Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

15.07.2010 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати -ними дії управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської шодо не нарахування та не виплати підвищення до пенсії як дитині з 01.01.2006 року в ¦¦кхному розмірі; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на і «інімальної пенсії за віком, починаючи з 01.01.2006 року та провести відповідні виплати; *і_к » стягнути із відповідача судові витрати. З обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те. що вона є пенсіонером, має гзг.с дитина війни», у звязку з чим відповідно до ст. 6 Закону України «ГІро соціальний ¦¦акт дітей війни» вона має право на доплату до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за ¦иклг. Н - важаючи на викладені вимоги діючого законодавства відповідач здійснював виплату ¦Йми ¦- ; до пенсії в меншому розмірі. В су дове засідання позивачка не з'явилася надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги. *- - рс глянути справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить зкт ; :-т>: справу без його участі. В своїй письмових запереченнях відповідач просить суд відмовити задоволенні позову, ти _ на те. що управління Пенсійного фонду України у Балаклійському районі діяло ІИ».д * - : законодавства, не порушуючи норм пенсійного права, а отже вимоги позивачки бпіагтавними. Відповідач вказує на те, що органи Пенсійного фонду мають ристов>ааіи кошти тільки на виплати, вичерпний перелік яких визначений діючим ¦ришиь*с~г..: V. до яких виплати підвишення пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про ¦Н- _ .т дітей війни» не ВІДНОСЯТЬСЯ. ИЬивовілач вважає свої дії правомірними також через невизначеність на законодавчому рік і- _ н к яких коштів повинні здійснюватися ці виплати та який розмір мінімальної ШЖЇГ та висом необхідно застосовувати при обчисленні таких доплат. При цьому зазначає про -*зГ - -т едність доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується дл. визначення розмірів пенсії, призначених за цим Законом. Враховуючи наявність відповідних заяв від позивачки та представника відповідача суд Иц:ігд*- г днве розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дихлілившн матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому кк - . виходячи з наступних підстав. н Відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дитиною вій^Я особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення Другої світової війни (2 в^тЯ 1945 року) було менше 18 років. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 03 травня 1939 ^Я /а.с.5/. Позивач має статус «дитини війни» і перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного України в Балаклійському районі Харківської області, отримує пенсію за віком. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям в^Н пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога. ^Я виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Виходячи з того, що позивач є дитиною війни, суд вважає, що на нього повні^И розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України «^Н соціальний захист дітей війни», в тому числі й право на підвищення пенсії на 30% мінімаль^И пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону. ^Я Розмір мінімальної пенсії за віком, визначений ст.28 Закону України «Г^Н загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року. Згідно цієї нор^Н мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленого для осіб, Я втратили працездатність. Із заперечень відповідача встановлено, що позивачці в 2006 - 2007 роках не здійснювагпЯ зазначені виплати, з посиланням на відсутність коштів та на невизначеність розрахункове величини /мінімальної пенсії за віком/ для розрахунків підвищень до пенсії категорії громадяЯ які мають статус дітей війни. З 01.01.2008 року позивачці встановлено підвищення до пенсії як особі, яка мас статЯ «дитина війни» в сумі 47 грн. щомісячно, з 01.04.2008 року - 48,10 грн. щомісячно, з 22.05.20Я року -48,10 грн. щомісячно, з 01.07.2008 року - 48,20 грн. щомісячно, з 01.10.2008 року - 49.8И грн. щомісячно. З 01.01.2009 року позивачка отримує підвищення до пенсії в розмірі 49,80 грЛ щомісячно. Всього за період з 2008 року по липень 2010 року позивачці виплачено підвищення до пенсії в розмірі 1525.50 грн. При цьому, з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року відповідач здійснював нарахування нЯ підставі п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та прав внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, а з 22.05.2008 року Я на підставі Постанови КМУ «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян)» №530 від 28.05.2008 року. Згідно ст.7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення! державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів! Державного бюджету України. Законом України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 року дію статті 61 зазначеного Закону на 2006 рік зупинено. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 І рік» від 19.01.2006 року, який набрав чинності 15.03.2006 року, до статті 110 Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Проте, у 2006 році пільги, встановлені статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджені не були. Закони України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 року та «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 19.01.2006 року неконституційними не визнані та діяли протягом 2006 року. Таким чином, відповідно до вищезазначених Законів, у відповідача не було підстав нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену статтею 6 Закону України _ - нин захист дітей війни», оскільки до 15.03.2006 року дію зазначеної норми було & _ г. тім передбачені нею виплати не запроваджені. надаючи перевагу Законам України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від » 5 та 'Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 -' 2і 06 року, суд виходить з того, що закони є актами єдиного органу законодавчої -Зсгхс зної Ради України. Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні я іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає такого > .'.таїни, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову ш> силуг. К гіституційний Суд України у п. З мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року № . гльа про набуття чинності Конституцією) зазначив: «Конкретна сфера суспільних не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими с .іпакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли гний \\ часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування ;лнього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено ним актом, автоматично скасовується однопредметний акт. який діяв у часі раніше». В н чодячи із системного аналізу наведених норм законодавства, суд не знаходить підстав задоволення вимог позивачки, які стосуються виплат доплати до пенсії за 2006 рік. ¦ - іач по справі протягом 2006 року діяв у відповідності з діючим законодавством та не :став здійснювати позивачці щомісячні доплати до пенсії. совно позовних вимог щодо зобовязання відповідача здійснити перерахунок та :ту підвищення до пенсії за 2007 рік, суд приходить до висновку, що зазначені вимоги і ають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», дію статті (А Ікон) України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону, »:<: зупинено. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за №6-рп/2007, у справі за к: ям 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України Шиеституційності) положень статей 29, 36, ч.2 ст.56, ч.2 ст.62, ч.І ст.66, п.п. 7, 9, 12, 13, 14, 23, ?¦»„ . 39. 41, 43, 44, 45, 46 ст.71, ст.ст.98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний :**: »:ет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не Ші =ідає Конституції України (є неконституційним) положення п.12 ст.71 Закону України Пр? Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний івист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для . д загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які » - - ли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Ііліення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, СТ2Точним і не може бути оскаржене. Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі : л ження. що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення К« нституційним Судом рішення про їх неконституційність. Виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення рішення »" -титуційним Судом України відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачу щдьищення до пенсії, передбачене ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з ".2007 року. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, які стосуються виплати еі хвищення до пенсії за період з 01.01.2007 року по 08.07.2007 року не грунтуються на законі і підлягають задоволенню. Натомість, вимоги позивачки, які стосуються виплати підвищення : пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року є обгрунтованими та такими, що .лягають задоволенню.г« соціальний захист дітей війни», оскільки до 15.03.2006 року дію зазначеної норми було ієно, а потім передбачені нею виплати не запроваджені. Крім того, надаючи перевагу Законам України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 1.2005 року та «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 від 19.01.2006 року, суд виходить з того, що закони є актами єдиного органу законодавчої -Верховної Ради України. Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає такого України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову *г*іднчну силу. Конституційний Суд України у п. З мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року № справа про набуття чинності Конституцією) зазначив: «Конкретна сфера суспільних син не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими їм однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли чий у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування ; днього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше». Виходячи із системного аналізу наведених норм законодавства, суд не знаходить підстав -доволення вимог позивачки, які стосуються виплат доплати до пенсії за 2006 рік. в;дач по справі протягом 2006 року діяв у відповідності з діючим законодавством та не гав здійснювати позивачці щомісячні доплати до пенсії. 1 совно позовних вимог щодо зобовязання відповідача здійснити перерахунок та . підвищення до пенсії за 2007 рік, суд приходить до висновку, що зазначені вимоги ють частковому задоволенню, виходячи з наступного. Заповідно до п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», дію статті України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону, г* дннено. енням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за №6-рп/2007, у справі за 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України г\\ційності) положень статей 29, 36, ч.2 ст.56, ч.2 ст.62, ч.І ст.66, п.п. 7, 9, 12, 13, 14, 23, 41. 43. 44. 45. 46 ст.71, ст.ст.98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний _ -сраїни на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не Конституції України (є неконституційним) положення п.12 ст.71 Закону України Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний .н війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону. ; .чня Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для ^іьної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які кз внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. *-; К нституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, ш ім і не може бути оскаржене. Вслдовідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі шо визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення цінним Судом рішення про їх неконституційність. Виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення рішення ц чим Судом України відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачу -лчя ло пенсії, передбачене ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з И ~ року. Шс_ з> ючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, які стосуються виплати ло пенсії за період з 01.01.2007 року по 08.07.2007 року не грунтуються на законі і д- :ь задоволенню. Натомість, вимоги позивачки, які стосуються виплати підвищення -період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року є обгрунтованими та такими, що *?ль вдоволенню. Стосовно позовних вимог щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок ті виплату підвищення до пенсії за 2008 рік, суд вважає ці вимоги такими, що підлягаю:! частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та прі внесення змін до деяких законодавчих актів України текст статті 6 Закону України "ПрІ соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції.: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чі державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які маюті право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів». Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за №10-рп\\2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1. пунктів 61. 62, 63. 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, II.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.гі.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року та приписів ч.2 ст.152 Конституції України, суд дійшов висновку, що до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом України, відповідач, здійснюючи позивачці підвищення до пенсії, передбачене ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.гі.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік га про внесення змін до деяких законодавчих актів України, діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року задоволенню не підлягають. Проте з 22.05.2008 року відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачці підвищення до пенсії, передбачене ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пп..41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Оскільки в 2009 році ніяких змін до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не вносилось, позивачка в 2009 році мала право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, Стосовно позовних вимог про зобовязання здійснити перерахунок пенсії за 2010 рік. то суд зазначає наступне. В 2010 році залишаються діючими норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою визначено право позивачки на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Статтею 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, в таких розмірах: з 01 січня 2010 року - 695 гривень, з 01 квітня 2010 року - 706 гривень. Таким чином, позивачці в 2010 році розмір щомісячної доплати до пенсії згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» повинен розраховуватися, виходячи із наведених розмірів прожиткового мінімуму. Судом встановлено, що нарахування та виплата позивачці підвищення до пенсії як дитині війни здійснювалось відповідачем в розмірі нижчому, ніж передбачено діючим законодавством. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність бюджетного фінансування в обсязі, передбаченому Законом України «Про соціальний захист дітей війни» для здійснення соціальних виплат, оскільки відповідно до вимог ст. З Конституції України права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, головним обовязком якої є утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Постановляючи рішення у даній справі, суд виходить з того, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав та свобод людини і громадянина України, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачене Конституцією України та іншими Законами України, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань. Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно ч. 1 та ч. 9 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України. Забороняється відмова в розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Таким чином, доводи відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни не може бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову. Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-1V, суд зазначає наступне. Сторонами по справі не заперечується, що позивачка відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.З ст. 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст. 46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни. Суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом! України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки цей закон передбачає в якості критерій визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що на думку суду, не суперечить вимога* частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуванням Крім того, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів щодз забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зміст праві свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людин необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величин\, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розмір\ території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваний показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики. Враховуючи те, що позивачка є дитиною війни, вона наділена державою певнт правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання надбавки до пенсії. Наділивши дітей війни зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобовязання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є дітьми війни. Тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечити соціальний захист дітей війни. Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Таким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав. Виходячи з принципу верховенства права, закріпленого ст. 8 Конституції України, принципу пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, у зв'язку з чим Закони України мають вищу юридичну силу, суд вважає, що при вирішенні даного спору, підлягає застосуванню саме ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції, яка діє після прийняття рішень Конституційним Судом України, з урахуванням вимог ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка визначає мінімальну пенсію за віком на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а не вищезазначена постанова Кабінету Міністрів України, на підставі якої позивачу здійснювалось нарахування та виплата підвищення до пенсії як дитині війни. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про незаконність дій Управління пенсійного фонду України у Балаклійському районі у Харківській області щодо нарахування і виплати позивачці підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі нижчому, ніж це передбачено діючим законодавством. Відповідно до ст. 4 Закону України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно з ч.2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному чи іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наявність спеціальних законодавчих актів, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, для захисту прав [PERSON] суд вважає за необхідне визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області по не виконанню з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 1)4 серпня 1'0ї и року притіисгк 'статті и Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та прийняти рішення про зобов'язання відповідача здійснити позивачці перерахунок та виплату підвищення до пенсії як дитині війни за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року і до зміни порядку визначення розміру державної соціальної підтримки дітей війни відповідно до законодавства. Посилання відповідача на ст. 257 ЦК України суд не приймає до уваги, оскільки позовні вимоги заявлені в межах строку позовної давності. Розподіл судових витрат суд здійснює згідно вимог ст..88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial