Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

27 квітня 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом в якому вказує, що вона 31 грудня 2006 року надала у борг [PERSON] 22000 доларів США, які остання зобовязалася повернути до 01 травня 2007 року, що підтверджується відповідною розпискою. Однак, по теперішній час [PERSON] борг не повернула, тому позивачка просить стягнути з відповідачки на її користь борг за договором позики в сумі 174350 гривень, 5230 гривень 50 копійок за прострочення грошового зобовязання, 120 гривень, сплачених за інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в суді, а також 400 гривень витрат на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивачки за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполіг на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час, день та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином і не повідомила суд про причини своєї неявки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши думку представника позивачки, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно розписки, наданої [PERSON] [PERSON] [PERSON], 31 грудня 2006 року відповідачка отримала від позивачки 22\~000 доларів США строком на пять місяців, які зобовязалася повернути 01 травня 2007 року (а.с.05). Згідно довідки №223/2010, виданої АТ Комерційним банком «Приватбанк» 23 квітня 2010 року офіційний курс по відношенню національної валюти української гривні до долару США станом на 23 квітня 2010 року становить 7,9250 гривні за 1 долар США (а.с.08). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, яки посвідчує передання йому позикодавцем визначеної кількості речей. Відповідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку. Таким чином, факт написання та підписання [PERSON] розписки та надання її [PERSON] свідчить про вчинення правочину у письмовій формі та наявність у [PERSON] перед [PERSON] грошового зобовязання, відповідно до якого [PERSON] зобовязалася в строк до 01 травня 2007 року повернути [PERSON] грошові кошти в сумі 22\~000 доларів США, що складає 174 350 гривень з розрахунку 7, 9250 гривень за 1 долар США (офіційний курс Національного Банку України станом на 23 квітня 2010 року), які 31 грудня 2006 року [PERSON] отримала в позику від [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що до теперішнього часу [PERSON] взяте на себе грошове зобовязання перед [PERSON] не виконала і допустила заборгованість в сумі 174\~350 гривень, суд приходить до висновку про необхідність стягнення вказаної суми із відповідачки на користь позивачки. У відповідності з вимогами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання і боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] прострочила виконання грошового зобовязання, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивачки стосовно стягнення з відповідачки на її користь грошової суми 5230,50 грн. в якості трьох процентів річних від простроченої суми. Вимогу позивачки стосовно стягнення з відповідача на її користь витрат за надання юридичної допомоги, суд вважає такою, що не підлягає задоволенню, оскільки ця вимога не підтверджена в судовому засіданні належними доказами. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь позивачки витрати, повязані із сплатою нею при предявленні позову 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а на користь держави державне мито в сумі 1700 гривень.

Outcome: partial