Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

У січні 2004 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до колишнього чоловіка [PERSON] до його матері [PERSON], його сестри [PERSON], місцевої ради, бюро техчної інентаризації про визнання права власності на половину будинку, поділ будинку в натурі, про зміну ідеальних часток в праві власності на будинок, визначення порядку користування земельною ділянкою. Посилалася на ті обставини, що з 1973 року до 2003 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Наказом радгоспу "Совки" від 18 лютого 1983 року [PERSON] із земельної ділянки його батька [PERSON] по вул. Шевченка, 35 в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області було виділено земельну ділянку розміром 0,07 га, на якій подружжя [PERSON] та [PERSON] збудували в період шлюбу будинок, який був прийнятий в експлуатацію 28 травня 1984 року і було прийняте рішення Петропавлівсько Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про видачу [PERSON] свідоцтва про право власності на самовільно збудований будинок розміром 11мх7м, жилою площею 50,8 кв.м., загальною площею 80,4 кв.м., прибудований ним до існуючого будинку батьків. Фактично це два окремі будинки, з окремими входами, в яких є лише одна спільна стіна 3 1984 року [PERSON] з чоловіком проживала окремо від сімї його батьків. Тобто дві сімї проживали в окремих будинках, які мали спільну стіну, користувалися окремо земельними ділянками. Після розірвання у 2003 році шлюбу між відповідачкою [PERSON] та [PERSON] рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 травня 2004 року, вступило в законну силу, новозбудований подружжям будинок було розділено між подружжям та визнано за кожним з них право власності на 1/2 частину будинку як будинку №35"а" по вул. Шевченка в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, а також визначено порядок користування земельною ділянкою розміром 0,07 га із зазначенням конкретних меж. Так як позивачка [PERSON] 18 березня 2004 року отримала в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті 25 серпня 1982 року чоловіка [PERSON] на 31/100 частину будинку №35 по вул. Шевченка в с. Петропавлівська Борщагівка два будинки значаться як один будинок під №35, а ухвалою Києво-Святопшнського районного суду Київської області від 2 березня 2007 року за заявою [PERSON] було скасовано за нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 травня 2004 року, [PERSON] просила визнати, що 69/100 частин будинку №35 по вул. Шевченка в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області є спільною сумісною власністю її та колишнього чоловіка [PERSON], визнати за нею право власності на 69/200 частин цього будинку, виділивши їй вказану частину будинку в натурі, встановити між нею та колишнім чоловіком порядок користування земельною ділянкою розміром 0,718 га, що була виділена [PERSON] на підставі рішення місцевої ради від 28 травня 1984 року із земельної ділянки його батька, визнати недійсною схему земельної ділянки, складеної 12 липня 1989 року, згідно якої [PERSON] було виділено 0,06 га земельної ділянки по вул. Шевченка,35 с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області для забудови житлового будинку. У березні 2009 року [PERSON] також звернувся до суду з позовом, який був об'єднаний в одне провадження з позовом [PERSON], та просила виділити їй в натурі 31/100 частину будинковолодіння №35 по вул. Шевченка у Петропавлівській Борщагівці Києво-Святошинського району Київської області, встановити порядок користування земельною ділянкою, зобов"язати [PERSON] та [PERSON] не чинити їй перешкод у користуванні будинком та знести самочинно у прибудову розміром 3,5 кв.м. Уточнивши позовні вимоги у січні 2010 року, також просила визнати незаконним та скасувати рішення місцевої ради від 18 лютого 1983 року про видачу [PERSON] свідоцтва про право власності на самочинно збудований будинок №35 по вул. Шевченка у Петропавлівській Борщагівці Києво-Святошинського району Київської області, визнати недійсним виданий йому будівельний паспорт та т викопіювання з генерального плану забудови села на а.с.84 у т.2. 11 березня 2010 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про залишення її позовної заяви без розгляду і ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області вказану заяву задоволено. Позовні вимоги [PERSON] залишено без розгляду на підставі п.5 ст.207 ЦПК України. У цей же день [PERSON] подав позовну заяву до відповідачів [PERSON], [PERSON], виконкому місцевої ради та інших відповідачів про визнання незаконним та скасування наказу по радгоспу "Совки" від 4 липня 1989 року, яким із земельної ділянки його батька [PERSON] виділено 0,06 га земельної ділянки по вул. Шевченка,35 та закріплено цю ділянку за сестрою позивача [PERSON] для будівництва жилого будинку; також просив визнати незаконною та скасувати схему земельної ділянки від 12 липня 1989 року, виділеної під забудову [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті 25 серпня 1982 року батька [PERSON] на 16/1000 частин будинку №35 по вул. Шевченка, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 18 березня 2004 року його матері [PERSON] після смерті його батька [PERSON]; визнати незаконним та скасувати рішення виконкому місцевої ради від 29 серпня 2003 року про включення до складу будинковолодіння самочинно збудованих гаражу та добудови до хліва [PERSON] В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав заявлені нею позовні вимоги, проти вимог [PERSON] заперечує. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] не визнав, а заявлений ним позов підтримав. Посилався на те, що спору б не було, якби мати та сестра не намагалися поділити виділену йому ще 28 травня 1984 року земельну ділянку розміром 0,718 га на підставі рішення місцевої ради із земельної ділянки його батька. Після того як наказом по радгоспу "Совки" від 4 липня 1989 року із земельної ділянки його батька [PERSON] було виділено 0,06 га земельної ділянки по вул. Шевченка,35 та закріплено цю ділянку за [PERSON] для будівництва жилого будинку, у [PERSON] повинно було б залишитися 0.02 га. Проте згідно викопіювання із генерального плану забудови села у [PERSON] значиться 0,718 га, у [PERSON] - 0,0861 га, в [PERSON] -0,1173 га. Проте фактично земельної ділянки у таких розмірах немає. Представник відповідачки [PERSON] позов [PERSON] підтримала, позовні вимоги [PERSON] не визнала. Інші особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належно. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що є в справі, суд відмовляє в задоволенні обох позовів, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається; що фактично будинок, в якому проживала і яким користувалася позивачка [PERSON] та будинок, в якому з 1984 року проживала сім"я відповідача [PERSON], це два окремі будинки, з окремими входами, в яких є лише одна спільна стіна. З 1984 року позивачка та відповідач проживали в окремих будинках, користувалися окремо земельними ділянками. Наказом по радгоспу "Совки" (правонаступник якого ПП "Пуща -Водиця") від 18 лютого 1983 року [PERSON] із земельної ділянки його батька [PERSON] по вул. Шевченка,35 в с. Петропавлівська Борщагівка Києво- Святошинського району Київської області було виділено земельну ділянку розміром 0,07 га, на якій подружжя [PERSON] та [PERSON] збудували в період шлюбу будинок, який був прийнятий в експлуатацію 28 травня 1984 року і було прийняте рішення ПП Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про видачу [PERSON] свідоцтва про право власності на самовільно збудований будинок розміром 11м х 7 м, жилою площею 50,8 кв.м., загальною площею 80,4 кв.м., прибудований ним до існуючого будинку батьків (а.с.7-12 т.1). Отже, встановлено, що фактично позивачці [PERSON] належить інший будинок, ніж відповідачеві [PERSON] Та обставина, що у правовстановлюючих документах позивачки ( зокрема у свідоцтві про право на спадщину за законом від 18 березня 2004 року ) зазначено про належність їй 31/100 частини будинку №35 по вул. Шевченка у с. Петропавлівській Борщагівці не дає підстав для задоволення позову про реальний поділ фактично двох окремих будинків, розташованих на двох окремих земельних ділянках. З матеріалів справи вбачається, що право власності на 31/100 частину будинку за спадкодавцем [PERSON], який помер у 1982 році, зареєстровано 16 березня 2004 року на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого ПП Борщагівською сільською радою лише 11 березня 2004 року на підставі рішення виконкому цієї ж ради від 27 лютого 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.19 постанови "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004 року із змінами від 19 березня 2010 року роз"яснив, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з"ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір"я, тощо. Абзаци перший і другий цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходиться в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Отже, однією з умов визначення порядку користування земельною ділянкою є належність одного будинку різним співвласникам. Оскільки судом встановлено, що у сторін фактично різні будинки та різні земельні ділянки, то вимоги [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою задоволенню не підлягають. Що стосується вимог позивачки та відповідача про визнання незаконними та скасування рішень ради та її виконкому від 18 лютого 1983 року, від 12 липня 198^ росу, наказу по радгоспу від 4 липня 1989 року та інших рішень щодо надання земельних ділянок сторонам у справі, про видачу свідоцтва про право власності на будинок, то ці вимоги не підлягають задоволенню у зв"язку з пропуском строку позовної давності, оскільки відповідно до ст. 75 ЦК України 1963 року, що був чинним на час виникнення спірних правовідносин, позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. З цих підстав не підлягають до задоволення і вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на 16/2000 частин будинку №35 по вул. Шевченка в порядку спадкування після смерті батька, що сталася у 1982 році, а відтак не підлягають до задоволення і інші його позовні вимоги, оскільки вони є похідними від вимог про визнання права власності на спадкове майно. Щодо доводів сторін про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками та про знесення самочинних прибудов, то згідно зі ст.158 ЗК суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Судом встановлено, що земельні ділянки сторонами не приватизовані, державні акти на право власності на земельні ділянки не виготовлялися, межі земельних ділянок сторін землевпорядними органами місцевої ради не визначалися. Тому суд не може розглянути спір про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками. Не підлягають задоволенню і вимоги про скасування викопіювання із генерального плану забудови села, схеми земельних ділянок, плану забудови, оскільки ці документи не є правовстановлюючими документами. За таких обставин, коли відповідно до вимог ст.60 ЦПК України сторони не довели заявлених позовних вимог, суд відмовляє в їх задоволенні. На підставі ст.ст. викладеного, ст. 158 ЗК України,

Outcome: dismissed