Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-04 00:00:00

19 травня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації, в якому просив зобов»язати відповідача зробити перерахунок і виплатити йому щорічну разову грошову допомогу до 5го травня за 2009, 2010 роки в розмірі п»яти мінімальних пенсій за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пінсійне страхування», згідно вимог ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Як підставу своїх вимог зазначив, що має статус учасника бойових дій. Згідно ст. 12 ч. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання щорічної разової грошової допомоги в розмірі п»яти мінімальних пенсій за віком. Разом з тим, в 2009 та 2010 роках він отримав зазначені допомоги не в повному обсязі. В судове засідання позивач не з»явився, але до його початку надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, а також заперечення на позов. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню , зважаючи на наступне: В ході судового розгляду було встановлено, що [PERSON] має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії АБ № 438674 від 09 квітня 1999 року ( а.с.6). Учасникам бойових дій, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року щороку до 5 травня виплачується грошова допомога в розмірі п»яти мінімальних пенсій за віком. Що стосується вимоги позивача стосовно виплати щорічної разової грошової допомоги за 2009 рік, то вона підлягає задоволенню з наступних підстав. Вищевказана допомога була отримана позивачем в квітні 2009 року в розмірі 340 грн. Частиною п»ятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» станом на день фактичної виплати допомоги встановлений розмір щорічної разової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій становить п»ять мінімальних пенсій за віком. (498 грн. х 5 340 грн. = 2150 грн.) Відповідно до статті 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів. Законом України N 968-IV від 19.06.2003р. наведений Закон було доповнено статтею 17-1, якою встановлено, що виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення. На виконання ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Постановою КМУ № 211 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» від 18.03.09р. передбачено розмір разової грошової допомоги учасникам бойових дій 340 грн. Зазначена постанова з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги особам, про які ідеться у ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановила розмір виплат з посиланням на ЗУ «Про Державний бюджет України на 2009 рік». Статтею 71 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надане право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Частина п»ята статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлює розмір щорічної допомоги в розмірі, який визначається з урахуванням мінімальної пенсії. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до ч.4 ст. 9 ЦПК України у разі невідповідності нормативно-правового акта закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Таким чином застосуванню підлягає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як нормативно-правовий акт, який має вищу юридичну силу порівняно з Постановою КМУ № 211 від 18.03.09р. Що стосується вимоги позивача стосовно виплати щорічної разової грошової допомоги за 2010 рік, то вона підлягає задоволенню з наступних підстав. Постановою КМУ № 299 від 07 квітня 2010 року «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2010 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2010 році виплата разової грошової допомоги особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме учасникам бойових дій виплачується у розмірі 380 грн. З заперечень відповідача вбачається, що щорічна разова грошова допомога за 2010 рік була виплачена [PERSON] в квітні 2010 року в розмірі 380 грн. згідно вищевказаної постанови. Статтею 70 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» надано право Кабінету Міністрів України в 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Але слід зазначити, що ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлює розмір щорічної допомоги з розміру, кратному мінімальній пенсії, а не мінімальної заробітної плати, як це передбачено ст. 70 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2010 рік». Діючими ж є норми законів, які чітко встановлюють розмір допоміг. Відповідно до ч.4 ст. 8 ЦПК України у разі невідповідності нормативно-правового акта закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. За таких обставин суд вважає, що відповідають Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту позовні вимоги щодо нарахування і виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі п»яти мінімальних пенсій. Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору. Крім того, це право гарантується ч.2 ст. 46 Конституцією України. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при визначенні розміру належних позивачеві соціальних виплат застосуванню підлягає ст. 12 Закону Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту , а не положення постанови КМУ від 07.04.2010 року за №299, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав. Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв»язку з чим позовні вимоги в частині перерахунку та виплати щорічної разової грошової допомоги за 2009 рік (498 грн. х 5-340 грн. = 2150 грн.) та 2010 рік (706 грн. х 5-380 = 3150) підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 4 Закону України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно з ч.2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному чи іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наявність спеціальних законодавчих актів, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Суд визнає безпідставним посилання відповідача на те, що розпорядники бюджетних коштів проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених затвердженими кошторисами. Суд звертає увагу на те, що реалізація особою права, що пов ' язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. На підставі викладеного,

Outcome: approved