Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 9 серпня 2005 року він став власником 5/100 частин нежилого приміщення бувшого магазину по вул.. Шевченка Т, буд. 2а. [PERSON] селищна рада рішенням виконавчого комітету від 26.10.2007 року № 263 визнала право власності за територіальною громадою селища на підвальне приміщення бувшого магазину по вул.. Шевченка Т, буд. 2а та рішенням позачергової сесії пятого скликання [PERSON] селищної ради від 7 квітня 2009 року визначила спосіб приватизації у 2009 році зазначеного приміщення через аукціон. 12 листопада 2008 року на сесії селищної ради йому було відмовлено в задоволенні заяви щодо включення в перелік приватизації на 2008 рік 9/100 частини підвального приміщення загальною площею 40,4 кв.м., що знаходиться в селищі Гусятин по вул. Шевченка, 2а для розміщення магазину електротоварів у звязку з тим, що даний обєкт підлягає продажу з аукціону згідно рішення 15 сесії 5 скликання № 818. Вважає, що його майнові права на вказану частку у вказаному приміщенні порушенні відповідачем, оскільки відповідно до норм Цивільного кодексу України підвальне приміщення перебуває у спільній частковій власності співвласників, одним з яких він є, приміщення бувшого магазину, яке розміщене над ним. Вважає, що має право викупу зазначеної частки підвального приміщення і рішення селищної ради про спосіб приватизації зазначеного приміщення через аукціон, який мав відбутись 3 липня 2009 року порушує його право на визначене майно. Зазначає, що зазначене підвальне приміщення є допоміжним і не може бути обєктом цивільно-правових відносин, оскільки перебуває у спільній власності власників приватизованих, неприватизованих житлових приміщень цього будинку. У звязку з цим просить визнати незаконними зазначені рішення селищної ради, а також зупинити проведення аукціону ТФТБ «ВБН» в частині продажу зазначеного підвального приміщення. В судовому засіданні позивач [PERSON], уточнив позовні вимоги, просить визнати незаконними рішення виконкому [PERSON] селищної ради від 26.10.2007 року, свідоцтво про право власності на підвальне приміщення за адресою: вул. Шевченка, 2а, смт. Гусятин Тернопільської області, рішення [PERSON] селищної ради від 07.04.2009 року № 1005 «Про затвердження рішення виконавчого комітету № 52 від 27.02.2009 року», рішення 15 сесії 5 скликання [PERSON] селищної ради від 12.11.2008 року № 819 « Про розгляд заяви [PERSON]Д.». Представник відповідача секретар Гусятинської селищної ради [PERSON] продажу від 09.08.2005 року позивач [PERSON] придбав допоміжні приміще. магазину: дві кладовки та одну кімнату і його посилання на те, що на день придбань, нежилого приміщення під ним знаходилось допоміжне (підвал) є не обгрунтованим, оскільки не існує допоміжних приміщень для обслуговування допоміжних приміщень. Представник відповідача [PERSON] селищний голова [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, посилаючись на те, що сесія і виконком ради прийняли незаконні рішення в частині продажу зазначеного спірного приміщення шляхом аукціону та відмові в викупі частини приміщення позивачу, оскільки зазначення приміщення є невідємною частиною комплексу багатоквартирного житлового будинку за адресою: вул. Шевченка, буд 2 «а» і відповідно до рішення Конституційного суду України від 02.03.2009 року може бути передано безплатно у спільну власність жителів квартир. Представник [PERSON] РКБТІ позовні вимоги не визнала. Треті особи [PERSON] в судове засідання не зявився, [PERSON] підтримав позов [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, представників сторін, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується витягом з реєстру права власності на нерухоме майно № 8080214 від 17.08.2005 року та договором купівлі-продажу від 09.08.2005 року позивач [PERSON] є власником 5/100 частин нежилого приміщення магазину, що знаходиться в смт. Гусятин, вул. Шевченка, 2а Тернопільської області, а саме 1-9 кладова, пл. 7,5 кв.м.; 1-11 кладова пл.6,9 кв.м.; 1-12 кімната пл. 6.4 кв.м. (а.с. 8-10). Як вбачається із змісту свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.11.2007 року підвальне приміщення за адресою вул. Шевченка, буд 2а, смт. Гусятин є власністю територіальної громади селища в особі [PERSON] селищної ради на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] селищної ради № 263 від 26.10.2007 року (а.с. 14). Відповідно до рішення 15 сесії 5 скликання [PERSON] селищної ради від 12 листопада 2008 року № 818 «Про приватизацію нерухомого майна шляхом проведення аукціону» доручено [PERSON] виконавчому комітету підготувати і подати на затвердження сесії селищної ради перелік обєктів нерухомого майна, які будуть плануватися на продаж з аукціону (а.с. 17). Як слідує із змісту рішення позачергової сесії пятого скликання від 07 квітня 2009 року № 1005 «Про затвердження рішення виконавчого комітету № 52 від 27.02.2009 року» [PERSON] селищна рада вирішила «Затвердити рішення виконавчого комітету [PERSON] селищної ради № 52 від 27.02.2009 року. Включити в перелік обєктів приватизації на 2009 рік підвальне приміщення магазину, загальною площею 185,9 кв.м. по вул. [PERSON], буд. 2а в селищі Гусятин........ Визначити спосіб приватизації у 2009 році підвального приміщення - через аукціон. Делегувати право продажу приміщення товарній біржі «Всеукраїнська біржа нерухомості» (а.с. 16). Як вбачається із змісту протоколу № 02 від 03 липня 2009 року переможцем аукціону з продажу 44/100 частини підвального приміщення загальною площею 188,2 кв. м. за адресою вул. Шевченка, 2а, смт. Гусятин є [PERSON] (а.с. 47). Відповідно до рішення Гусятинського районного суду від 29.09.2009 року визнано недійсним аукціон з продажу майна, належного [PERSON] селищній раді, а саме 44/100 частини підвального приміщення загальною площею 188,2 кв. м. за адресою вул. [PERSON], 2а, смт. Гусятин, переможцем за результатами якаго відповідно до протоколу проведення аукціону № 02 від 03.07.2009 року визнано [PERSON] (а.с. 64-65). Відповідно до ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують всі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або у тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати, купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування та 4 оренду, доцільність, порядок та умови відчуження обєктів права комунальної власності визначається відповідною радою. Майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з обєктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування. Відповідно до статті 4 Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" продавцями об'єктів малої приватизації, що перебувають у державній та комунальній власності, є відповідно: Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва; органи приватизації, створені місцевими Радами. Відповідно до пункту ЗО статті 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції рад відноситься, зокрема, прийняття рішень щодо відчуження відповідно до Закону комунального майна, затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності та інше. Встановлено, що рішенням позачергової сесії пятого скликання [PERSON] селищної ради від 07 квітня 2009 року № 1005 «Про затвердження рішення виконавчого комітету № 52 від 27.02.2009 року» включено в перелік обєктів приватизації на 2009 рік підвальне приміщення магазину, загальною площею 185,9 кв.м. по вул. [PERSON]. Т., буд. 2а в селищі Гусятин. Визначено спосіб приватизації у 2009 році підвального приміщення - через аукціон. Відповідно до Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків та жилої площі в гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку та прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні. Допоміжні приміщення (кладочки, сараї і т.ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Згідно з Рішенням Конституційного суду України від 02.03.2004 року №4-рп/2004 допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладочки, горища, колясочні тощо) передаються у власність громадян одночасно із приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Проте в даному випадку предметом спору є приміщення, на які не поширюється дія вищенаведених норм. Відповідно до ст.1 Закону України „Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку приміщення призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибулі, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Загальне майно, частина допоміжних приміщень, приміщень житлового комплексу, що можуть використовуватись згідно з їх призначенням на умовах, визначених у статуті об'єднання. Неподільне майно - неподільна частина житлового комплексу, яка складається з частини житлових приміщень, конструктивних елементів, технічного обладнання будинку. Ухвалою від 12.05.2004 року Конституційний Суд України вказав нате, що наведений у п.1.1. резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 року №4- рп/2004 перелік допоміжних приміщень не є офіційним тлумаченням терміну „Допоміжні приміщення". Крім того, за змістом норм законодавства знаходження певних приміщень в підвалах, цокольних поверхах не може визнаватись безумовною підставою віднесення їх до допоміжних приміщень, які підлягають приватизації разом з приватизацією квартир, оскільки при визначенні статусу приміщення як допоміжного головним критерієм має слугувати не розташування даного приміщення, а його цільове призначення. Як слідує із змісту повідомлення ТзОВ «[PERSON] ПМК» від 13.01.2010 року підвальне приміщення за адресою: Гусятин, вул. Шевченка, 2 «а» не являється допоміжним для багатоквартирного житлового будинку. В даних підвальних приміщеннях (кімнати \\ №2, №3, №4, №5, №6, №7) інженерні комунікації відсутні. Через зазначене підвальне приміщення на даний час прокладений кабель електропостачання для приватних власників, які розташовані над підвальними приміщеннями, а також проходить труба відводу дощових вод з даху даної споруди. Як слідує із змісту висновку прокуратури Гусятинського району від 25 червня 2009 року по зверненню [PERSON] з приводу порушення прав користування підвальним приміщенням підстав для прокурорського реагування не вбачається. Як вбачається із змісту постанови ст. слідчого прокуратури Гусятинського району про відмову в порушенні кримінальної справи від 19 червня 2009 рокуза зверненням [PERSON] відносно неправомірних дій службових осіб [PERSON] селищної ради постановлено відмовити в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] за ст. 366 КК України та [PERSON], [PERSON] за ст. ст. 364, 366 КК України. Отже, судом встановлено, що спірне приміщення є нежитловим, а не допоміжним, обліковується по групі А та не призначене для обслуговування будинку у розумінні терміну „допоміжне приміщення". . Доказів, які б спростовували вищевикладене, позивачем не надано, а тому суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для визнання недійсними та скасування рішень виконкому [PERSON] селищної ради від 26.10.2007 року, свідоцтва про право власності на підвальне приміщення за адресою: вул. Шевченка, 2а, смт. Гусятин Тернопільської області та рішення [PERSON] селищної ради від 07.04.2009 року № 1005 «Про затвердження рішення виконавчого комітету № 52 від 27.02.2009 року», оскільки [PERSON] селищна рада, як власник, або особа уповноважена власником, має право володіти, користуватися, розпоряджатися майном на власний розсуд та вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону, а тому прийняла рішення в межах своєї компетенції та ґрунтуючись на вимогах закону. Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначені рішення ради прийнято у відповідності до чинного законодавства, в межах повноважень органу місцевого самоврядування та не порушують права та законні інтереси позивача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Посилання позивача на норми Цивілшьного кодексу україни не можна визнати обгрунтованим, оскільки вони регулюють відносини власності, можливі способи захисту прав власника, а позивач щодо спірного приміщення, за змістом закону, таким не є. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про те, що позивач не довів того, що зазначене приміщення є допоміжним для власників приватизованих квартир та власників нежитлових приміщень і в даному випадку цивільне право позивача не порушено. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог відносно визнання недійсними рішення виконкому [PERSON] селищної ради від 26.10.2007 року, свідоцтва про право власності на підвальне приміщення за адресою: вул. Шевченка, 2а, смт. Гусятин Тернопільської області та рішення [PERSON] селищної ради від 07.04.2009 року № 1005 «Про затвердження рішення виконавчого комітету № 52 від 27.02.2009 року». Щодо позовних вимог про визнання незаконним рішення 15 сесії 5 скликання [PERSON] селищної ради від 12.11.2008 року № 819 « Про розгляд заяви [PERSON]Д.», то судом встановлено наступне. Як слідує із змісту рішення пятнадцятої сесії пятого скликання від 12 листопада 2008 року № 819 «Про розгляд заяви [PERSON]Д.» [PERSON] селищна рада вирішила ВІДМОВИТИ [PERSON] В ЗаДОВОЛеННІ ЗаЯВИ ШОЛО ккшлцрнна п як 9/100 частини підвального приміщення загальною площею 40,4 кв.м., що знаходиться в - селищі Гусятин по вул. Шевченка, 2а для розміщення магазину електротоварів у зв'язку з тим, що даний обєкт підлягає продажу з аукціону згідно рішення 15 сесії 5 скликання № 818 (а.с. 18). Відповідно до ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобовязані обєктивно та вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві доводиться до відому громадянина в письмовій формі з посилкою на закон, з викладенням мотивів відмови. Як встановлено судом, рада відмовила позивачу в задоволенні його заяви у звязку з тим, що зазначене підвальне приміщення підлягає продажу з аукціону, посилаючись на рішення 15 сесії 5 скликання № 818 від 12 листопада 2008 року, згідно якого рада лише доручила виконавчому комітету підготувати та подати на затвердження сесії перелік обєктів нерухомого майна, які будуть плануватись на продаж з аукціону. Як слідує із матеріалів справи, зазначене спірне приміщення включене в перелік обєктів приватизації, які підлягають продажу через аукціон через пять місяців після розгляду заяви позивача - 7 квітня 2009 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що рішення сесії селищної ради від 12 листопада 2008 року № 819 «Про розгляд заяви [PERSON]Д.» на момент його винесення було передчасним, немотивованим, без посилання на закон, таким, що порушувало право позивача на звернення та процедуру його розгляду відповідно до чинного законодавства. Враховуючи викладене, зазначене рішення слід визнати незаконним та скасувати. На підставі наведеного,

Outcome: partial