Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-02 00:00:00

З 24.04.2004р. до 09.07.2008р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що вони з моменту розлучення не можуть дійти до згоди в питанні утримання дитини, яка в даний час проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, але не систематично і в недостатніх розмірах, як наприклад 200грн. на гри місяці, чого недостатньо дня утримання сина. Її заробітної плати не вистачає для нормального утримання дитини. Відповідач працює, аліменти з нього не відраховуються ні на чию користь, інших стягнень по виконавчим листам з його заробітної плати також не провадиться. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі Ул частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, доповнень та змін не має, просить задовольнити її позов. Також вона пояснила, що напередодні судового засідання вони з відповідачем спілкувались, йому відомо про дату розгляду справи, але він з невідомих їй причин до суду не прибув. Вона просить розглянути дану справу та ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату розгляду справи він був повідомлений судом належним чином, неодноразово, про що є відомості в матеріалах справи (а.с.9,12). Про причини своєї неявки від нього ніяких повідомлень до суду не надходило. На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що за обставин, що склалися, доцільно провести заочний розгляд справи, що передбачено ст.225 ЦПК України, проти ухвалення заочного рішення позивач заперечень не висловила. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї та інші обставини, що мають значення для розгляду справи. Судом встановлено і це з впевненістю та відповідальністю доповіла суду позивач, що відповідач працює, стабільно отримує заробітну плату за місцем роботи, на своєму утриманні він неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб не має, стан його здоров'я не перешкоджає йому виплачувати аліменти на утримання сина. Отримуваної позивачем заробітної плати недостатньо для належного утримання дитини, тому суд дійшов до висновку про утримання аліментів також і з відповідача, як це передбачено та законодавчо закріплено вищевказаними нормами Сімейного кодексу України. Крім того, позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи, а саме : копіями свідоцтв про розірвання шлюбу та про народження дитини (а.с.5,6), актом депутата Вільногірської міської ради, яким позивач підтверджує факт проживання дитини з нею та перебування на її утриманні (а.с.7). З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно з ст.191 Сімейного кодексу України аліменти стягуються з моменту звернення з позовом до суду. Згідно з цивільно-процесуальним законодавством (ст.88 ЦПК України) з відповідача підлягають до стягнення судові витрати у вигляді державного мита в розмірі 51.00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120.00 грн.

Outcome: approved