overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання в розмірі Ул частини доходу, щомісячно, до закінчення навчання, але не більше як до досягнення дочкою 23 років. При цьому позивач посилається на те, що 5 жовтня 1991 року по 10 грудня 2002 року вона з відповідачем знаходились в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка на цей час навчається на денному відділені Південноукраїнського Державного Педагогічного університету ім. К.Д.Ушинського, та на утримання якої відповідач матеріальну допомогу не надає, в зв'язку з чим просить винести рішення про стягнення аліментів. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що на цей час в нього є фактична сім'я, де є малолітня дитина, він не має постійного заробітку, так як офіційно ніде не працевлаштований, окрім того, має заборгованість по виконавчому листу про стягнення з нього аліментів до повноліття дочки [PERSON], тому вважає, що може надавати допомогу в розмірі 200грн., в подальшому після працевлаштування буде надавати більшу матеріальну допомогу. Вислухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, з 5 жовтня 1991 року по 10 грудня 2002 року сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у подружжя народилася дочка: [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з чим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] є студенткою 1 курсу художньо-графічного факультету, денної форми навчання Південноукраїнського Державного Педагогічного університету ім. К.Д.Ушинського. Доводи позивачки про те, що відповідач може сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини доходу суд вважає не доведеними та не обґрунтованими. При визначенні розміру аліментів суд, з урахуванням пояснень відповідача та досліджених доказів, вважає що позов підлягає частковому задоволенню. Таким чином, вивчивши матеріали справи, також з урахуванням пояснень відповідача, який в попередньому судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який уточнила та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання синів: [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі по Ул частині заробітку /доходу/ на кожного сина, щомісячно, до досягнення синами повноліття. При цьому позивач посилається на те, що з 05 червня 1998 року вона з відповідачем знаходились в зареєстрованому шлюбі. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей на протязі трьох років, в зв'язку з чим позивач просить стягнути аліменти. В судовому засіданні представник позивача підтримала уточнені позовні вимоги, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден на стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини на утримання обох дітей. При цьому пояснив, що турбується та виховує дітей. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, з 05 червня 1998 року сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі, 07 лютого 2000 року у них народився син - [PERSON], свідоцтво про народження 1-ЖД № 312628, місце реєстрації - відділ РАГСу Малиновської райадміністрації виконкому Одеської міськради; та 27 листопада 2004 року народився син [PERSON], свідоцтво про народження 1-ЖД № 230161, місце реєстрації - Перший відділ РАЦСу Малиновського районного управління юстиції м. Одеси. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та частка розміру аліментів визначається згідно до ст. 183 СК України. Відповідно до ст. 182 ч.2 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи сторін, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що відповідач проживає у [INFO], що знаходиться на балансі позивача, зобовязана сплачувати квартирну плату, однак ухиляється від її сплати, тому виникла заборгованість у сумі 1307,08 грн. за період з 01.01.2007 року по 01.06.2010 року, просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила стягнути з відповідача заборгованість в сумі 1307,08 грн. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Суду позивачем надано наступні докази: Довідка, видана ЛКП «Паспортна служба», про реєстрацією відповідача за вказаною у позові адресою. Довідка про заборгованість. Особовий рахунок.Копія рішення Лисичанської міської ради від 18.03.2010р. за №1365 про звільнення позивача від сплати державного мита у 2010 році. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що заборгованість відповідача по квартирній платі відповідно до розрахунку за період з 01.01.2007 року по 01.06.2010 року складає 1307,08 грн. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісячно в строки, встановлені КМУ. Суд вважає докази, надані позивачем, достатніми та переконливими. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1307,08 грн. Відповідно до рішення Лисичанської міської ради від 18.03.2010р. за №1365. позивача звільнено від сплати державного мита у 2010 році. Оскільки рішення постановлене на користь позивача, якого звільнено від сплати держмита, то відповідно до ст. 88 ч. 3 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30грн. на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. ст. 66, 67, 68 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що відповідач, проживає у [INFO], що знаходиться на балансі позивача, зобовязаний сплачувати витрати на обслуговування будинку, однак ухиляється від її сплати, тому виникла заборгованість у сумі 1605,82 грн. станом на 01.06.2010 року, просила суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила стягнути з відповідача заборгованість в сумі 1605,82 грн. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. - Суду позивачем надано наступні докази: Довідка, видана ЛКП «Паспортна служба», про реєстрацією відповідача за вказаною у позові адресою. Довідка про заборгованість. Особовий рахунок. Копія рішення Лисичанської міської ради від 18.03.2010р. за №1365 про звільнення позивача від сплати державного мита у 2010 році. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що заборгованість відповідача відповідно до довідки про заборгованість станом на 01.06.2010 року складає 1605,82 грн. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992р. утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного оснащення, елементів зовнішнього благоустрою та зобовязані брати участь в загальних витратах, повязаних з утриманням будинку та прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Суд вважає докази, надані позивачем, достатніми та переконливими. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості по витратам на обслуговування будинку в сумі 1605,82грн. Відповідно до рішення Лисичанської міської ради від 18.03.2010р. за №1365 позивача звільнено від сплати державного мита у 2010 році. Оскільки рішення постановлене на користь позивача, якого звільнено від сплати держмита, то відповідно до ст. 88 ч. 3 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 51 грн. та витрати на інформаційне-технічне забезпечення в сумі 30 грн. на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

18.06.2010 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою в якій вказала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 24.01.2003 року. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку. В попередньому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER] від 24.01.2003 року. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження [NUMBER] від 30.07.2003 року та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження [NUMBER] від 21.07.2006 року. Батьком дитини являється відповідач, неповнолітні діти знаходяться на утриманні позивачки, про що свідчить довідка квартального комітету №17 від 26.04.2010 року. Відповідач ніякої допомоги на утримання дітей не надає. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

18.06.2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, посилаючись на те, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], позивачка є такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка шляхом подання заяви до державної нотаріальної контори. 17.09.2001 року між її чоловіком та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу незавершеного будівництва житлового будинку [ADDRESS] Даний договір був оформлений на Універсальній товарно-сировинній біржі «Південь» за № 126. Нотаріально договір не посвідчений. Всі умови договору між сторонами виконані в повному обсязі. В грудні 2009 року позивачка звернулася до нотаріуса з приводу видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину та дізналася, що договір купівлі-продажу укладений між її чоловіком та відповідачем є недійсним, оскільки був укладений на біржі. Тому позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. На сьогодні будівництво вищевказаного житлового будинку завершено на 100%. Позивачка просить суд визнати договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] укладений між її чоловіком та відповідачем дійсним. В попередньому судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю та просила суд його задовольнити. Відповідач у попередньому судовому засіданні з позовом погодився. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та Державній реєстрації. Судом встановлено, що 17.09.2001 року між [PERSON] та [PERSON] на Універсальній товарно-сировинній біржі «Південь» був укладений договір купівлі- продажу незавершеного будівництва житлового будинку [ADDRESS] Всі умови договору сторонами виконані. У нотаріуса зазначена угода посвідчена не була. Зі свідоцтва про одруження виданого Воронівською сільською Радою Вознесенського району Миколаївської області від 03 травня 1964 року вбачається, що між [PERSON], [INFO], уродженцем с. Дехтярівка Н,- Сіверського району Чернігівської області та [PERSON], [INFO], уродженкою с. Кисилів Кіцманського району Черновицької області було укладено шлюб, актовий запис № 6. Копією свідоцтва про смерть [PERSON], виданого 06.11.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського МРУЮ Миколаївської області, актовий запис № 694 підтверджується факт смерті останнього [INFO] року. Відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися шодо усіх істотних умов договору і це підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. З довідки МБТІ № 332 від 03.05.2010 року та технічного паспорту видно, що незавершений будівництвом житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] Виходячи з вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивачки обгрунтованими та підлягаючими задоволенню відповідно до ст.ст.220,657 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

Позивачка посилається на те, що її чоловіком являється [PERSON], який проживав в [INFO] і помер 07 жовтня 2009 року. На день його смерті залишилося спадкове майно: жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с.Жерева по вулиці Жеревській,50 Іванківського району Київської області. Після смерті чоловіка позивачка прийняла спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини до Іванківської районної державної нотаріальної контори 19 березня 2010 року (спадкова справа № 112 за 2010 рік). 25 червня 2010 року позивачка звернулась до Іванківської районної державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на жилий будинок. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок їй було відмовлено в Іванківській районній державній нотаріальній конторі, оскільки не було предявлено правовстановлюючого документу на спадковий будинок. У 1946 році чоловік позивачки побудував жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в селі Жерева по вулиці Жеревській,50 Іванківського району Київської області. Вказане домоволодіння він будував за власні кошти та власними силами, але ніяких правовстановлюючих документів на вказане майно не було оформлено. Документами, що підтверджують право власності на будинок є довідки Розважівської сільської Ради (виписка з погосподарської книги №7, особовий рахунок № 492) та (виписка із земельно-кадастрової книги). Ніяких інших спадкоємців, які б мали право та намір претендувати на вказане спадкове майно, крім позивачки, не мається. Тому позивачка звернулася до суду і просить суд визнати її право власності на вищевказане спадкове домоволодіння. Позивачка в судове засідання не з,явилася, згідно заяви позов підтримує і просить заслухати справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з,явився. Розважівська сільська рада надіслала до суду заяву, в якій повідомила суд, що вони позов визнають, ніяких заперечень проти задоволення позову не мають, просять суд розглянути справу без участі їх представника. Ознайомившись із заявою відповідача (Розважівської сільської Ради), оглянувши документи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, оскільки в судовому засіданні встановлено, що для цього маються всі законні підстави. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON], помер 07 жовтня 2009 року. Факт прийняття спадщини позивачкою підтверджується довідкою Іванківської районної державної нотаріальної контори за № 910/01-14 від 25.06.2010 року. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем 10 грудня 2004 року зареєстрували шлюб у Ладижицькій сільській раді Іванківського району Київської області, актовий запис № 4. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки. Позивачка вважає, що відповідач повинен згідно чинного законодавства надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Стан здоров,я у нього нормальний. Тому просить суд прийняти рішення про стягнення з відповідача щомісяця аліментів на її користь на утримання їхніх неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав і згодний сплачувати аліменти на дітей.. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження- батьком неповнолітніх дітей являється [PERSON]. Суд вважає, що розмір аліментів слід визначити в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

ВАТ ЕК Миколаївобленерго в особі філії м. Миколаєва звернулося до суду із позовом до відповідача про стягнення з нього боргу за спожиту електроенергію за період з 01.07.2007 року по 01.11.2009 року в розмірі 510 грн. 21 коп. Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про право та взаємини сторін. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Як вбачається із матеріалів справи, ВАТ ЕК Миколаївобленерго в особі філії м. Миколаєва виконує постачання електроенергії будинків, які розташовані у Центральному районі м. Миколаєва, у тому числі будинку 281 по вул. Силікатна в м. Миколаєві. Відповідач мешкає у кв. № 42 вищевказаного будинку, є споживачем електричної енергії та з ним енергопостачаючими організаціями м. Миколаєва укладено договір, за яким ВАТ ЕК Миколаївобленерго в особі філії м. Миколаєва ВАТ ЕК Миколаївобленерго зобов'язується належним чином виконувати постачання електроенергії, а відповідач зобов'язуються належним чином користуватися поставленою енергією, проводити оплату отриманих послуг по електролічильнику та утримувати електроустановку. Відповідно до п. 20 Правил користування електричною енергією для населення відповідачка повинна вносити плату' за спожиту електроенергію у строк не пізніше 10 числа наступного місяця згідно розрахунків. Однак, на час розгляду справи відповідач суму за період з 01.07.2007 року по 01.11.2009 року в розмірі 510 грн. 21 коп. не сплатив. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, Правил користування електричною енергією для населення, суд дійшов висновку, що пред'явлений позов обгрунтований та підлягає задоволенню. У відповідності зі ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 30 грн., та судовий збір на користь держави у розмірі 51 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-15 00:00:00

ВАТ ЕК Миколаївобленерго в особі філії м. Миколаєва звернулося до суду із позовом до відповідача про стягнення з нього боргу за спожиту електроенергію за період з 01.07.2008 року по 01.11.2009 року в розмірі 1229 грн. 20 коп. Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про право та взаємини сторін. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Як вбачається із матеріалів справи, ВАТ ЕК Миколаївобленерго в особі філії м. Миколаєва виконує постачання електроенергії будинків, які розташовані у Центральному районі м. Миколаєва, у тому числі будинку 17 по вул. 2 Набережна в м. Миколаєві. Відповідач мешкає у кв. № 1 вищевказаного будинку, є споживачем електричної енергії та з ним енергопостачаючими організаціями м. Миколаєва укладено договір, за яким ВАТ ЕК Миколаївобленерго" в особі філії м. Миколаєва ВАТ ЕК Миколаївобленерго зобов'язується належним чином виконувати постачання електроенергії, а відповідач зобов'язуються належним чином користуватися поставленою енергією, проводити оплату отриманих послуг по електролічильнику та утримувати електроустановку. Відповідно до п. 20 Правил користування електричною енергією для населення відповідачка повинна вносити плату за спожиту електроенергію у строк не пізніше 10 числа наступного місяця згідно розрахунків. Однак, на час розгляду справи відповідач суму боргу за період з 01.07.2008 року по 01.11.2009 року в розмірі 1229 грн. 20 коп. не сплатив. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 525. 526 ЦК України, Правил користування електричною енергією для населення, суд дійшов висновку, що пред'явлений позов обгрунтований та підлягає задоволенню. У відповідності зі ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 30 грн., та судовий збір на користь держави у розмірі 51 грн.

Outcome: approved