Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-21 00:00:00

12. 07. 2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20 грудня 2009 року померла [PERSON] Власівна, яка на день смерті проживала в [INFO] Дніпропетровської області по вул.. Південна, 15. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді: - жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, приватизованою земельною ділянкою за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Кодацьке, вул.. Південна, 15. Зазначене майно належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за №1090, виданого Другою Синельниківською державною нотаріальною конторою 23. 11. 2001 року. Земельні ділянки належать спадкодавцю на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії НА №175573, серії НА №175574, які призначені для будівництва і обслуговування жилого будинку, площею 0,250 гектарів у межах згідно з планом; ведення товарного селянського господарства, площею 0,2793 гектарів у межах, згідно з планом та земельні ділянки (паї) призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 23,120 га. За життя [PERSON] склала заповіт, в якому зробила розпорядження, а саме: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла йому, тобто [PERSON]. Заповіт посвідчений секретарем Великомихайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області 24 січня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за №1. У встановлений законом шестимісячний строк він прийняв спадщину і звернувся до нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але йому було відмовлено в цьому. Підставою відмови стало те, що згідно Довідки, виданої Синельниківським міжміським бюро технічної інвентаризації 21 червня 2010 року №991, виявлено самочинно побудовані господарські будівлі, самочинно переобладнано сарай під житловий будинок, а житловий будинок під літню кухню. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Кодацьке, вул.. Південна, 15; право власності на земельну ділянку, призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, площею 0,250 га у межах згідно з планом; земельну ділянку, призначену для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2793 гектарів у межах згідно з планом; - право на отримання земельної частки (паю №302, №303), площею 23.120 га у межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Великомихайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 20 грудня 2009 року. До початку відкритого попереднього судового засідання позивач [PERSON] надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач до початку попереднього судового засідання також надав суду заяву, якою просив справу розглядати без участі його представника, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж кодексу. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КИ №317093 [PERSON] померла 20 грудня 2009 року, про що виконавчим комітетом Великомихайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області в книзі реєстрації смертей зроблено відповідних актовий запис за №11. Факт належності спадкодавцю [PERSON] В на праві приватної власності житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Кодацьке, вул.. Південна, 15, підтверджується копією Технічного паспорту, виданого 16. 06. 2010 року КП „Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації"; Довідкою, виданою 21. Об. 2010 року за вих. №991 КП „Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської області; а земельних ділянок площею 0.250 га для будівництва і обслуговування жилого будинку; площею 0.27 93 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Кодацьке, вул. Південна, 15 - на підставі Державних актів на 'право власності на земельну ділянку Серії ЯА № 175573 від 14 жовтня 2005 року, Серії ЯА №175574 від 14 жовтня 2005 року відповідно. Також, згідно Довідки виданої Відділом Держкомзему у Синельниківському районі Дніпропетровської області 09. 07. 2010 року за вих. №1546-08/7 спадкодавцю [PERSON] за життя виділені земельні ділянки (паї) за №302, 303, що розташовані на території Великомихайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 23. 120 га. Відповідно до ч. 1 абз. З ст. 1 Закону України „Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05. 06. 2003 року, право на земельну частку пай мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Позивач надав суду копію заповіту [PERSON], складеного 24 січня 2007 року, посвідченого секретарем Великомихайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1, з якого вбачається, що спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла позивачу усе своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов'язки, які належать їй на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов'язки, які належатимуть їй на день смерті. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. В матеріалах справи знаходиться постанова державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 26 червня 2010 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно висновку якого [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на жилий будинок з приватизованою земельною ділянкою, після смерті 20 грудня 2009 року [PERSON], в зв'язку з тим, що згідно довідки, виданої Синельниківським міжміським бюро технічної інвентаризації 21 червня 2010 року №299, виявлено самочинно побудовані господарські будівлі, переобладнано сарай під житловий будинок, а житловий будинок під літню кухню. На підставі ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому на сьогоднішній день спадкодавцем [PERSON] є неможливим внести зміни до технічного паспорту на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, відповідно до вимог законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Частиною 1 статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Тобто, спадкування житлового будинку, інших будівель та споруд відбувається на тих же підставах і у тому ж порядку, що й спадкування іншого майна, але разом з їх успадкуванням автоматично (незалежно від спеціальної згадки про це у заповіті) тягнеться виникнення для спадкоємців зазначеної нерухомості права на земельну ділянку, на якій ця нерухомість знаходиться. Згідно зі ст. 81 Земельного кодексу України одним із способів набуття права власності на землю громадян є прийняття спадщини. Частиною 1 статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто у даному випадку позивачу - [PERSON] з 20 грудня 2009 року. Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, встановленою. На підставі викладеного,

Outcome: approved