Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

КП «ДЄЗ», представник позивача TOB «Група компаній Український центр нерухомої власності», звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON], в якої просить розірвати договори №№ 520, 874 і 328 від 05 червня 2007 року про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, стягнути солідарно з відповідачів 15 296,72 грн. боргу за спожиті житлово-комунальні послуги, судові витрати покласти на відповідачів, посилаючись на те, що відповідачі є мешканцями квартири за адресою: м. Лозова, мікр. 3 [ADDRESS] і одночасно є абонентами КП «ДЄЗ» Лозівської міської ради Харківської області. Відповідачі регулярно користувалися послугами з водопостачання, теплопостачання та з утримання будинків та при будинкової території у повному обсязі, але оплату проводили частково. За заявою відповідачів в червні 2007 року були укладені договори реструктуризації боргів за теплопостачання, водопостачання та квартплату, але умови договору не виконують. Таким чином, станом на 01.04.2010 року сума заборгованості відповідачів складає 15 296,72 грн., а саме: борг за теплопостачання - 11 903,11 грн.; борг за водопостачання - 1806,92 грн., борг за квартплату - 1586,69 грн. Представник TOB «Група компаній «Український центр Нерухомої власності» - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила стягнути з відповідачів заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, втрати від інфляційних процесів та 3% річних, всього в сумі 15 296,72 грн. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд дійшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачі мешкають за адресою: м. Лозова Харківської області, мікр. 3 [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП «ДЄЗ» від 15.02.2010 року, особовим рахунком КП «ДЄЗ» від 15.02.2010 року. Спірна квартира знаходиться в багатоповерховому житловому будинку, у якому встановлене центральне опалення. Між відповідачем [PERSON] та позивачем по справі були укладені договори про реструктуризацію заборгованості за теплопостачання, водопостачання та квартирної плати, що підтверджується копіями договорів №№ 328, 874 і 520 від 05 червня 2007 року про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, однак умови договорів відповідачами не виконуються. Згідно довідок розрахунків заборгованості за теплопостачання, водопостачання та квартплату від 20.04.2010 року станом на 01.04.2010 року, наданих позивачем, вбачається, що заборгованість відповідача складає 7571,69 грн., а саме: борг за квартплату - 1019,43 грн., борг за теплопостачання - 5835,54 грн., борг за водопостачання - 716,72 грн., тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача також втрати від інфляційних процесів - 1191,41 грн. та 3% річних - 232,75 грн. Згідно зі ст.611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на вище викладене, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, а саме вважає за необхідне стягнути з відповідачів борг у сумі 7571,69 грн., оскільки відповідно до ст. 68 Ж України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Що стосується вимоги позивача щодо обмеження відповідачів у праві виїзду за межі України, то суд не вбачає підстав для задоволення цієї вимоги, тому що обмеження у праві виїзду за межі України громадянина буде порушувати його права на приватне життя відповідно до ст. 8 Конвенції «Про захист прав і основних свобод людини»(4.11.1950). Крім того, згідно ст. 151 ЦПК України суд може вжити заходи забезпечення позову у разі подання до суду певної заяви. Позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, а саме: державне мито в сумі 8,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №№ 1239 і 1221 від 30.03.2010 року. Тому суд стягує на користь позивача сплачені їм судові витрати у сумі 38,50 грн. по 19,25 грн. з кожного, оскільки відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд достягує з відповідачів недоплачену суму державного мита на користь держави у розмірі 42,50 грн. по 21,25 грн. з кожного, як з осіб винних у виникненні спору у суді.

Outcome: partial