Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, з подальшими уточненнями, про визнання за нею права власності на ? частку квартири [ADDRESS], яка є спільним майном подружжя. В судовому засіданні в обгрунтування своїх вимог позивач пояснила, що з 12 лютого 2000 року до 29 вересня 2008 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного сина [PERSON],[INFO] 30 березня 2000 року, відразу після одруження за спільні весільні кошти сторонами було придбано квартиру за адресою: м. Львів-Винники, вул. Кільцева, 3/31. Проте, в договорі купівлі-продажу та реєстраційному посвідченні зазначено відповідно покупцем та власником відповідача [PERSON] В квартирі зареєстровані сторони та їх син, хоча на даний час позивач з сином фактично не проживають в спірній квартирі, оскільки [PERSON] чинить їм перешкоди в цьому. Також зазначила, що пояснення відповідача про те, що його батько чи то позичив, чи подарував йому грошові кошти не відповідають дійсності, про такі обставини [PERSON] її не повідомляв та учасником таких правовідносин вона особисто не була, тому вважає його заперечення надуманими з метою позбавити дитину частки в майні, яке також належить і матері. Враховуючи, що нерухоме майно придбане подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю та при поділі майна їх частки визнаються рівними, просить визнати за нею право власності ? частку квартири. Відповідач в судове засідання 23.06.2010 року не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, надіслав заяву про відкладення розгляду справи, не навівши жодних поважних причин своєї неявки та не надавши належних доказів. При цьому суд звертає увагу, що розгляд справи неодноразово відкладався у звязку з його неявкою без поважних причин. На листи суду та судові повістки відповідач не реагував, що суд розцінює як недобросовісне користування процесуальними правами та невиконання процесуальних обовязків. За таких обставин суд прийшов до висновку про можливість завершення розгляду справи за відсутності відповідача, а також суд приймає до уваги його пояснення дані в попередніх засіданнях, які, як вбачається з матеріалів справи, є певною мірою суперечливими. Так, первинні пояснення полягали в тому, що грошові кошти на купівлю спірної квартири відповідач позичив в свого батька [PERSON], який продав свою квартиру, і він займався оформленням документів. При цьому, житло було знайдене в грудні 1999 року і усна домовленість щодо продажу-купівлі даної квартири була здійснена в січні 2000 року, тобто до одруження сторін. Враховуючи, що квартира, 31 на вул. Кільцевій, 3 у м. Львів-Винники придбана за кошти, які належали йому особисто, то це майно належить йому на праві особистої власності. 16 вересня 2009 року відповідач представив в судове засідання копію договору дарування грошей від 15.03.2000 року та копію розписки про отримання [PERSON] від свого батька в дар грошові кошти в сумі 20\~000 грн., внаслідок чого відповідач змінив свої пояснення та вказав, що гроші на придбання спірної квартири були йому подаровані батьком, а тому все майно належить йому особисто. Вважає, що відповідач не вправі претендувати на квартиру, тому просить в позові відмовити. Представник третьої особи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив. Враховуючи наведене, достатність матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12 лютого 2000 року у Журавнівській селищній раді Жидачівського району Львівської області між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 04 (а.с.7). Згідно з рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 29.09.2008 року (а.с.123) шлюб між сторонами розірвано. За час перебування у зареєстрованому шлюбі, сторонами набуто квартиру [ADDRESS], що стверджується договором купівлі-продажу від 30 березня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], та реєстраційним посвідченням виданим ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 17 квітня 2000 року (а.с.116,117). Квартиру зареєстровано на ім»я відповідача [PERSON] Згідно довідки про склад сім»ї та прописку від 12.02.08р. (а.с.5) в зазначеній квартирі зареєстровані сторони та їх син [PERSON], [INFO] Суд вважає помилковим покликання позивача на норми Сімейного Кодексу України при вирішенні спору, оскільки нерухоме майно придбане до набрання чинності СК України, тому при розгляді даної справи слід застосовувати положення Кодексу про шлюб та сім»ю України, чинним на той час. У відповідності до ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно, і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. У відповідності до ст. 28 Кодексу про шлюб та сімю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Рівність часток учасників спільної сумісної власності випливає також із змісту ст. 112 ЦК України у ред. 1963 року, ч.2 ст.372 ЦК України, ч.3 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності від 22.12.1995 року № 20. При цьому суд приймає до уваги пояснення позивача, що нерухоме майно було придбане сторонами відразу після одруження за спільні весільні грошові кошти. Всупереч вимог ст. 60 ЦПК України відповідачем не доведено протилежного, не надано належних і допустимих доказів того, що квартира є його особистою власністю, належала йому до одруження, чи вказане майно одержане в дар або в порядку спадкування. Не заслуговує на увагу пояснення [PERSON] про те, що квартира придбана за кошти подаровані батьком. Відповідачем не доведено, що він отримував кошти в дар і саме на ці гроші придбав спірне майно. Натомість, рішенням суду від 25.12.09р. встановлено, що договір дарування від 15.03.2000р. (а.с.66,67,121-122), всупереч вимог ч.1 ст. 244 ЦК УРСР 1963 року, нотаріально не посвідчувався і договором встановлено обовязок обдарованого, що суперечить загальним засадам такого правочину, який за своєю природою є безоплатним. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що квартира [ADDRESS] є спільним майном [PERSON] та [PERSON] і належить їм на праві спільної сумісної власності у рівних частках по ? частині квартири. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими та підставними, тому за [PERSON], враховуючи зміну її прізвища на час розгляду справи (а.с.118), слід визнати право на ? частку квартири [ADDRESS]. Враховуючи, що право власності на квартиру в цілому зареєстроване на відповідача, та з метою належного оформлення права власності на нерухоме майно в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», слід припинити право власності [PERSON] на 1/2 частку квартири. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд присуджує судові витрати з відповідача.

Outcome: approved