю «Віта», де також отримує доходи, а також неприбуткової організації благодійний фонд [PERSON] /а.с. 20, 81 - 83/. - Таким чином, вище вказані обставини повністю спростовують доводи відповідача про те, що єдиним джерелом його доходу є пенсійне забезпечення. Враховуючи те, що з метою зменшення судом розміру аліментів, які просить стягнути позивач, відповідач надав суду неправдиві відомості, скрив дійсний розмір та джерела своїх доходів, надаючи копії звітів СІ ІД/а.с. 13-15.46,47/, знову після перегляду заочного рішення в судовому засіданні не повідомив суд про дійсні доходи від діяльності ГОВ «Віта», а також про засновництво ПГІ «Смерекове», суд вважає, що в подальшому недобросовісна поведінка останнього також може мати місце, у зв'язку з цим зазначені обставини є такими, що мають істотне значення і є підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, за для запобігання можливості відповідача ухилитися від належного утримання дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те. що позовні вимоги є законними, обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково в розмірі 3000 гри., оскільки з урахуванням доходів відповідача, наявність яких достовірно встановлена в судовому засіданні, відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі вище вказаному розмірі і який в свою чергу буде забезпечувати належне утримання та виховання дитини в подальшому, з урахуванням її розвитку та буде справедливим по відношенню до обох сторін. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що на його утриманні знаходиться повнолітня донька, яка навчається у вищому навчальному закладі і у зв'язку з чим потребує утримання /a.c. 16/, оскільки доказів надання такої допомоги та її розміру відповідач суду не надав. Також суд вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що він має на утримання непрацездатну особу /а.с. 11,12/ та сам є непрацездатним внаслідок інвалідності, оскільки останні спростовуються вище наведеними доказами, крім того, суд вважає, що дохід, який отримує відповідач повністю забезпечує потреби останнього, враховуючи також наявність пенсійного забезпечення та достовірно є достатнім для надання допомоги людині похилого віку, крім того доказів потреби коштовного лікування особисто відповідачу або його матері, відповідач суду не надав так як і не надав доказів на підтвердження того, що валовий дохід повністю витрачається ним на потреби господарської діяльності. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що ним були укладені страхові поліси та програми відносно спільної дитини сторін, оскільки остання потребує утримання кожен день свого життя, яке необхідно забезпечувати, а не \\ майбутньому, крім того відповідач не надав доказів на підтвердження укладення даних договорів. Також обставина, що відповідач має кредитні зобовязання /а.с. 45/ на думку суду також є такими, що не можуть впливати на висновки суду, оскільки дані договори укладені не вінтересах сім'ї і є особистою відповідальністю відповідача під час його життєдіяльності та не можуть впливати на утримання дитини. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини. батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач може надавати допомогу на утримання дитини у розмірі 3000 грн., з урахуванням мінімального прожиткового мінімуму, який станом на 01.07.2010 рік становить 771 грн., взявши до уваги, що участі у вихованні, додаткових витратах відповідач не приймає, докази про що в матеріалах справи відсутні і даний обовязок повністю покладений на позивача, яка проживає разом з дитиною і повністю несе відповідальність за її виховання, розвиток здібностей та стан здоров'я, а тому розмір аліментів 3000 грн., на думку суду може урівняти рівень відповідальності сторін відносно їх спільної дитини. На підставі викладеного та

Outcome: partial