overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 31 травна 2003 року. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей, оскільки вона знаходиться в тяжкому матеріальному становищі, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, діти знаходяться на її утриманні. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала повністю. Відповідач позов визнав. Заслухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з слідуючих підстав. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, а при ухиленні від своїх обов'язків кошти на утримання дітей стягуються у судовому порядку. Із пред'явленої копії свідоцтва про одруження серії І-ТП №082340 слідує, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 31 травня 2003 року. Відповідно до копій свідоцтв про народження серій І-ТП №134003 та №043454 подружжя [PERSON] від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що позивачка знаходиться в тяжкому матеріальному становищі, відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей, а тому позов необхідно задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом і в судовому засіданні пояснив, що 25.12.2006року померла його тітка [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина в тому числі у вигляді житлового будинку в с.Старосільці Коростишівського району по вул.Леніна 17. В зв'язку з тим, що оскільки є спадкоємцем за заповітом, в зв'язку з незнанням чинного законодавства вчасно протягом 6 ти місяців з дня відкриття спадщини до нотаріальної контори не звернувся, зазначає, що фактично вступив в управління майном померлої, просить винести рішення про визначення додаткового строку для прийняття цієї спадщини. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву , в якій даний позов визнав, не заперечує проти слухання справи за відсутності повноважного представника. Заслухавши пояснення позивача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено те, що [PERSON] померла 25.12.2006, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 27.12.2006р. 1-ТП №051533, і після її смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку в с.Старосільці Коростишівського району по вул.Леніна 17.. Секретарем виконавчого комітету Старосілецької сільської ради посвідчено заповіт від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] на житловий будинок, гараж, присадибну ділянку площею 0,12га. Згідно довідки виконкому Старосілецької сільської ради від 20.05.2010р. №280 за померлою [PERSON] зареєстровано житловий будинок в с.Старосільці Коростишівського району по вул..Леніна 17. Відповідно до ч.І ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини за поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе визначити позивачу як спадкоємцю за законом додатковий строк в два місяці з дня вступу рішення в законну силу для подання ним до Коростишівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилась відповідно 25.12.2006 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-07 00:00:00

Позивач просить розірвати його шлюб з відповідачкою, зареєстрований 24.04.2004 року міським відділом РАЦС Бердичівського МРУЮ Житомирської області, актовий запис № 149. Свої позовні вимоги мотивує тим, що від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Спільне життя з відповідачкою не склалося через те, що вони мають різні погляди на життя, різні характери, в результаті чого між ними постійно виникали сварки. Налагодити відносини неможливо. Миритись вони не бажають, оскільки протягом року не проживають однією сім»єю. В попереднє судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка в попереднє судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, а саме свідоцтво про одруження (а.с.З), копію свідоцтва про народження дитини (а.с.5), суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню. Зважаючи на те, що сторони втратили взаєморозуміння, до примирення вони не прийшли. Відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечує. Вищенаведені обставини на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Сина [PERSON], [INFO], залишити на подальше виховання та проживання з відповідачкою. Витрати, пов'язані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-07 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.02.2003 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], на утримання якого відповідач не надає матеріальної допомоги, в зв'язку з чим позивачка звернулася до суду про стягнення на її користь аліментів на утримання неповно¬літньої дитини в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. У суді позивачка підтримала свої позовні вимоги. У суді відповідач визнав позовні вимоги повністю. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На думку суду, відповідач по справі є молодою людиною, працездатним, а тому може утримувати дитину. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-07 00:00:00

У травні 2010 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві позивач вказував, що з відповідачкою [PERSON] він перебував в цивільному шлюбі, на даний час вони спільно не проживають. Від спільного життя мають трьох неповнолітніх дітей. Старший син [PERSON], [INFO] знаходиться на його утриманні. Відповідачка вихованням сина не займається. Враховуючи те, що добровільно матеріальної допомоги на утримання сина відповідачка не надає, просив стягнути з неї на його користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини певного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив, що сплачує аліменти на утримання двох дітей, які проживають з відповідачкою. Відповідачка позов не визнала, пояснивши, що не працює і не зможе сплачувати аліменти. Підтвердила, що з позивачем припинили шлюбні відносини, разом не проживають та що останній сплачує аліменти на їхніх двох дітей, які проживають з нею. Суд, заслухавши показання сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], 17.12.1999р.н., [PERSON], 15.03.2002р.н. (а.с.2-4). З довідки виконкому Ряськівської сільської ради № 221 від 17.05.2010 року вбачається, що позивач разом з сином [PERSON] проживає [INFO] (а.с.5). У відповідності зі ст.182 СК України суд враховує те, що позивач сплачує аліменти на дітей, які проживають з матірю, [PERSON] та [PERSON] (а.с.22 ). Посилання відповідачки на те, що вона не може надавати матеріальну допомогу сину через відсутність роботи, правового значення для вирішення спору не мають, так як відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка працездатна, не інвалід. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд також враховує положення частини 2 статті 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком, коли аліменти стягуються в твердій грошовій сумі. За вказаних обставин, враховуючи вимоги ст.ст.84, 180-183 СК України, суд приходить до висновку, що відповідачка повинен щомісячно сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку. Відповідно до ст.ст. 81,88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за використаний природний газ з відповідача, який проживає в [INFO], є абонентом Броварської філії ВАТ «Київоблгаз» та має особовий рахунок абонентської книжки № 920750. Відповідач за період з 01.03.2008 року по 01.04.2010 рік не сплачує кошти за використаний природний газ, тому виник борг, який становить 277 грн. 51 коп. (двісті сімдесят сім гривень пятдесят одна копійка). В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, просила його задовольнити, пояснення надала аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Не повідомив суд про наявність поважних причин, які перешкоджають явці до суду, заперечення щодо позову суду не надав. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до довідки Форма № 3 наданою КП Броварської міської ради «Служба замовника» від 15.03.2010 року № 209 в тому, що відповідач дійсно зареєстрований та проживає в [INFO] та займає житлову площу 11,4 кв. метрів в однокімнатній квартирі, пятиповерхового будинку. Власником особового рахунку цієї житлової площі є громадянин [PERSON]. Будинок знаходиться на балансі ЖЕК-2. Будинок з усіма зручностями. Сім?я складається з одного чоловіка: [PERSON] [INFO] Згідно розрахунки суми боргу за період з 01.03.2008 рік по 01.04.2010 рік [ADDRESS], борг становить 277 грн. 51 коп. Відповідачу надавалися послуги з газопостачання, нарахування за використаний природний газ проводилися відповідно до цін та тарифів встановлених Кабінетом Міністрів України, Національною комісією з питань регулювання електроенергетики, з врахуванням постанови Кабінету міністрів України від 11.06.2005 року № 442 «Про затвердження порядку внесення до спеціального фонду державного бюджету збору у вигляді цільової надбавки до тарифу на природний газ» Відповідач порушив п. 17 постанови Кабінету міністрів України від 09.12.1999 року № 2246 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання ». згідно даних правил оплата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Іванопільської селищної ради про визнання за ним права власності на земельну ділянку площею відповідно 0,1500 га., що розташована на території Іванопільської селищної ради, Чуднівського району, Житомирської області, яка належала її померлому батьку [PERSON], який помер 03 травня 2009 року і після смерті якого відкрилась спадщина, яку позивачка прийняла в установленому законом порядку, подавши заяву в нотаріальну контору, де заведена спадкова справа №332 за 2009 року, але не може оформити право власності на земельну ділянку, так як у державному акті було невірно зазначено адресу земельної ділянки вул.К.Маркса, 74 (а) замість вул. К.Маркса,74, в зв»язку з чим вона змушена звернутись в суд із позовною заявою як єдина спадкоємиця. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши позицію вказаних осіб, оглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що позов шдлягає задоволенню. [PERSON], який помер 03 травня 2009 року, за життя набув право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га., що розташована на території Іванопільської селищної ради, Чуднівського району, але при видачі йому державного акта на право на земельнук ділянку серії ЯГ №798317, виданого на підставі рішення 20 сесії 22 скликання Іванопільської селищної ради від 28 квітня 1994 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за №01722400081, було невірно вказана адреса земельної ділянки (замість «вул. К.Маркса,74» вказано «вул. К.Маркса, 74 (а)». Відповідно до п.2 «Інструкції про порядок складання, видач, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», затвердженої наказом Держкомзему України від 4.05.1999 року №43, будь-які виправлення в державних актах не допускаються. Після смертi 03 травня 2009 року свого батька [PERSON] позивачка прийняла спадшину в установленому законом порядку (відповідно до ст.ст.1268 ч.3, 1269 ЦК України), подавши відповідну заяву в нотаріальну контору, що підтверджується наявними в матеріалax справи свідоцтва про право на спадщину (спадкова справа №332 за 2009 рік). aлe в зв»язку із допущеними помилками у вказаних вище документах це не дає можливості отримaти нотаріальне свідоцтво, а тому її право власності на землю в порядку спадкування підлягає розгляду та враховуючи подані нею належні докази, визнанню судом. Осіб, які оспорювали б право власності покійного, немає. Дані про зміну власника з дня видачі державного акту відсутні. Інші особи з дня смерті спадкодавця на спадкове майно прав не заявляли. З огляду на вказані обставини суд приймає визнання позовних вимог представником відповідача, так як така позиціяя не суперечить чинному законодавству, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-07 00:00:00

Позивач вказує на те, що 01 листопада 2009 року в с.Краснопіль, Чуднівського району, Житомирської області померла його мати [PERSON]. Згідно з чинним цивільним законодавством він являється спадкоємцем майна померлої, за заповітом посвідченим 22 червня 2009 року Краснопільською сільською радою, Чуднівського району, зареєстрованим в реєстрі № 19, інших спадкоємців які претендують на спадкове майно не має, поскільки ним пропущено строк для прийняття спадщини - шість місяців, з дня смерті спадкодавиці. Причиною пропуску строку для прийняття спадщини стало те, що після смерті матері я заяву планував подати нотаріусу 30 квітня 2010 року, але в зв»язку з посівними роботами в А ТК, де я працюю механізатором я цього зробити не зміг. В зв»язку з вищевикладеними обставинами позивач просить суд визначити йому додатковий строк терміном 30 днів після набрання чинності рішенням суду для прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 01 листопада 2009 року в с.Краснопіль, Чуднівського району, Житомирської області. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному об»ємі. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, але надіслав заяву в якій просять справу розглянути у його відсутність та позов задоволити. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи суд приходить до слідуючого: Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ТП №1430б7, виданого Тетерівською сільською радою, Житомирського району, Житомирської області 29 квітня 2010 року [PERSON] померла у віці 79 років в с.Тетерівка, Житомирського району, Житомирської області. Після смерті спадкодавиці відповідно до положень ч.1 ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина на її майно. До цього часу спадщина не прийнята. \~ Із заповіту посвідченого 22 червня 2009 року Краснопільською сільською радою, Чуднівського району, зареєстрованим в реєстрі №19, вбачається, що померла [PERSON] частину свого майна заповіла позивачу. Отже судом встановлено, що позивач має право на спадкування за заповітом. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини і його перебіг починається з моменту вступу рішення суду в законну силу. З пояснень позивача вбачається, що він пропустив строк внаслідок того, що після смерті матері, в зв»язку із зайнятістю на роботі звернувся в нотаріальну контору після спливу шестимісячного терміну після смерті матері із заявою про прийняття спадщини, однак там йому пояснили, що він не може подати заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавиці, оскільки пропустив встановлений законом для цього строк. Тому суд визнає пропущеним строк позивачем з поважної причини і визначає додатковий строк для прийняття спадщини. Судові витрати по справі слід покласти на позивача з огляду на його позицію. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, у якому вказала, що з відповідачем вони одружені з 28.09.2007 року, шлюб зареєстрований Орджонікідзевським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 485. Шлюб у позивача перший. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і після розірвання шлюбу буде мешкати з нею. Позивачка у своїй позовній заяві вказала, що їх сімя фактично розпалася з березня 2010 року, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає добровільно. Вважаючи примирення і подальше збереження сімї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально. У судове засідання відповідач не з»явився, причини неявки суду невідомі, при цьому позивачка наполягає на розірванні шлюбу, так як примирення між сторонами неможливе. Судом встановлено, що сімя сторін фактично розпалася з березня 2010 року, ніяких відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Оскільки сімю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, суд вважає, що родину зберегти не можливо. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-07 00:00:00

08.06.2010 року позивач звернувся із позовом до суду, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він народився 16.04.1937 року та має правовий статус дитини війни. Відповідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії підвищуються щомісячно на 30% мінімальної пенсії за віком, але йому така надбавка з 01.08.2009 року виплачувалась в меншому розмірі. Просить суд нарахувати та виплатити підвищення до пенсії за період з 01.08.2009 року по 31.03.2010 року. Позивач у судове засідання не зявився, але у позовній заяві просить суд розглянути справу за його відсутністю, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, причину неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені обставини, які підтверджуються такими доказами. [PERSON]С, народився 16.04.1937 року та має правовий статус дитини війни, що підтверджується копією посвідчення. Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсій, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Водночас ст. 7 цього Закону передбачено, що фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених зазначеним законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України. Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була зупинена. Відповідно ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Враховуючи, що позивачу починаючи з 01.01.2009 року сплачувались підвищення до пенсії у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 1.08.2009 року до 31.03.2010 року відповідач повинен донарахувати позивачу недоплачену суму соціальної допомоги.

Outcome: approved