Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-22 00:00:00

Позивач просить суд постановити рішення, яким звільнити його від сплати аліментів на утримання сина сторін [PERSON], [INFO], який є повнолітнім і продовжує навчання, стягнутих за рішенням Краснопільського районного суду від 08.09.2009 року, а також від сплати суми заборгованості по аліментах на користь відповідачки та стягнути з відповідачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], на період навчання до 2014 року в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно та витрати на ІТЗ по справі. Свої вимоги він мотивує тим, що оплачує навчання сина за договором із навчальним закладом та регулярно переказує йому грошові кошти на щоденні витрати та оплату квартири, тоді як відповідачка на даний час жодної фінансової допомоги повнолітньому сину [PERSON] не надає, хоча за станом здоровя спроможна це робити, інвалідом не являється, має постійне місце роботи. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у частині звільнення його від сплати заборгованості по аліментам в сумі 3378 гривень 68 копійок та стягнення аліментів з відповідачки на утримання повнолітнього сина [PERSON] на час його навчання. Стосовно звільнення його від сплати аліментів на утримання сина [PERSON] за рішенням Краснопільського районного суду від 08.09.2009 року - відмовився, оскільки з дати досягнення сином повноліття - 19.03.2010 року виконання рішення суду в цій частині припинено. Відповідачка [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на письмові заперечення, крім того повідомила, що всіма силами допомагає сину [PERSON]. Кожного тижня, а буває і двічі на тиждень вона передає сину пакунки з продуктами харчування, а також посильно допомагає грошима, оскільки на її утриманні знаходиться ще один син. Наполягала на тому щоб суд не звільняв позивача від сплати заборгованості по аліментам, оскільки ця заборгованість по сплаті аліментів виникла на двох синів, і син [PERSON], [INFO], також потребує батьківського піклування та матеріальної допомоги. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що на даний час являється студентом Української медичної стоматологічної академії в м.Полтава. Проживає в м.Полтава. Підтвердив той факт, що за його навчання грошові кошти було сплачено батьком. Не заперечував, що батько у разі потреби постійно перераховує грошові кошти на його рахунок, які витрачаються на власні потреби. Підтвердив, що мати, надає йому матеріальну допомогу продуктами харчування та грошовими коштами. Зазначив, що не потребує стягнення аліментів у примусовому порядку з одного із батьків, оскільки відчуває фактично рівнозначні піклування та матеріальну допомогу від них обох. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 08 вересня 2009 року [PERSON] зобовязаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] щомісячно у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання двох дітей: сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON], [INFO], до досягнення дітьми віку повноліття (а.с.10-11). З розрахунку по виконавчому листу №2-150 від 08 вересня 2009 року (а.с.32) вбачається, що нарахування по аліментах проводилось по одному виконавчому листу на обох дітей. З квітня 2010 року аліменти нараховуються на одну дитину, так як 19 березня 2010 року сину [PERSON] виповнилося 18 років. Станом на 01 травня 2010 року заборгованість [PERSON] на утримання двох дітей складає 3 609,03 грн., а на сина [PERSON] на час повноліття, тобто до 19.03.2010 року - 1763 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 197 за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Так, 03 серпня 2009 року між навчальним закладом «Українська медична стоматологічна академія», студентом - [PERSON] та замовником - [PERSON] було укладено Договір про навчання №26\\13-2009, на підставі п.5.3.1. якого замовник сплатив 14500 (чотирнадцять тисяч пятсот) гривень за перший навчальний рік (а.с.4-5). Крім того, позивачем надані чеки про зарахування на картковий рахунок сина [PERSON] грошових коштів: від 28.10.2009р.- на 1000 грн., від 23.12.2009р.- на 800 грн., від 25.12.2009р.- на 400 грн., від 13.01.2010р.- на 400 грн., 29.01.2010р.-500 грн., 11.02.2010р.-500 грн., 01.03.2010р.-450 грн., 04.03.2010р.- 505 грн., 12.03.2010p.-450 грн., 25.03.2010р.-500 грн., 25.03.2010р.-505 грн., 13.04.2010р.-500 грн., 22.04.2: грн., 28.04.2010р.-150 грн., 05.05.2010р.-100 грн., 07.05.2010р.-200 грн., 19.05.2010р.-200 грн., 21.05.20 грн., 31.05.2010р.-370 грн., 03.06.2010р.-100 грн., 08.06.2010р.-55 грн., 09.06.20Юр.-ЗОО грн., 16.06.2010р.- 24.06.2010р.-510 грн., 29.06.2010р.-355 грн., 01.07.2010р.-700 грн. Таким чином, в період з грудня 2009 року по 19 березня 2010 року позивач [PERSON] мав додатко витрати, викликані оплатою навчання сина [PERSON], і був позбавлений можливості сплачувати аліменти на користь [PERSON] за рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 08 вересня 2009 року Зазначене суд вважає обставиною, що має істотне значення при вирішенні питання про звільнення [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам за вказаний період, але не в сумі про яку просить позивач - 3378 оскільки ним не враховано, що виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання обох дітей, і вимога про звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] частковому задоволенню у сумі 1763, 00 грн.- згідно розрахунку відділу ДВС Краснопільського РУЮ. Відповідно до ст. 180-183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків коли аліменти визначаються в твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При постановленні рішення судом враховані матеріальне становище дитини, встановлені інші особи які перебувають на утриманні відповідача та позивача; взято до уваги не тільки реальний дохід відповідача і позивача чи відсутність доказів такого, а й можливості щодо отримання доходу. Суд виходить з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обовязків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення дітей. При вирішенні спору суд також виходить з положень ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства, за якою кожна дитина має право на рівень життя , достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духов;. соціального розвитку. Стосовно вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, суд виходить з того, що я мають бути присуджені на користь цієї повнолітньої особи, яка з набуттям повноліття набула у повному обсязі цивільну та цивільну процесуальну дієздатність. А враховуючи те, що [PERSON], на утримання якого Позивач просив стягнути аліменти зазначив, що не потребує їх, що відповідачка надає матеріальну допомогу, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині, оскільки доводи про ухилення відповідачки від утримання сина не знайшли підтвердження в судовому засіданні. Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України

Outcome: partial