Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-24 00:00:00

23 липня 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, третя особа [PERSON], в якому вказала, що 8 квітня 2008 року, на підїзді до залізничної станції Совхозна Зміївського району Харківської області [PERSON], керуючи власним автомобілем [NUMBER], не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням і допустив зіткнення з автомобілем Хонда ФР-В, р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку. Вина відповідача у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди в повному обсязі підтверджується постановою судді Зміївського району Харківської області від 28 квітня 2009 року, яка залишена без змін Апеляційним судом Харківської області. Згідно висновку спеціаліста-автотоварознавця, розмір збитків завданих позивачеві, яки власнику автомобіля, станом на 15 жовтня 2008 року становить 33500 грн.. На день складення висновку, його розмір експертом розраховувався з курсу гривні по відношенню до ЄВРО, який становив 6,765984 грн. з 1 ЄВРО. На день подання позовної заяви до суду, тобто станом на 23 липня 2009 року, курс гривні по відношенню до ЄВРО становить 10,796 грн. за 1 ЄВРО. Таким чином розмір збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою позивачеві, становить 50178,18 грн.. Просила суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки в розмірі 50178,18 грн., вартість проведення експертного дослідження в розмірі 417,33 грн., 15000 грн. моральної шкоди, 1657 грн. судових витрат. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, не заперечували проти обовязку відповідача відшкодувати позивачеві завдані матеріальні збитки, однак не погоджувалися з їх розміром. За клопотанням позивача [PERSON] та його представника адвоката [PERSON] 14 січня 2010 року по справі була призначена судова авто-товарознавча експертиза з метою визначення фактичного розміру матеріальних збитків, завданих позивачеві. 6 квітня 2010 року матеріали справи було повернуто до суду без виконання, оскільки позивачем [PERSON] не було проведено оплати експертизи. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON], просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову через наступне: Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АХС 092043, [PERSON] належить легковий універсал-В Хонда-ФР-В, реєстраційний номер [NUMBER] /а.с. 6/. Як вбачається з постанови судді Зміївського районного суду Харківської області від 28 квітня 2009 року, 8 квітня 2009 року, о 23 год. 30 хв. на підїзді до залізничної станції с. Совхозна Зміївського району Харківської області, [PERSON], керуючи власним автомобілем марки Міцубісі-Лансер, реєстраційний номер [NUMBER], не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого не впорався з керуванням і допустив зіткнення з автомобілем Хонда ФР-В, 2 реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався попереду. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] за вказані порушення правил дорожнього руху було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження по справі було закрито на підставі ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення /а.с. 7-10/. Згідно постанови судді апеляційного суду Харківської області від 26 травня 2009 року, постанову Зміївського районного суду Харківської області від 28 квітня 2009 року залишено без змін /а.с. 11-12/. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачеві автомобіль, встановлена судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення, яке набрало законної сили та доказуванню не підлягає. Наявність такої вини, відповідно до Закону, тягне за собою наслідки по відшкодуванню спричинених матеріальних збитків, а тому суд вважає за необхідне дослідити докази в частині наявності та розміру матеріальних збитків. Відповідно до висновку спеціаліста-автотоварознавця № 6437 від 15 жовтня 2008 року, сума матеріальних збитків, завданих власникові автомобіля Хонда ФР-В, реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 33500,00 грн. /а.с. 13-18/. Даний звіт складено уповноваженою на те особою, під час розгляду справи в суді відповідач не спростував висновки, викладені в ньому, в звязку з чим вони приймаються судом, як належне підтвердження розміру завданих позивачеві матеріальних збитків. Частина 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як пояснили під час розгляду справи в суді третя особа [PERSON] та представник позивача адвокат [PERSON], із заявою про проведення експертизи позивач звернулася до ХНДІСЕ ім. засл. проф. [PERSON] 12 серпня 2008 року. Після того, як автомобіль було оглянуто експертом, його у вересні 2008 року, тобто до складання висновку експерта, було відремонтовано. Оскільки з вини відповідача [PERSON] позивачеві, як власникові майна, були спричинені матеріальні збитки, вони підлягають відшкодуванню. При цьому суд вважає за необхідне стягнути завдані позивачеві матеріальні збитки в тому розмірі, в якому вони визначені у висновку спеціаліста-автотоварознавця № 6437 від 15 жовтня 2008 року, тобто на час проведення відновлюваного ремонту автомобіля, а не на час розгляду справи в суді, а тому позов в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальних збитків в розмірі 50178,18 грн. підлягає частковому задоволенню на суму 33500 грн.. 3 Також з відповідача на користь позивача належить стягнути документально підтвердженні збитки, понесені нею при отриманні висновку спеціаліста-автотоварознавця № 6437 від 15 жовтня 2008 року в розмірі 417,33 грн.. Згідно зі ст. 23 ЦК України, підставою для відшкодування моральної шкоди є порушення прав особи, при цьому моральна шкода може полягати: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку зі знищенням чи пошкодженням її майна. У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При визначенні розміру моральної шкоди, яку належить стягнути з відповідача на користь позивача, суд виходить з характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнала [PERSON] внаслідок пошкодження її майна, принципу розумності та справедливості, та вважає розумним і достатнім розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 1500 грн., через що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені нею та документально підтверджені судові витрати по справі, а саме: сплачену суму судового збору пропорційну задоволеним позовним вимогам в розмірі 359,17 грн.; 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи; витрати на правову допомогу в розмірі 750 грн..

Outcome: partial