Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Закритого акціонерного товариства Кіровоград-Лада про стягнення невиплаченої заробітної плати. В обгрунтування позовних вимог зазначав, що 24.06.2009 року був прийнятий на роботу на ЗАТ Ківровоград-Лада в службу охорони на посаду охоронника та звільнений за власним бажанням 22.02.2010 року згідно ст. 38 КзпП України. Відповідно до ч.І ст.21 Закону України Про оплату праці, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору, на день звільнення підприємство не розрахувалось з ним, сума заборгованості по заробітній платі становить 4 259,14 грн. У звязку з невиплатою заробітної плати він позбавлений засобів для існування, що ставить його у скрутне матеріальне становище, тому просить стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 1 000 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини,викладені в позовній заяві, в обгрунтування завданої моральної шкоди пояснив, що не мав змоги утримувати сімю та маленьку дитину, через це сімя фактично розпалась, що привело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що дійсно позивач 24.06.2009 року був прийнятий на роботу на ЗАТ Кіровоград-Лада в службу охорони на посаду охоронника згідно наказу № 15 та звільнений згідно наказу № 10 від 22.02.2010 року за власним бажанням, що підтверджується копією наданої суду трудової книжки. Заборгованість по невиплаченій заробітній платі станом на 12.04.2010 року за період червень 2009 року лютий 2010 року становить 4 259,14 грн., що підтверджується довідкою, виданою ЗАТ Кіровоград-Лада (а.с. 6). Відповідно до вимог ч.І ст. 116 КзпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. В судовому засіданні судом досліджувались докази, надані сторонами у справі відповідно до ч.І ст. 60 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.І ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засідання позивачем надано докази та обґрунтовано у відповідності до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір цієї шкоди, та якими доказами це підтверджується. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення вказаних вимог. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Стягненню з відповідача підлягають і судові витрати по справі.

Outcome: approved