Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом до [PERSON] праці та соціального захисту населення Комінтернівської районної в м. Харкові ради, Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в якому просить визнати протиправними дії [PERSON] праці та соціального захисту населення Комінтернівської районної в м. Харкові ради та Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо відмови йому в призначенні щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 - 2010 роки відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Зобовязати відповідача провести йому перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 - 2010 роки відповідно до ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі пяти мінімальних заробітних плат (для інвалідів другої групи). Зобовязати Харківський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат провести виплати йому, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (II групи інвалідності) щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру 5 мінімальних заробітних плат за 2007 2010 роки. Зобовязати [PERSON] праці та соціального захисту населення Комінтернівської районної в м. Харкові ради встановити йому, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії (II групи інвалідності), щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат згідно вимог ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є інвалідом 2-ї групи, має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Він перебуває на обліку в [PERSON] праці та соціального захисту населення Комінтернівської районної в м. Харкові ради, де отримує щорічну допомогу на оздоровлення. Відповідно до листа відповідача від 22.02.2010 року у 2006-2009 роках йому, як інвалідові другої групи, призначено допомогу на оздоровлення у розмірі 120 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Виплата всіх видів допомог здійснюється Харківським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат [PERSON] управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації. З таким розміром допомоги на оздоровлення він не згоден. Позивач позовні вимоги підтримав, надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] праці та соціального захисту населення Комінтернівської районної в м. Харкові ради у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також заперечення на позов. Представник відповідача [PERSON] управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також заперечення на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. [PERSON] має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід II групи, що підтверджується посвідченням серії А № 001869 від 13 червня 2002 року, довідкою МСЕК № 044667, та має право на пільги і компенсації, встановлені законодавством України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до 1 категорії, інвалідам II групи щорічна допомога на оздоровлення виплачується у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Зазначені виплати здійснюються до 5 травня щороку та мають разовий характер, розмір яких визначається на час їх здійснення. Із матеріалів справи вбачається, що за 2005 -2008 роки позивачу призначена допомога на оздоровлення у розмірі 120,00 гривень згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно з ч.І ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Наявність у позивача права на призначення йому щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат є визначальною для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується ч.2 ст. 46 Конституції України. Згідно з положеннями ч.4 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує акт, який має вищу юридичну силу. Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачеві підлягає застосуванню ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з якої вбачається, що при визначенні розміру виплат за основу їх нарахування береться мінімальна заробітна плата, а не згадані вище постанова Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанова Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача. Розмір виплат, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не відповідають визначеному Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміру, кратному мінімальній заробітній платі. Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому надання законодавцем Кабінету Міністрів України права визначати порядок виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав таких осіб, встановлених цим же Законом. Тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону. Суд вважає, що посилання відповідача на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх обовязків, які встановлені ст.46 Конституції України та Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щодо визначення розміру та виплати грошової допомоги є незаконним. Судом також встановлено, що відповідач відмовив позивачеві у перерахунку розмірів допомоги, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Виходячи з викладеного, суд вважає, що позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 - 2010 роки відповідно до статті 48 Закону ««Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати, (частина 7 статті 48 Закону № 796-ХІІ). В частині позовних вимог щодо встановлення позивачу, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії (II групи інвалідності), щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат згідно вимог ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний -захист громадян,, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то суд відмовляє, оскільки таке право позивача встановлене вищезазначеним законом та не потребує додаткового визнання рішенням суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial