Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-21 00:00:00

14 липня 2010 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що з 4 листопада 1988 року до 7 липня 2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], в якому у них народились діти: син [PERSON] (13.08.1991 р.н.) та донька [PERSON] (06.11.2002 р.н.). Відповідач проживає окремо від дитини, матеріальної допомоги не надає, хоча має на це змогу, оскільки працює. Аліменти на інших дітей не сплачує, утриманців не має. У зв'язку з цим позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подання позову. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, обставини справи підтвердила та просила слухати справу на попередньому судовому засіданні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, обставини справи підтвердив та просив слухати справу на попередньому судовому засіданні. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх дітей. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення позову [PERSON] Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового слідства встановлено, що дійсно [PERSON] та [PERSON] з 4 листопада 1988 року до 7 липня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 07.07.2010 року [PERSON] 1-ОК №.069506 (а.с.12). Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину, а саме: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане відділом РАГС Бориспільського міського управління юстиції Київської області від 20.11.2002 року серії 1-БК №090428 (а.с.4)). В позовній заяві позивачка зазначила, що на утриманні відповідача немає інших дітей та непрацездатних батьків. Відповідач проти даного факту не заперечував, у звязку з чим суд не вбачає за необхідне з'ясовувати відомості про наявність на утриманні [PERSON] інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, однак враховує зазначені сторонами відомості при ухваленні рішення. Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідно до ст. 183 СК України з визначенням їх розміру у частці заробітку батька. При визначенні розміру аліментів судом враховані положення ч. 2 ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, згідно якого такий розмір не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, розмір аліментів зазначений позивачкою та відповідачем. Згідно ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» від 27.04.2010 року №2154-VІ, з 1 липня 2010 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 921 грн., 30 відсотків від якого становить суму в розмірі 276 грн. 30 коп. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Про них не зазначили і сторони в справі. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а саме: доньки [PERSON], [INFO], слід визначити в розмірі ? частини заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно з моменту подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 51 грн. 00 коп. та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. 00 коп., які підлягають покладенню на відповідача, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 81 та ч.1 ст. 88 ЦПК України, - слід стягнути з [PERSON] на користь держави, оскільки позивачка звільнена від їх оплати. При цьому розмір судового збору визначений судом на підставі Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 року №7-93, а суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - відповідно до Розмірів витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних та господарських справ, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року №1258. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved