overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 02.04.2008 р. н., мотивуючи, що відповідач ухиляється від обовязку утримувати свою неповнолітню дитину, добровільно не надає матеріальну допомогу на її утримання, неповнолітня дитина проживає із заявником. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити по викладеним в ньому обставинам. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення, розміщене у пресі, причина неявки суду невідома, заяв про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, суд встановив, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, внаслідок чого, згідно свідоцтва про народження, виданого 22.04.2008р. відділом РАЦС Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні, актовий запис № 231, мають неповнолітню дитину сина [PERSON], 02.04.2008р.н. Відповідач ухиляється від обовязку утримувати свою неповнолітню дитину, добровільно не надає матеріальну допомогу на її утримання, неповнолітня дитина проживає із заявником. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. Так, відповідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], мотивуючи, що відповідач ухиляється від обовязку утримувати свою неповнолітню дитину, добровільно не надає матеріальну допомогу на її утримання, неповнолітня дитина проживає із заявником. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 25 % усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму. В попередньому судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до повноліття дитини. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав, розмір аліментів не оспорював. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд встановив, що сторони, згідно свідоцтва про народження, виданого 20.05.2008 р. відділом РАЦС Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис № 283, мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] Відповідач ухиляється від обовязку утримувати свою неповнолітню дитину, добровільно не надає матеріальну допомогу на її утримання, неповнолітня дитина проживає із заявником. Відповідач інших неповнолітніх дітей, непрацездатну дружину, батьків, дочки, сина на утриманні не має. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. Так, відповідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

Позивач звернулась із позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітньої сина [PERSON], [INFO], на період навчання, мотивуючи, що відповідач ухиляється від обовязку утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання і, у звязку з цим, потребує матеріальної допомоги, добровільно не надає матеріальну допомогу на її утримання. Просила позов задовольнити, стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше одного неподаткового мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи з моменту звернення до суду та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином двадцяти трьох років. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення, розміщене у пресі, причина неявки суду невідома, заяв про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, суд встановив, що відповідач має повнолітню дитину [PERSON], 14.06.1992р.н.; відповідач, добровільно не надає матеріальну допомогу на його утримання, у звязку з тим, що син продовжує навчання, що підтверджується довідкою № 13 від 04.02.2010 р., виданою Харківським гуманітарно-педагогічним інститутом, термін закінчення навчання згідно вищезазначеної довідки 30.06.2013 р., повнолітня дитина проживає із матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач інших неповнолітніх дітей, непрацездатну дружину, батьків, дочки, сина на утриманні не має. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; ч.2 ст.199 СК України передбачає, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову оскільки повнолітня донька потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість її надати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, свої вимоги мотивувала тим, що 21 жовтня 2001 року помер її чоловік - [PERSON], прізвище якого - «Омельченко», вона присвоїла після реєстрації з ним шлюбу 10.02.1963 року. Проте, в інших документах дівоче прізвище - «Ващенко» в установленому законом порядку не змінила на прізвище чоловіка, що на даний час унеможливило здійснити оформлення спадкових прав після його смерті. Вказує, що на сьогоднішній день змінити прізвище не може у зв'язку з тим, що чоловік вже покійний. У зв'язку з викладеним, просила встановити факт, що вона була дружиною [PERSON]. У попередньому судовому засіданні заявник підтримала подану заяву, підтвердила обставини, викладені в заяві, просила її задовольнити. Заінтересована особа - Ірпінська державна нотаріальна контора в попереднє судове засідання направила лист з проханням розглядати справу без представника нотаріальної контори. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Суд, заслухавши пояснення заявника, вивчивши письмові докази по справі, вважає подану заяву такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що 21 жовтня 2001 року помер [PERSON] (а.с. 10), з яким заявник перебувала в зареєстрованому шлюбі з 10.02.1963 року (а.с. 11). Заявник не може оформити свої спадкові права після смерті чоловіка, оскільки в документах: паспорті, серії СМ 064094, виданого Ірпінським МВ ГУ МВС України в Київській області 4 лютого 1999 року, свідоцтві про народження № 1698754, трудовій книжці, заповненій з 28 листопада 1957 року, вона значиться під своїм дівочим прізвищем - «Ващенко», а змінити прізвище на «Омельченко» не може, так як [PERSON] вже покійний (а.с. а.с. 5, 9, 12). Той факт, що [PERSON] є дружиною [PERSON] в судовому засіданні підтверджується наступним: - довідкою, виданою управлінням житлово-комунального господарства «Біличі» від 30.06.2010 року № 694, з якої вбачається, що заявник мешкала разом з покійним чоловіком (а.с.13); - копією ордера на отримання квартири від 29.07.1981 року № 1132 на сім'ю з чотирьох чоловік, де покійний [PERSON] вказаний чоловіком заявника (а.с.6); - копією свідоцтва про право власності на житло від 19.12.1997 року, з якого вбачається, що заявник та покійний [PERSON] вказані співвласниками житла (а.с. а.с. 7, 8). Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, заява знайшла своє підтвердження у попередньому судовому засіданні та підлягає до задоволення. Виходячи із вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

05 липня 2010 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою до [PERSON], в якій просила стягнути з останнього на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини доходів відповідача на утримання їхніх неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO] та Богдана, [INFO]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [PERSON], [INFO] та Богдан, [INFO], є її та відповідача синами та на теперішній час проживають з нею. Відповідач матеріальної допомоги не надає, не бере участі в утриманні дітей, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. [PERSON], [INFO] та Богдан, 15 липня 2007 рокународження, є синами позивачки і відповідача, на теперішній час проживають разом із позивачкою. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копією свідоцтва про народження серії 1-ФП №265401 та серії 1-ФП №037144 від 01.08.2007р. та довідкою про склад сім'ї позивачки. Відповідач не заперечував проти задоволення позову, зокрема, і в частині вимоги позивачки стосовно розміру аліментів, що мав бути встановлений судом. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. З ст 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на підставі ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 2 ст. 182 та ст. 191 СК України. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 51 грн. та у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 81 ЦПК України, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., від сплати яких при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

08.07.2010 року до суду звернувся позивач з позовом. Вимоги мотивував тим, що перебував у шлюбі з відповідачкою, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Охтирського міськвиконкому Сумської області 04.08.1993 р. за актовим записом № 252. Посилаючись на те, що з осені 2009 року сімейні стосунки погіршилися, постійно виникають сварки, протягом останніх двох місяців подружжя проживає окремо один від одного, позивач просив суд розірвати укладений з відповідачкою шлюб. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, дійшов висновку про виникнення між сторонами спору з обумовленого ст.ст. 105, 110 Сімейного Кодексу України права подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Гапонова) [PERSON], [INFO], уклали шлюб, зареєстрований 04.08.1993 року відділом реєстрації актів громадянського стану Охтирського міськвиконкому Сумської області за актовим записом № 252. Зважаючи на вимоги ст.ст. 57-59 ЦПК України позивач довів свої вимоги в судовому порядку, а тому суд вважає за правомірне розірвати укладений між сторонами шлюб, оскільки це відповідає волевиявленню сторін, моральним засадам суспільства та закону. При отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану на сторони підлягають покладенню витрати по сплаті державного мита у розмірі по 08,50 (вісім гривень 00 копійок) гривень з кожного. Питання про судові витрати підлягає вирішенню на підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

[PERSON] (дошлюбне Зенченко) Г.В. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13.11.1999 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 540, мотивуючи тим, що з грудня 2009 року вони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що через деякий час після реєстрації шлюбу між ними стали виникати протиріччя з різних питань, зясувалось, що вони мають несумісні характери та різні погляди на сімейне життя, в результаті чого часто стали виникати сварки, що негативно відображується на вихованні дітей, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги та обставини позову визнав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 13.11.1999 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та доньку Марію, [INFO]. Сторони з грудня 2009 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що через деякий час після реєстрації шлюбу між ними стали виникати протиріччя з різних питань, зясувалось, що вони мають несумісні характери та різні погляди на сімейне життя, в результаті чого часто стали виникати сварки, що негативно відображується на вихованні дітей, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Син [PERSON] та донька Марія залишаються проживати з матірю. Спір щодо розподілу спільного майна та стягнення аліментів на утримання дітей буде вирішуватись окремо. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, а також відповідач позов визнав, наслідки визнання позову відповідачу розяснено відповідно до вимог ч.2 ст.174 ЦПК України, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

30.06.2010 року до суду надійшов даний позов. В обґрунтування своїх вимог Прокурор Балаклійського району Харківської області посилалася на те, що відповідач є матірю малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В ході проведеної перевірки встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обовязків, не піклується про фізичний та духовний стан дитини, не цікавиться її здоровям. В серпні 2009 року [PERSON] написала заяву про тимчасове влаштування дитини в будинок дитини на повне державне забезпечення у звязку з матеріальними труднощами та хворобою на туберкульоз. За інформацією дитячого будинку за час перебування [PERSON] його мати жодного разу його не відвідувала, не цікавилась станом здоровя, допомоги не надавала. З пояснень Гусарівського сільського голови встановлено, що відповідач веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої, не займається вихованням сина. За місцем проживання характеризується з негативної сторонни: зловживає спиртними напоями, неврівноважена, неадекватно реагує на зауваження, не працює, працевлаштовуватися не бажає, живуть зі співмешканцем на пенсію бабусі співмешканця. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов будинку за адресою: с. Гусарівка Балаклійського району Харківської області вул. Л.Українки-2, де мешкає відповідач, встановлено, що будинок старий, потребує ремонту, опалення пічне, продукти харчування для раціонального годування дитини відсутні. Жодних об'єктивних дій, які б свідчили про бажання виконувати свої батьківські обов'язки, відповідач не вчиняє. Відповідач позов визнала в повному обсязі, не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини та просила справу розглянути без її участі. Представник третьої особи також надав письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутності та задовольнити позов, оскільки це відповідає інтересам неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по утриманню дітей. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати померлим свого батька, [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що в жовтні 2001 року він пішов з дому і до цього часу його місцезнаходження невідоме. В судовому засіданні заявник підтримав заяву. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з»явився, але до його початку надав заяву, в якій проти задоволення заяви не заперечує, просить суд розглянути заяву без його участі. Вислухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 234425, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області.(а.с.6). З матеріалів справи вбачається, що в жовтні 2001 року [PERSON] після сварки зі своєю дружиною, - [PERSON], пішов з дому та більше не повернувся. До теперішнього часу його місцезнаходження невідомо. Мати заявника зверталася до Балаклійського РВ УМВС України з приводу розшуку чоловіка, але результати розшуку результатів не дали. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 13 січня 2003 року [PERSON] було визнано безвісно відсутнім.(а.с.7). Суд констатує той факт, що оголошення [PERSON] померлим має для заявника юридичні наслідки, оскільки необхідне для оформлення спадщини. Приймаючи рішення по справі суд виходив з реальних обставин, встановлених під час розгляду справи щодо зникнення [PERSON] і відсутності його за місцем проживання. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява про оголошення [PERSON] померлим підлягає задоволенню, оскільки останній вже понад три роки відсутній за місцем проживання і про місце його перебування відомості відсутні. Відповідно до ч.3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

Outcome: approved