Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

01.09.2009 року позивач звернувся до суду з названим позовом та просив постановити рішення, яким стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим. що 24 січня 2008 р. між Акціонерним комерційним банком ПРАВЕКС-БАНК" та [PERSON] Анатолієвичем було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 3271-001/08Ф , за умовами якого Позивач надав Відповідачу кредитну лінію в національній валюті з лімітом кредитування 1 500 000 грн. для споживчих цілей строком користування до 24.01.2018 р. зі сплатою відсотків за весь час фактичного користування кредитними коштами в розмірі 17.49 % річних. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором 14.01.2008 р. АКБ "Правекс Банк" було укладено Договір поруки з [PERSON], відповідно до якого він є поручителем та зобов'язується нести перед Позивачем солідарну майнову відповідальність за виконання в повному обсязі взятих на себе [PERSON] А А. зобов'язань по Договору. Однак, свої зобов'язання за вказаними договорами відповідачі не виконали, своєчасно погашення заборгованості не здійснювали, відсотки за користування кредитом не сплачували, що і стало підставою для звернення позивача до суду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив іх задовольнити та стягнути з відповідачів заборгованість за договором кредиту на загальну суму 1623965,83гривні, яка складається з: основного боргу - 1 500 000грн., відсотків за користування кредитом у розмірі 1 17 377,16грн. та пені за несвоєчасне повернення відсотків за користування кредитом за період з 11.04.2009р. по 17.08.2009 року у розмірі 6 588.67грн., крім того просив стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання сповіщений належним чином, заяв та клопотань про відкладання судового розгляду не заявляв. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні позов не визнали, вказуючи на те, що під час укладання договору поруки [PERSON] ввів [PERSON] в оману. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24 січня 2008 року між Акціонерним комерційним банком ПРАВЕКС-БАНК'' та [PERSON] Анатолієвичем було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 3271-001/08Ф за умовами якого Позивач надав Відповідачу - кредитну лінію в національній валюті з лімітом кредитування1500000 грн. для споживчих цілей строком користування до 24.01.2018 р. зі сплатою відсотків за весь час фактичного користування кредитними коштами в розмірі 17,49 % річних ( а.с..7-10). Відповідно до п. 1.2 Договору кредит надається Позичальнику на термін з «24» січня 2008 р. по «24» січня 2018 р. Відсотки за користування кредитом підлягають сплаті щомісячно в термін до 10 числа наступного за місяцем нарахування відсотків, а також в момент повернення кредиту - п.4. 2 Договору. Пунктом 3.3. Договору встановлено, що при непогашенні заборгованості Позичальника перед Банком в повному обсязі Банк звертає стягнення на майно Позичальника у відповідності з діючим законодавством України. Відповідно до п.п. 6.1.1., 6.1.2. Позичальник зобов'язується використати кредит на передбачені в даному Договорі цілі та забезпечити повернення кредиту і сплату нарахованих відсотків, а також своєчасно повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом. Проте Відповідачем - зазначені умови Договору виконані не були. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту 24.01,2008р. між АКБ "Правекс-Банк" та [PERSON] було укладено Договір поруки, відповідно до якого він зобов'язується нести перед Позивачем солідарну майнову відповідальність за виконання в повному обсязі взятих на себе [PERSON] зобов'язань по Договору (а.с. 12). Дане зобов'язання полягає у вчасному та у повному обсязі погашенні основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами Договору, відшкодуванні збитків та іншої заборгованості. Відповідно до вищезазначеного договору поруки, поручитель зобов'язався виконати за повідача - [PERSON] його зобов'язання на умовах, в порядку та строки, встановлені кредитним договором та всіма змінами та доповненнями до нього. Як вбачається з розрахунку заборгованості по кредитному договору № 3271-00108Ф від 24.01.2008 станом на 17.08.2009 рік заборгованість перед позивачем складає 1623.965,83 гривні, з яких основна сума кредиту складає 1500000 гривень, проценти за непогашення кредиту 117.377.16 гривень, пеня за несвоєчасне погашення процентів 6588,67 гривень ( а.с. 11). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова _установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно о ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невииконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд вважає, що відповідачами були порушені вимоги ст. ст. 525. 526, 527 ЦК України, зобов'язання не було виконане належним чином у встановлений термін та до теперішнього часу відповідач ніяким чином не відреагував на прохання позивача та не погасив свій борг. Відповідно до ч.2ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно до вимог ст. 554 ЦК України в разі невиконання зобов'язання боржник поручитель [PERSON] перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, як і боржник, зокрема відповідає за сплату основного боргу і процентів, за відшкодування збитків, сплату неустойки, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно до ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язань однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання. Одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої - відмови від зобов'язання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Згідно до ст. 623 ЦК України боржник який порушив зобов'язання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін. що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо інше не встановлено договором або законом. Суд, розглянувши повно та всебічно справу, вислухавши представника позивача, відповідача та його представника, доходить до висновку, що в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позову у повному обсязі та стягнення солідарно з відповідача [PERSON] та [PERSON] суми заборгованості за кредитом. Крім того, суд вважає, що жодних доказів введення поручителя [PERSON] в оману відповідач та його представник не надали, так як і не надали доказів того, що вони звертались до відповідних компетентних органів з заявою про скоєння злочину. Також, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що договір поруки, укладений між АКБ „Правекс-Банк" та [PERSON] 24.01.2008 року оскаржується ним у Приморському районному суді м. Одеси, так як цей факт жодними письмовими доказами у судовому засіданні протягом розгляду справи підтверджений не був. Крім того, згідно вимог ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved