Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-09 00:00:00

10.03.2010 року звернувся до суду з позовною заявою до ЛКП «Рясне-402» про стягнення безпідставно отриманих коштів та відшкодування збитків. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він проживає у квартирі 126 на вул. Шевченка, 368 у м. Львові. На день звернення до суду заборгованості за утримання будинків та прибудинкової території у нього немає. Йому стало відомо про те, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.12.2006 року визнано незаконним рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 30.09.2005 року № 1032 «Про впорядкування тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові» та ухвалою Вищого адміністративного Суду України від 15.05.2008 року касаційну скаргу виконавчого комітету Львівської міської ради на зазначену постанову відхилено, а постанову від 11.12.2006 р. залишено без змін. Оскільки йому проводили нарахування за тарифами, які визнані недійсними, то просить стягнути безпідставно нараховані кошти в сумі 612,00 грн. та відшкодувати збитки з урахуванням витрат від інфляції, 3% за користування коштами та моральну шкоду становлять 827,41грн. В судовому засіданні позивач позові вимоги підтримав та надав пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що відсутній механізм перерахунку, а тому ЛКП не вправі здійснювати такі операції. Представник третьої особи Львівської міської ради у судовому засіданні вирішення спору залишила на розгляд суду. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, третьої особи, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрований та проживає у квартирі 126 на вул. Шевченка, 368 у м. Львові (а.с.6) і така належить йому та дружині [PERSON] на праві спільної власності. На день звернення до суду заборгованості за утримання будинків та прибудинкової території у нього немає. Відповідно до ч.З ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. Спори щодо формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальш послуги, а також відшкодування втрат підприємств, що повязані із затвердженням цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, вирішуються в судовому порядку. Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 30.09.2005 року № 1032 «Про впорядкування тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові» з жовтня 2005 року введені нові тарифи ні утримання будинків - квартплата. Однак, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.12.2006 року визнано незаконним рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 30.09.2005 року № 1032 «Про впорядкування тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м.Львові». Ухвалою Вищого адміністративного Суду України від 15.05.2008 року касаційну скаргу виконавчого комітету Львівської міської ради на зазначену постанову відхилено, а постанову від 11.12.2006 р. залишено без змін. 18.02.2008 року виконавчий комітет Львівської міської ради прийняв нове рішенні № 68 «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків та при- будинкових територій для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку». Дане рішенні, згідно п.7 набирає чинності через 30 днів з дня його оприлюднення у засобах масової інформації. Отже, з 20.03.2008 року діють нові тарифи на квартплату згідно яких і відбувається нарахування. Позивач просить провести перерахунок за 29 місяців, а саме з жовтня 2005 по лютні 2008 року включно. З врахуванням того, що рішення виконкому судом скасоване, то вимоги позивача підлягають до часткового задоволення та слід стягнути з ЛКП «Рясне- 402» зайво сплачені кошти за квартплату в сумі 612,00грн. Розмір зайво сплачених коштів підтверджено також листом за підписом представника відповідача (а.с. ). Що стосується вимоги позивача щодо нарахування йому індексу інфляції, то суд вважає таку вимогу безпідставною, оскільки перешкод у зверненні до суду позивачу не* чинилось, а тому підстав для урахування індексу інфляції немає. Стосовно відшкодування моральної шкоди завданої позивачу, то стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди від 31.03.1995 року № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходи» визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Позивач [PERSON] в судовому засіданні не навів міркувань, які підтвердили про завдання такої шкоди, а тому дана позовна вимога є безпідставною. В іншій частині у задоволенні позову слід відмовити, оскільки повноваження щодо нарахування коштів за утримання будинків та прибудинкової території належить відповідачу.

Outcome: partial