Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання наказів про переведення на іншу роботу недійсними. На підставу своїх вимог спирається на те, що з 12.03.1976 року по 18.02.1980 року позивач працював на посаді майстра будівельно-монтажних робіт в Маньківській міжгосподарській шляховій будівельній організації, яка пізніше була зорганізована в Закрите акціонерне товариство «Агрошляхсервіс». Про підтвердження цієї трудової діяльності ЗАТ «Агрошляхсервіс» видав позивачеві довідку № 22 від 21.10.2009 року про пільговий стаж роботи, з якою він звернувся в пенсійний фонд в Маньківському районі для призначення пенсії. Після перевірки пенсійним фондом первинних документів ЗАТ «Агрошляхсервіс», пенсійний фонд надіслав позивачеві лист №476/03 від 15.02.2010 року, в якому повідомив про відмову в наданні пенсії. Причиною відмови в листі вказується наказ №29к від 16.03.1979 року про переведення позивача на посаду «каменщика». 18.02.2010 року ЗАТ «Агрошляхсервіс» видав позивачеві копії первинних документів, на основі яких робилась перевірка, з яких позивач дізнався, що крім наказу № 29к від 16.03.1979 року є ще наказ №56к від 11.06.1979 року про переведення його також каменщиком 4-го розряду, період дії обох наказів позначився на відмові пенсійним фондом в наданні пенсії. Позивач вважає переведення його з посади майстра будівельно-монтажних робіт на посаду каменщика 4-го розряду згідно наказів №29к та №56к незаконним та необгрунтованим, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Представники третьої особи не заперечували проти задоволення позову. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, представників третьої особи, свідків, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, з 12.03.1976 оку по 18.02.1980 року позивач працював на посаді майстра будівельно-монтажних робіт в Маньківській міжгосподарській шляховій будівельній організації, яка пізніше була реорганізована в Закрите акціонерне товариство Агрошляхсервіс». Про підтвердження цієї трудової діяльності ЗАТ «Агрошляхсервіс» видав позивачеві довідку № 22 від 1.10.2009 року про пільговий стаж роботи, з якою він звернувся в пенсійний фонд в Маньківському районі для призначення пенсії. Після перевірки пенсійним фондом первинних документів ЗАТ «Агрошляхсервіс», пенсійний фонд надіслав позивачеві лист №476/03 від 15.02.2010 року, в якому повідомив про відмову в наданні пенсії. Причиною відмови листі вказується наказ №29к від 16.03.1979 року про переведення позивача на посаду «каменщика». 18.02.2010 року ЗАТ Агрошляхсервіс» видав позивачеві копії первинних документів, на основі яких робилась перевірка, з яких позивач дізнався, що крім наказу №29к від 16.03.1979 року є ще наказ №56к від 11.06.1979 року про переведення його також каменщиком 4-го розряду, період дії обох наказів позначився на відмові пенсійним фондом в наданні пенсії. У відповідності з ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо районний суд у тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Оскільки позивач дізнався про те, що його право порушено лише 15.02.2010 року, позивачем не пропущений строк для звернення до суду за захистом його прав. Згідно ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві допускається тільки за згодою працівника. Позивач згоди на переведення на іншу роботу не надавав, каменщиком 4-го розряду позивач не працював. Проте, що позивач був переведений каменщиком 4-го розряду йому стало відомо лише 5.02.2010 року після ознайомлення з листом пенсійного фонду №476/03 від 15.02.2010 р. Відповідно ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність, а отже запис про проведення позивача на посаду каменщика 4-го розряду мав бути занесений до трудової книжки і позивач мав би бути з ним ознайомлений. В трудовій книжці такий запис відсутній і позивача ніхто не ознайомлював з наказами про переведення, а тому позов підлягає до задоволення. Судові витрати, згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved