Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить (з урахуванням уточнень) стягнути з відповідача 53663,68 грн. у відшкодування майнової шкоди та 20000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову посилається на те, що сума майнової шкоди є пенсією, недоотриманою внаслідок неправильного оформлення документів про участь позивачки у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Позивачка змушена була кілька років добиватися справедливості, що спричинило заподіяння їй душевних страждань. У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що довідки про роботу позивачки видавалися на підстав наявних документів. Також відповідач просив відмовити в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності. Представник третьої особи вважала позов необґрунтованим. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 15 вересня 2008 року, у справі за позовом першого заступника прокурора м.Чернігова в інтересах [PERSON] до Чернігівської міської лікарні № 1, третя особа: Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Чернігова, про встановлення факту роботи, зобовязання провести перерахунок та видачу довідки, що набрало законної сили, встановлено факт роботи [PERSON] в другій зоні небезпеки загальної зони відчуження м.Чорнобиля з 02.05.1986 року по 06.05.1986 року. Зобовязано Чернігівську міську лікарню № 1 Чернігівської міської ради провести перерахунок заробітної плати [PERSON] за період з 02.05.1986 року по 06.05.1986 року згідно чинного законодавства та видати довідку про заробітну плату за період з 02.05.1986 року по 06.05.1986 року про роботу в другій зоні небезпеки загальної зони відчуження м.Чорнобиля для предявлення до Управління Пенсійного фонду України за місцем проживання [PERSON]. Згідно постанови Ради міністрів СРСР та ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 „Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємства, організацій та установ, які виконували роботи, повязані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оплата праці працівників, які виконували роботи на території зони відчуження, повинна проводитись із дня аварії у розмірах, передбачених розпорядженням Ради міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964рс у другій зоні небезпеки у 4-кратному розмірі порівняно з нормами, встановленими чинним законодавством. Як вбачається з зазначеного вище рішення та матеріалів справи, розпорядженням Чернігівського обласного відділу охорони здоровя від 11.05.1986 № 2/78 у м.Чорнобиль відряджені 3 лікарські бригади Чернігівської міськлікарні на пять діб з 02 травня 1986 року. Наказом Чернігівської міської лікарні від 05.05.1986 у звязку з аварією на Чорнобильській АЕС відряджені медичні бригади для надання медичної допомоги з 02.05.1986 по 06.05.1986, в тому числі [PERSON] У зазначеному наказі не зазначено місце відрядження (населений пункт), що і унеможливило віднесення місця відрядження до відповідної зони небезпеки. Однак, заробітна плата позивачці була нарахована в однократному розмірі, що спричинило призначення пенсії у меншому розмірі. Дані обставини виникли з вини працівників Чернігівської міської лікарні (правонаступником якої себе визнає відповідач). Після винесення судом рішення пенсію позивачці була призначена в належному розмірі. Згідно розрахунку, проведеного Управлінням Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Чернігова, розмір недоотриманої пенсії за період з 01.11.2005 по 31.10.2008 склав 53663,68 грн. Копії листів свідчать, що протягом 2006-2008 років позивачка зверталась до різних інстанцій, в тому числі до відповідача, з приводу підтвердження відрядження у другу зоні небезпеки та перерахунку заробітку, виходячи з 4-кратного розміру. Недоотримана позивачкою сума пенсії є збитками, що мають бути відшкодовані відповідачем на підставі п.2 ч.2 ст.22, ст.1166 ЦК України. За заявою відповідача суд застосовує наслідки спливу строку позовної давності. Виходячи з матеріалів справи, про порушення свого права позивачка знала з 2006 року, тому стягненню підлягають суми за останні три роки перед зверненням до суду, що складає 38339,26 грн. Суд погоджується з доводами позивачки про те, що в результаті порушення її прав вона зазнала душевних страждань. Розмір грошового відшкодування суд вважає завищеним. Враховуючи характер і тривалість страждань позивачки, істотність вимушених змін у її житті, вимоги розумності і справедливості, розмір грошового відшкодування заподіяної моральної шкоди має становити 1500 грн.

Outcome: partial