Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-22 00:00:00

[PERSON]\~звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він являється постраждалим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом другої групи внаслідок захворювання, повязаного з Чорнобильською катастрофою, отримує пенсію по інвалідності та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, розмір якої є меншим за розмір, визначений чинним законодавством. У перерахунку пенсії відповідач безпідставно відмовив, тому просить визнати цю відмову протиправною, визнати за ним право на отримання пенсії та додаткової пенсії в розмірах, визначених Законом, і зобовязати відповідача провести перерахунок основної та додаткової пенсії у встановленому Законом розмірі з 01.01.2002 року по 31.12.2004 року та з 01.01.2006 р. по 31.07.2006 р. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги повністю, дав пояснення в межах позову, просив визнати незаконною відмову у перерахунку основної та додаткової пенсії, зобовязати управління нарахувати та виплатити йому недоплачені суми пенсії. Представник відповідача управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі \~позов не визнав, пояснив, що при розрахунку розміру пенсій особам, які підпадають під юрисдикцію ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідач виходив з механізму обчислення пенсій, затвердженого постановами Кабінету Міністрів України, які не визнавались неконституційними, і діють як на час призначення пенсії, так і на час судового розгляду справи. Зазначив, що відсутня затверджена величина мінімальної пенсії за віком, від якої має бути обраховано розмір пенсії позивача; мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом і для обчислення розміру підвищення до пенсій іншим особам не застосовується; фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України; Законами України про Державний бюджет України на 2007-2010 рр не передбачено фінансування на відповідні періоди. Будь-яких коштів на виплату пенсій в розмірах, про які просить позивач, Пенсійний фонд не отримував. В звязку з викладеним, а також у звязку із пропуском строку позовної давності просив в задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову з наступних підстав. Щодо строку позовної давності судом встановлено наступне. Як вбачається зі ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що виплата пенсії не здійснена з вини відповідача, суд приходить до висновку, що строк позовної давності позивачем не пропущено. По суті позовних вимог судом встановлено, що [PERSON] \~є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії, інвалідом 2-ої групи, інвалідність якого повязана з наслідками аварії на ЧАЕС, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні та долученими до справи посвідченнями серії А №024784 та довідками МСЕК серії МСЕ №023046, №209129. [PERSON] одержує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків, спричинених аварією на ЧАЕС, на підставі ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, на підставі статті 50 цього ж Закону. Ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у відповідних розмірах, зокрема, інвалідам 2 групи 75% мінімальної пенсії за віком. Виплата зазначеної пенсії відповідно до ст. 53 даного закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. У відповідності до ст. 54 Закону пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку із втратою годувальника \~внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатись за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, або у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим: для 2-ої групи інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком. Посилання відповідача на відсутність законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком є необґрунтованими. Так, у відповідності до ч.3 ст.19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. В умовах кризового стану економіки та спаду виробництва мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі не нижче межі малозабезпеченості. Аналогічно, мінімальний розмір пенсії за віком згідно ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Оскільки величина прожиткового мінімуму для кожної вікової та соціальної групи, в т.ч. і для осіб, що втратили працездатність, щорічно визначається Законом України про Державний бюджет, посилання відповідача на відсутність законодавчо визначеного розміру пенсії за віком є безпідставною Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Розрахунок розміру основної та додаткової пенсії позивачу проведено Управлінням Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі, виходячи з положень Постанов Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року, №530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та №654 від 16.07.2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», що на час розгляду справи є чинними. Разом з тим, вказані постанови Кабінету Міністрів України, на які посилається відповідач в своїх запереченнях, встановлюють розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, а також конкретні розміри пенсій, які є істотно меншими, ніж розмір основної та додаткової пенсії, встановлений ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що положення Постанов Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року, №530 від 28.05.2008 року та №654 від 16.07.2008 року не відповідають Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Як вбачається зі змісту ст.8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу. Враховуючи викладене, виходячи із принципу верховенства права, закріпленого ст.8 Конституції України, суд приходить до висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст. ст. 50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідач повинен керуватись вимогами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", який має вищу юридичну силу. Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування виплат, передбачених даним Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. У звязку з викладеним, відповідач за відсутності фінансування з Державного бюджету України, вважає свої дії правомірними. Разом з тим, пунктом 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України \~№ 1261 від 24.10.2007 р., до основних завдань Пенсійного фонду України віднесено, зокрема, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок \~коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. У п.8 вказаної Постанови до джерел формування коштів Пенсійного фонду України відносяться також кошти державного бюджету та державних цільових фондів, що перераховуються до Фонду у випадках, передбачених законодавством. Відповідно до Указу Президента України № 121/2001 від 01.03.2001 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат. Враховуючи, що позивач отримує пенсію, і звернувся до суду з позовом про приведення її розміру у відповідність до вимог чинного законодавства, , суд,

Outcome: approved