Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, з урахування індексу інфляції, трьох відсотків річних та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.09.2008 року він надав у борг [PERSON] гроші в сумі 9100 доларів США 00 центів з кінцевим строком його повернення 01.10.2008 року. Позичальник в порушення умов договору позики борг не повернув, посилаючись на те, що в нього немає коштів. До позичальника також звертався брат позикодавця [PERSON], який дав позивачу [PERSON] в борг для придбання будинку 184000 доларів США 00 центів, з проханням повернути борг. Однак, вищевказана вимога була залишена відповідачем без уваги. За підрахунками позивача сума боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних складає 89349,00 грн. Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача йому була завдана моральна шкода, яка полягала в тому, що у звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за договором позики, він не може реалізувати життєві плани, що призвело до порушення нормального способу життя. Крім того, позивач зазначив, що внаслідок неповернення позики у нього значно погіршилися стосунки з братом, якому він заборгував гроші. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 8934,00 грн. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала посилаючись на те, що у відповідача відсутні кошти для повернення суми позики. Крім того, моральна шкода позивачем належним чином не доведена та необґрунтована. На підставі вищевикладеного просила в позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як вбачається з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. У судовому засіданні встановлено, що 01.09.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] отримав грошову позику в сумі 9100 доларів США 00 центів, що підтверджується розпискою (а.с. 4). З розписки від 01.09.2008 року вбачається, що [PERSON] зобовязався повернути [PERSON] позичені кошти до 01.10.2008 року. Однак, у встановлений строк, відповідач не повернув [PERSON] позичені кошти, тим самим порушивши умови надання позики. Як пояснив в судовому засіданні позивач, на його неодноразові звернення та звернення його брата [PERSON], якому він також заборгував кошти, [PERSON] відповідав відмовою, обґрунтовуючи її відсутністю коштів, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 01.09.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей, що підтверджується розпискою, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобовязання щодо виконання даного договору. Згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, курс 100 доларів США станом на 29.06.2010 року становить 790,7400 грн. отже сума боргу складає 71957,34 грн. (9100 доларів США 00 центів * 7,9074 грн. = 71957,34 грн.). На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 9100 доларів США 00 центів, що еквівалентно 71957,34 грн. Позивач також просив стягнути з відповідача на його користь 3,75% річних від суми боргу, які складають 3229,00 грн., на що слід зазначити наступне. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач не повернув суму боргу у встановлений строк, 3% річних становлять 3823,77 грн. із розрахунку: 3% річних за період з 01.10.2008 року по 29.06.2010 року: 71957,34 грн. : 100 * 3% = 2158,72 грн. (за рік); 2158,72 грн. : 365 днів = 5,91 грн. (за 1 день); 5,91 грн. * 647 днів (період прострочення) = 3823,77 грн. за весь час прострочення сплати позики. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 3% річних у розмірі 3823,77 грн. Що стосується позовної вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми індексу інфляції, то суд приходить до висновку про відмову в цій частині позовних вимог, оскільки дана умова не була передбачена договором позики від 01.09.2008 року, а також через те, що сторони у договорі встановили еквівалент суми позики до долара США, який є іноземною валютою захищеною від інфляції по відношенню до гривні. Позивач також просив стягнути моральну шкоду в сумі 8934,00 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у звязку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами носять договірний характер і відшкодування моральної шкоди в такому випадку законом не передбачено. Крім того, позивач не надав суду доказів, які підтверджують факт заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач частково довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» та від сплати витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору 757,81 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн.

Outcome: partial