Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, який в ході розгляду справи нею уточнювався та доповнювався, і в остаточній редакції просила визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу нежитлових будівель: літ. А-1 загальною площею 482,4 кв. м., літ.Б-1 загальною площею 198,3 кв. м., літ. В-1 загальною площею 81,5 кв. м., літ. Г-1 загальною площею 128,9 кв. м., літ. Д-1 загальною площею 170,5 кв. м., що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Свистуна (колишня вул. Північна), буд. 12-Б, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений 01.04.09 р. приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за р. № 105; витребувати вищезазначені нежитлові будівлі з незаконного володіння [PERSON] на свою користь шляхом передачі їй нежитлових приміщень в натурі; скасувати державну реєстрацію прав власності на вищезазначені нежитлові будівлі за [PERSON], [PERSON], [PERSON] шляхом скасування відповідних записів в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та поновити державну реєстрацію права власності на ці нежитлові будівлі за собою шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що зазначені нежитлові будівлі належать їй на праві власності та зареєстровані у встановленому законом порядку, що підтверджується договором купівлі-продажу та рішеннями судів. Відповідач [PERSON] на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 22.12.2008р. по справі № 2-4672/08 зареєструвала за собою право власності на спірні нежитлові приміщення та продала їх [PERSON] за договором купівлі-продажу від 01.04.09р. В подальшому рішення Франківського районного суду м. Львова було скасоване апеляційним судом Львівської області, справу направлено до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за підсудністю, яким позов залишено без розгляду. Крім того, позивач посилається на те, що реєстрацію права власності за ним було скасовано на підставі підробленого рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.01.2009р., яке судом не ухвалювалося. В подальшому спірне нерухоме майно було продане по договору купівлі-продажу від 18.09.2009р. [PERSON] [PERSON]; при цьому арешт, накладений на спірні будівлі ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.04.2009р. був скасований органами ДВС на підставі підробленої ухвали Апеляційного суду Харківської області від 02.02.2009р., яка судом не постановлялася . З огляду на викладене позивач вважає, що [PERSON] не є власником спірних нежитлових будівель по вул. Свистуна, 12-Б в м. Харкові та не має права їх продажу, договір купівлі-продажу від 01.04.2009р. є недійсним. Спірне нерухоме майно на думку позивача підлягає витребуванню з володіння [PERSON], як таке, що вибуло з володіння власника поза його волею. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві (з доповненнями і уточненнями), позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідачі, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися. Від [PERSON], який неодноразово не зявлявся , 04.08.2010р. через канцелярію суду особисто подав заяву про відкладення розгляду справи посилаючись на хворобу, проте документів, підтверджуючих поважність причин неявки до заяви не додав, тому суд не вбачає підстав для визнання причин неявки поважними. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] про причини неявки суд не повідомляли. За таких обставин, на підставі ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України суд, за відсутності заперечень з боку представника позивача, постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається що рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 07 липня 2008 року, яке залишено без змін ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 04.09.2008р., нежитлові приміщення: літ. А-1 загальною площею 482,4 кв. м., літ.Б-1 загальною площею 198,3 кв. м., літ. В-1 загальною площею 81,5 кв. м., літ. Г-1 загальною площею 128,9 кв. м., літ. Д-1 загальною площею 170,5 кв. м., які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Свістуна, 12-Б є такими, що були придбані наступними набувачами правомірно на підставі укладених угод: від 28 лютого 2000р. між [PERSON] та [PERSON]; від 3 березня 2000р. між [PERSON] та [PERSON]; від 2 Липня 2002 р. між [PERSON] та [PERSON]; від 30 грудня 2004 р між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином зазначеним судовим рішенням встановлено, що власником нежитлових приміщень: літ. А-1 загальною площею 482,4 кв. м., літ.Б-1 загальною площею 198,3 кв. м., літ. В-1 загальною площею 81,5 кв. м., літ. Г-1 загальною площею 128,9 кв. м., літ. Д-1 загальною площею 170,5 кв. м., які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Свістуна, 12-Б являється [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 30.12.2004р. , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Матеріали справи свідчать, що на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2008 р. було задоволено первісний позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON], стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] 15086,10 грн. винагороди за договором доручення; визнано недійсним договори купівлі-продажу нежитлових приміщень від 25 грудня 1997 року, від 16 червня 1998 року, укладені із ТОВ Октан-сервіс, про придбання будівель за адресою м. Харків, вул. Свистуна, 12-Б, аналогічного договору від 10 серпня 1999 року, укладеного із Харківським обласним дочірнім підприємством ДАК Хліб України будівель за адресою м. Харків, пр. Орджонікідзе, 24 у частині зазначення покупцем [PERSON]; визнано дійсним покупцем зазначеного нерухомого майна за вказаними договорами [PERSON], визнавши за нею право власності на наступні будівлі за адресою м. Харків, вул. Свистуна, 12-Б, позначені на технічному паспорті літерами А-1 та Б-1 загальною площею 680,7 кв.м., літерою В-1 сукупною площею 81,5 кв. м. , Г-1 площею 128,9 кв.м., Д-1 загальною площею 70,5 кв.м. та споруди у м. Харкові пр. Орджонікідзе, 24, позначені літерами А-3 площею 1602,1 кв.м. і Б-1 площею 202,4 кв.м. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 02 липня 2009 року, рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2008 р. було скасовано та направлено до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова на новий розгляд. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 березня 2010 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсними угод та визнання права власності, 3-ті особи [PERSON], [PERSON] залишено без розгляду В квітні 2009р. КП „Харківське міське бюро технічної інвентаризації скасовано державну реєстрацію нежитлових будівель по вул. Свистуна, 12-б за [PERSON], дані приміщення були зареєстровані за гр. [PERSON] Підставою для скасування державної реєстрації послужило рішення (заочне) Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.01.2009р. по справі № 2-823/09 винесене суддею Алфьоровою Т.М. Даним документом було скасовано реєстрацію на нежитлові приміщення по вул. Свистуна, 12-б (літ. А-1, Б-1, В-1, Г-1, Д-1) за усіма попередніми власниками [PERSON], [PERSON], [PERSON] та мною [PERSON] та право власності зареєстроване за [PERSON] Той факт, що зазначене рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова 23.01.2009р. по справі № 2-823/09 є підробленим підтверджується довідкою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.04.2009р., відповідно до якої в провадженні судді Алфьорової Т.М. справа за позовом [PERSON] до КП „Харківське міськБТІ не знаходилася. Рішення від 23.01.2009р. суддею Алфьоровою Т.м. не виносилося. За номером №2-823/09р. в суді зареєстрована справа про позбавлення батьківських прав. Таким чином, судом встановлено, що державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення по вул. Свистуна, 12-б (літ. А-1, Б-1, В-1, Г-1, Д-1) за [PERSON] було проведено на підставі підробленого документу - рішення суду. 01.04.2009р. між [PERSON] та [PERSON] Ярославною було укладено договір купівлі-продажу нежитлових будівель літ.А-1, літ. Б-1, літ. В-1, літ.Г-1, літ. Д-1, що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Свистуна буд. 12-Б, загальною площею: літ. А-1 482,4 кв.м., літ. Б-1 198,3 кв.м., літ. В-1 81,5 кв.м., літ. Г-1 128,9 кв.м., літ. Д-1 70,5 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 105. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.04.2009р. (суддя Бобко Т.В.) на нежитлові приміщення літ. А-1, Б-1, В-1, Г-1, Д-1 по вул. Свистуна, 12-б в м. Харкові було накладено арешт. Проте даний арешт був знятий Фрунзенським відділом державної виконавчої служби за заявою [PERSON] на підставі наданої ухвали судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 02.09.2009р. по справі №22-а-4333/2009р., якою вищевказану ухвалу про забезпечення позову скасовано. Факт підроблення зазначеної ухвали, підтверджує лист Голови апеляційного суду Харківської області [PERSON] від 26.10.2009р. , відповідно до якого. така ухвала не постановлювалася, справа з суду першої інстанції до апеляційного суду не надходила і за №22-а-4333/2009р. не реєструвалася. 18.09.2009р. [PERSON] ще раз продала вказані приміщення гр.[PERSON] на підставі договору купівлі-продажу , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбано у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно загублено власником або особою, якій він передав майно у володіння, було викрадено у власника або особи, якій він передав майно у володіння, було викрадено у власника або особи, якій він передав майно у володіння, вибуло із володіння власника або особи якій він передав майно у володіння не з їхньої волі іншим шляхом. Таким чином судом достовірно встановлений факт, що спірне майно вибуло з володіння власника [PERSON] не з її волі, а на виконання у примусовому порядку підробленого рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова та рішення Франківського районного суду м. Львова, яке в подальшому було скасоване, та справу залишено без розгляду. Відповідно до п.10 Постанови пленуму ВСУ від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень). Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Таким чином суд дійшов до висновку, що оскільки єдиним власником, вказаних нежитлових приміщень являється [PERSON] (факт правомірної належності даної нерухомості [PERSON] встановлений рішенням суду, яке набрало законної сили) та враховуючи той факт, що дане нерухоме майно вибуло із володіння [PERSON] поза її волею, тобто [PERSON] не мала права відчужувати вказане нерухоме майно, то ані у [PERSON] ані у [PERSON] не виникло право власності на вищезазначені нежитлові приміщення. З огляду на викладене суд задовольняє вимоги позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] та витребуванню у [PERSON] та передачі у володіння нежитлових будівель законному власнику [PERSON], скасовує державну реєстрацію прав власності на дані нежитлові будівлі за [PERSON], [PERSON], [PERSON] шляхом скасування відповідних записів в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, з поновленням державної реєстрації за [PERSON] права власності на вказане нерухоме майно. Судові витрати суд розподіляє відповідно до положень ст.88 ЦПК України. Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору 160 грн. та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи по 30 грн. в рівних частинах стягуються з відповідачів на її користь. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved