Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-04 00:00:00

У червні 2010 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеною заявою, в обґрунтування якої зазначив, щo 17.06.2003 року Гребінківським районним судом було постановлено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину дійсним та визнання права власності на майно було задоволено частково - за [PERSON] визнано право власності на квартиру № 64 в буд. 19/1 по [PERSON] в м. Києві та визнано дійсним договір міни, укладений 10.12.2002 року між [PERSON] та [PERSON]. Вказує, що згідно заповіту складеного [PERSON] 27.02.2004 року, він являється спадкоємцем квартири № 64 в буд. 19/1 по [PERSON] в м. Києві, котра на праві власності належала його дядькові [PERSON] (померлому 02.01.2010 р.). Успадкувати спірне майно він позбавлений можливості з наступних підстав: [PERSON] з моменту заселення квартири по бульв. Олексія Давидова до дня смерті постійно, безвиїзно проживав у м. Києві. У його власності ніколи не було житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 5 по вул. Леніна в с. Тарасівка Гребінківського району Полтавської області, і що він не отримував ні меблевий гарнітур, ні інші побутові товари, котрі зазначені у договорах міни. Вказує, що суд розглядаючи дану справу порушив норми цивільно-процесуального законодавства про підсудність, які діяли на момент винесення рішення, тому що відповідно до ст. 130 ЦПК позови про право на будівлю, належить предявляти за місцем знаходження цього майна або його основної частини. Оскільки зазначений вище житловий будинок у власності [PERSON] не перебував, тому не було підстав для відкриття провадження у районного суду. Зазначена обставина підтверджується рішенням суду від 17.06.2003 року, де вказується, що в ході судового розгляду справи сторони не надали суду доказів належності на праві власності [PERSON] житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 5 по вул. Леніна в с. Тарасівка Гребінківського району Полтавської області. Відсутність вказаного вище майна свідчить про те, що зазначений договір міни від 10.12.2002 року, укладений між сторонами, є фіктивним. При укладенні угоди сторони мають погодити всі належні умови щодо обміну майна, зокрема, щодо ціни, предмета договору, порядку передачі майна. Оскільки предметом договору є житловий будинок, якого взагалі не існує та він не належав на праві власності відповідачеві, що підтверджує про недійсність укладеного між [PERSON] та [PERSON] договору міни. Крім того, за договором міни [PERSON] не отримував меблевий гарнітур, а тому наслідки, передбачені ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, до вказаних відносин не застосовуються. Стосовно договору міни щодо передачі у власність квартири № 64 в будинку 19/1 по [PERSON] в м. Києві, то рішення суду необхідно переглянути за нововиявленими обставинами, оскільки даний договір укладено у простій письмовій формі, що суперечить законодавству, оскільки для зазначеного договору міни передбаченого нотаріальне посвідчення та державна реєстрація, так як предметом зазначеного договору являється нерухоме майно. Про недійсність укладення між сторонами договору міни свідчить те, що [PERSON] передавши начебто мякий куточок, 2 холодильника, 2 телевізори, 2 пилососи, 2 мікрохвильові печі, 2 мобільних телефони відповідачеві [PERSON], не прийняв фактично у користування квартиру № 64 в будинку № 19/1 по [PERSON] в м. Києві, а відповідач не отримував зазначене вище майно у свою власність. Дані обставини підтверджує довідкою з ЖЕКу. [PERSON] належала на праві власності спірна квартира на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.02.2001 року, у власності відповідача більше не було іншого майна, що свідчить про фіктивність укладених договорів міни майна на побутові товари та меблевий гарнітур. Відмітка в паспорті [PERSON] свідчить, що він проживав та був зареєстрований у квартирі № 64 по [PERSON] в м. Києві із 04.09.1979 року та до дня смерті, - 02.01.2010 року. На підставі вищевикладеного, заявник вважає, що рішення суду від 17.06.2003 року є незаконним та необґрунтованим, і просить суд переглянути його, у звязку з нововиявленими обставинами, скасувати та постановити нове рішення у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] - відмовити. В судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення представника заявника , дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені [PERSON] вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 17 червня 2003 року позов [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину дійсним та визнання права власності на майно було задоволено частково. Договір міни, укладений 10.12.2002 року між [PERSON] та [PERSON] щодо міни мякого куточку, двох холодильників Gorenje, двох телевізорів SAMSUNG, двох пилососів SAMSUNG, двох мікрохвильових печей SAMSUNG, двох мобільних телефонів NOKIA на житлову квартиру [ADDRESS], задоволено, угоду визнано дійсною; за [PERSON] визнано право власності на житлову квартиру [ADDRESS]; іншу частину позовних вимог - залишено без задоволення за недоведеністю. Однак зазначені договори міни, в подальшому виявилися фіктивними, так як фактичного обміну майна, яке являлося предметом вказаних вище договорів міни не проводилося. Гр. [PERSON] був зареєстрований за адресою [INFO] із 1979 року, та постійно до дня смерті, 02.01.2010 року, проживав там, що підтверджується довідкою № 283 від 21.06.2010 року житлової комунально-експлуатаційної організації № 420, яка підтверджує факт того, що передачі майна [PERSON] у власність [PERSON] в дійсності, не було. 02.01.2010 року у м. Київ гр. [PERSON] помер, - свідоцтво про смерть серії І-БК № 159321, видане 02.02.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 121 (а.с. 14). На час смерті мав у власності квартиру № 64, що знаходиться у м. Київ по бульвару О. Давидова, № 19/1. За час свого життя він склав заповіт, згідно якого належну йому на праві власності квартиру № 64, що знаходиться в м. Києві по бульвару О. Давидова в будинку № 19/1 та речі домашнього вжитку та обстановки, що знаходяться в цій квартирі заповів гр. [PERSON]. Як видно із довідки № 285 від 23.06.2010 року виконкому Тарасівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області гр. [PERSON] на території Тарасівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області не зареєстрований, не проживав і на даний час не проживає. Після відкриття спадщини заявник дізнався про існування зазначеного вище рішення суду, оскільки лише після смерті [PERSON] [PERSON] звернувся до БТІ для оформлення права власності на спірну квартиру, лише через сім років після укладення договору міни. Фіктивність угоди визнаної рішенням суду від 17.06.2003 року дійсною повністю доводиться наданими заявником матеріалами справи, зокрема, свідоцтвом про право власності на житло (а.с. 8), технічним паспортом на спірну квартиру, що знаходилася у власності гр. [PERSON] (а.с. 9), довідкою № 283 від 21.06.2010 року житлової комунально-експлуатаційної організації № 420 (а.с. 12), договорами про надання комунальних послуг (а.с. 49-56), а також і тією обєктивною обставиною, що, ні [PERSON], ні [PERSON] жодної фактичної дії направленої на виконання угоди (міни), укладеної між ними, ще у грудні 2002 року, не вчинили . У відповідності до ст. 234 ЦК фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення- ст.236 ЦК. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; У відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 365 ЦПК розглянувши заяву, суд своєю ухвалою або задовольняє заяву і скасовує рішення, ухвалу суду чи судовий наказ у зв'язку з нововиявленими обставинами або відмовляє у її задоволенні у разі необґрунтованості заяви. Після скасування рішення, ухвали суду або судового наказу справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що угода визнана рішенням суду від 17.06.2003 року являється фіктивною, а тому заява [PERSON] в частині скасування вказаного рішення суду підлягає задоволенню. На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст.234,236,

Outcome: approved