Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] третя особа орган опіки та піклування Жовківської районної державної адміністрації про усунення перешкод та виселення з будинку № 79 по вул. Нова в с. Малехів Жовківського району. [PERSON] заявив зустрічний позов до [PERSON], [PERSON] про визнання права користування будинком № 79 по вул. Нова в с. Малехів Жовківського району В судовому засіданні позивач за первинним позовом [PERSON] позов підтримав повністю та заперечив зустрічний позов та пояснив, що згідно договору дарування від 19.11.2004 року він став власником будинку № 79 по вул. Нова в с. Малехів Жовківського району. В будинку зареєстрована його мати [PERSON] та брат [PERSON] однак брат в будинку фактично не проживає, оскільки в 1993 році він придбав будинок в м. Дубляни та в 1997 році всі члени сім"ї брата були зняті з реєстрації. В 2004 році він продав будинок в м. Дубляни та придбав будинок в смт. Куликів та цей період доньки брата самовільно вселилися в будинок в с. Малехів, через деякий час туди вселився і брат з дружиною, в 2007 році ним було придбано будинок в с. Великі Грибовичі та брат разом сім'єю переїхав туди, але у будинок вселилися [PERSON] - дочка брата разом з своїм чоловіком і проживають на даний час з своїм сином [PERSON] та деколи приїжджає [PERSON] На вимоги щоб вказані особи виселилися з його будинку вказані особи не реагують, що унеможливлює його право користуватися та розпоряджатися своїм майном Відповідач за первинним позовом та відповідно позивач за зустрічним позовом [PERSON] первинний позов заперечив повністю та свій підтримав і пояснив, що частиною будинку № 79 по вул. Нова в с. Малехів Жовківського району він користується з 1982 року, даний будинок належав його матері [PERSON] будинок він фактично збудував своїми руками, оскільки працював, заробляв гроші та сам також був майстром на будові. Мати не виганяла його з будинку і лише коли брат став власником будинку він почав вимагати виселення його з будинку. В даному будинку він проживав час від часу. Відповідач за первинним позовом [PERSON] проти позову заперечив повністю. Відповідач за первинним позовом [PERSON] в судове засідання не зявилася хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та заочного розгляду справи. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] проти зустрічного позову заперечила повністю. Представник третьої особа - орган опіки та піклування Жовківської районної державної адміністрації з приводу первинного позову висловився таким чином, що якщо суд прийде до переконання про виселення малолітного [PERSON] то необхідно вказати куди його відселити. Зясувавши дійсні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги по первинному позову належить задоволити, вимоги по зустрічному позову не підлягають до задоволення з наступних підстав. З договорів дарування від 19.11.2004 року вбачається, що [PERSON] подарувала [PERSON] будинок № 79 по вул. Нова в с. Малехів Жовківського району та земельну ділянку для обслуговування будинку. З довідки № 1193/02-22 від 13.11.2008 року вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані в [INFO]. Факт, що у будинку № 79 по вул. Нова в с. Малехів Жовківського району проживають [PERSON], [PERSON] та їх син [PERSON] сторонами не оспорюються. Також суд приходить до переконання, що відповідачі по первиному позову не є членами власника будинку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Так, на час виникнення спірних правовідносин діяли норми Конституції, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Цивільного кодексу 2004 року, Житлового кодексу та закону «Про власність» (останній утратив чинність з 20.06.2007 на підставі закону №997-V від 27.04.2007 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Цивільного кодексу України»). Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стст.316, 317, 319,321 ЦК, ст.48 Закону «Про власність»). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.16, 386,391 ЦК. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (стст.379, 382 ЦК). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК та ст.150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.І ст.156 ЖК з урахуванням положень ч.І ст.405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об'єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири) (на відміну від договору найму (оренди) житла стст.810, 814 ЦК). Частина ж 4 ст.156 ЖК передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника тобто при незмінності власника майна. Зазначені висновки не суперечать нормам ст.47 Конституції, ст.9 ЖК, ст.311 ЦК, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи На підставі вищенаведеного.

Outcome: dismissed