Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-01 00:00:00

01 квітня 2010 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] управління юстиції в Чернігівській області, [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Коло маркет», Закритого акціонерного товариства «УМЗ» юстиції про виключення автомобіля «DAEWOO», моделі «NEXIA», 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Свої вимоги мотивувало тим, що 27.01.2006 року ЗАТ «Приват Банк» і [PERSON] уклали договір застави рухомого майна. З гідно п. 6 договору застави в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором [PERSON] надав в заставу автомобіль «DAEWOO», моделі «NEXIA», 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. 01.06.2007 року Новозаводським відділом державної виконавчої служби Чернігівського міського управляння юстиції постановою було складено арешт на зазначений автомобіль. Згідно п. 1 договору застави заставодержатель має право в разі невиконання позичальником зобовязань, забезпечених заставою, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, послалась на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача ТОВ «Коло маркет» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Відповідач [PERSON] та представники відповідачів [PERSON] управління юстиції в Чернігівській області та ЗАТ «УМЗ» в судове засідання не зявились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення слухання справи до суду не надходило. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу у відсутність відповідача та представників відповідачів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 січня 2006 року ЗАТ «Приват Банк» і [PERSON] уклали договір застави рухомого майна. Згідно п. 6 договору застави в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором [PERSON] надав в заставу автомобіль «DAEWOO», моделі «NEXIA», 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], заставною вартістю 48965,00 грн. 01.06.2007 року (а.с. 4-7). 01 червня 2007 року Новозаводським відділом державної виконавчої служби Чернігівського міського управляння юстиції постановою було складено арешт на зазначений автомобіль (а.с. 3). Згідно п. 1 договору застави заставодержатель має право в разі невиконання позичальником зобовязань, забезпечених заставою, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст.ст. 1, 20 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов'язань. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Майно, що перебуває у спільній власності, може бути передано в заставу тільки за згодою всіх співвласників. Заставодавець набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не було виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно ч.1 ст. 50 «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оскільки вказаний автомобіль був переданий в заставу ПАТ КБ «Приватбанк» до винесення державним виконавцем постанови про арешт від 01 червня 2007 року, його вартість не перевищує розмір вимог заставодержателя ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], інші стягувачі за зведеним виконавчим провадженням не є заставодержателями спірного майна, суд дійшов висновку, що підстав для звернення стягнення на автомобіль у виконавчому провадженні не має, тому він підлягає звільненню з-під арешту.

Outcome: approved