Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації, Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації, в якому просив визнати протиправними дії відповідачів щодо нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення з порушенням Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязати відповідача [PERSON] праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації здійснити перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення згідно зі ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2007-2009 роки в сумі 7727,50 гр.; зобовязати Харківський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації здійснити виплату щорічної допомоги на оздоровлення у зазначеному розмірі; визнати за ним право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме у розмірі 5 мінімальних заробітних плат; зобовязати відповідачів припинити дії, що порушують його право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення згідно зі ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме у розмірі 5 мінімальних заробітних плат; зобовязати [PERSON] праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації призначити йому, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що він має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії. Він перебуває на обліку в [PERSON] праці та соціального захисту населення та має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, згідно зі ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , однак зазначену допомогу у 2007-2009 роках йому виплачено у значно меншому розмірі ніж передбачено вищезазначеним законом. За його зверненням відповідач незаконно відмовив йому у перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а також просив стягнути з відповідачів судові витрати. Представник відповідача [PERSON] праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення проти позову, відповідно до яких просив у задоволенні позову відмовити у звязку з його необґрунтованістю. Представник Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. [PERSON] має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 249211 та має право на пільги і компенсації, встановлені законодавством України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи / а.с.10 /. Відповідно до ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до 2 категорії щорічна допомога на оздоровлення виплачується у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Відповідно до довідки Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації від 16.04.2010 року виплати на оздоровлення [PERSON] складають по 100 гр. щороку за період з 2007 по 2009 роки, яки сплачено у грудні 2007 року, липні 2008 року, лютому 2009 року / а.с.15/. З листа [PERSON] праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації від 21.04.2010 року вбачається, що щорічну допомогу на оздоровлення позивачеві призначено у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії складає 100,00 гр. / а.с.14/. Згідно із ч. 7 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», виключно законами України визначається мінімальний розмір заробітної плати. Статтею 76 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» були встановлені наступні розміри мінімальної заробітної плати на відповідні періоди 2007 року, а саме: 400 гривень з 01 січня по 31 березня 2007 року; 420 гривень з 01 квітня по 30 червня 2007 року; 440 гривень з 01 липня по 30 вересня 2007 року; 460 гривень з 01 жовтня 2007 р. Зі змісту вимог законів України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат, законів України про Державний бюджет України, якими визначалися мінімальні розміри заробітних плат, не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно п. 30 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік, з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом, дію зазначеної норми зупинено на 2007 рік. Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 р. по справі «Про соціальні гарантії громадян» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 29, пункту 13 статті 71, пункту 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Також встановлено, що це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Конституційний Суд України дійшов висновку, що зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України. Відповідно до ст..59 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів» розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2008 року складає 515 гр. на місяць, з 1 квітня 2008 року- 525 гр. на місяць, з 1 жовтня 2008 року- 545 гр. на місяць, з 1 грудня 2008 року- 605 гр. на місяць. Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів» внесено зміни до Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Кабінету Міністрів України надано право визначати розміри соціальних виплат. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року зміни, внесені підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 28.12.2007 року №107-У1 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. У 2009 році положення ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не змінювалися. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» мінімальна заробітна плата в 2009 році складає з : 1 січня -605 гр., 1 квітня - 625 гр., 1 липня-630 гр., 1 жовтня 650 гр., 1 грудня-669 гр.. Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Наявність у позивача права на призначення йому щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат є визначальною для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується ч.2 ст. 46 Конституції України. Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачеві підлягає застосуванню ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з якої вбачається, що при визначенні розміру виплат за основу їх нарахування береться мінімальна заробітна плата, а не згадана вище постанова Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав позивача. При цьому надання законодавцем Кабінету Міністрів України права визначати порядок виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав таких осіб, встановлених цим же Законом. Тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону. Судом також встановлено, що відповідач відмовив позивачеві у перерахунку розміру допомоги, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» / а.с.14/ З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що у грудні 2007 року, липні 2008 року, лютому 2009 року щорічна допомога на оздоровлення позивачу повинна бути нарахована та сплачена у розмірі пяти мінімальних заробітних плат на момент виплати, відповідно до Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , а не в розмірі 100 грн, розмір якої визначено постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вимога [PERSON] про зобовязання відповідача в подальшому здійснювати виплати щорічної разової допомоги на оздоровлення відповідно до ст.. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не підлягає задоволенню, оскільки судове рішення є результатам розгляду спору на підставі чинного правового регулювання, а тому прийняття рішення наперед може суперечити волі законодавчого органу щодо внесення змін до законодавства, яке по іншому може регулювати спірні правовідносини. Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що права позивача можуть бути порушені у майбутньому. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial