Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-23 00:00:00

В липні 2007 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] залізничного транспорту м. Дніпропетровська, в якій просили стягнути на їх користь матеріальну та моральну шкоду в сумі 1\~000\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог вони вказали на те, що вони з 2001 року працювали у відповідача на посаді маляра-штукатура з окладом 250 грн. Протягом трьох років їх заробітна плата виросла до 315 грн. В січні 2004 році їм почали платити по 212 грн., у звязку з чим вони були вимушені звернутися до профсоюзного комітету технікуму та Дорожньої профспілкової організації Придніпровської дороги, після чого їм виплатили недоплачену заробітну, але без врахування індексації та інфляції. За період роботи у відповідача вони не отримували спецодягу, засобів захисту від шкідливих речовин, молоко за шкідливість, мила для рук. Відповідачем не надавалася відпустка відповідно до п. 1 ст. 76 КЗпП України та ст. 7 Закону України від 14.10.1992 року № 2694-ХІІ „Про охорону праці„. У 2003 році у [PERSON] сталося токсичне отруєння, але адміністрація технікуму не прореагувала. В 2005 році знову сталося отруєння, через те, що в аудиторії № 509 не було витяжки, вона потрапила в лікарню в тяжкому стані та отримала токсичне отруєння крові та хронічну анемію, після чого лікар заборонив їй працювати маляром. В 2006 році їй присвоїли професійне захворювання по руці, в 2007 році дали групу інвалідності. Директор технікуму ніякої допомоги не надавав, вона лікувалася за власні кошти. Оскільки директор надає неправдиві відомості по її захворюванню, вона не може оформити друге захворювання по анемії та гіпертонії. У звязку з цим позивачі вимушені звернутися до суду. 21 травня 2009 року в судовому засіданні було притягнуто до участі у розгляді справи в якості співвідповідача [PERSON] виконавчої дирекції Фонда соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпропетровську. В ході розгляду справи позивачі неодноразово уточнювали позовні вимоги, остаточно просили стягнути на їх користь суму матеріальної шкоди в розмірі 24\~939 грн. 94 коп. та суму моральної шкоди в розмірі 1\~000\~000 грн. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої уточнені позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на підстави викладені в позовній заяві, а також вказала на те, що всі суми вона просить стягнути з [PERSON] залізничного транспорту м. Дніпропетровська, ніяких претензій до [PERSON] виконавчої дирекції Фонда соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпропетровську вона не має. Заявлена нею сума матеріальної шкоди в розмірі 24\~939 грн. 94 коп. складається з понесених нею та [PERSON] на організацію лікування та безпосередньо лікування, що підтверджується копіями квитанцій та квитків. Не відповідали вимогам законодавства про безпечні умови праці та відпочинку і приміщення де вони харчувались, відпочивали та перевдягались, так як був стійкий запах лакофарбових виробів та інших речовин, які використовувалися в роботі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав свої уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на підстави викладені в позовній заяві, а також вказав на те, що всі суми він просить стягнути з [PERSON] залізничного транспорту м. Дніпропетровська, ніяких претензій до [PERSON] виконавчої дирекції Фонда соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпропетровську він не має. Також вказав, що не відповідали вимогам законодавства про безпечні умови праці та відпочинку приміщення де вони харчувались, відпочивали та перевдягались, так як був стійкий запах лакофарбових виробів та інших речовин, які використовувалися в роботі. Представник відповідача [PERSON] залізничного транспорту м. Дніпропетровська в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що вимоги позивачів є необґрунтованими та безпідставними, оскільки заробітна плата їм нараховувалася та виплачувалася, приміщення де вони харчувалися відповідали вимогам законодавства про безпечні умови праці та відпочинку, також їм надавалися засоби захисту від шкідливих речовин. З наданих позивачами квитків не можливо встановити куди саме їздили позивачі та з якою необхідністю. Представник відповідача [PERSON] виконавчої дирекції Фонда соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпропетровську в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, оскільки позовні вимоги не обґрунтовані, позивачі зазначили, що до них ніяких вимог та претензій не має. Крім того, він зазначив, що [PERSON] з 14 грудня 2006 року Постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 6701 було призначені страхові виплати, які вона отримує до теперішнього часу. З заявами про курортно-санітарне лікування, оздоровлення та відшкодування моральної шкоди до них [PERSON] не зверталася. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що позивачі з 2001 року працювали малярами-штукатурами в [PERSON] залізничного транспорту м. Дніпропетровська, що підтверджується копіями трудових книжок (а.с. 8-9). [PERSON] професійного розслідування хронічного професійного захворювання від 29.08.2006 року професійне захворювання [PERSON] виникло через відсутність (невикористання) засобів індивідуального захисту, діагноз хронічна екзема правої кісті у фазі загострення, супутній діагноз хронічна залізодефіцитна анемія І-ІІ ступеня, гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, СН-О., хронічний гастрит, хронічний холецистит. Постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 6701 від 22.08.2007 року [PERSON] були призначені страхові виплати, які вона отримує до теперішнього часу, у звязку зі стійкою втратою працездатності на 30 %, відповідно до висновку МСЕК від 07.02.2007 року (а.с. 225-233, 235-236). Як вбачається з Постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 0404/6701/7 від 22.01.2010 року під час повторного переогляду за висновком МСЕК від 21 січня 2010 року [PERSON] встановлена стійка втрата професійної працездатності 60 % та 3 група інвалідності та було проведено донарахування щомісячних виплат за січень 2010 року. Що стосується посилань позивачів на те, що їм заробітна плата в повному розмірі не виплачена, то вони є безпідставними, оскільки згідно Подання Правової інспекції праці ради профспілки залізничників і транспортних будівельників України № 3 від 15.02.2005 року встановлена недоплата з 01.01.2004 року по 01.02.2005 рік [PERSON] в сумі 1506 грн. та [PERSON] в сумі 1395 грн. 79 коп. та зобовязано [PERSON] залізничного транспорту м. Дніпропетровська доплатити їм вказані суми з урахуванням доплат, бухгалтерії зробити перерахунок утримань з їх заробітної плати (а.с. 73). Відповідно до Довідки Дніпропетровського технікуму залізничного транспорту в березні 2005 році [PERSON] виплачено 1\~353 грн. 31 коп. та [PERSON] 1\~556 грн. 22 коп. (а.с. 79). В судовому засіданні встановлена вина [PERSON] залізничного транспорту м. Дніпропетровська в захворюванні [PERSON] на хронічну екзему правої кісті у фазі загострення, оскільки відповідно до [PERSON] розслідування хронічного професійного захворювання від 29.08.2006 року маляр [PERSON] працювала з фарбами, розчинниками, цементом, вміст шкідливих речовин в повітрі робочої зони по бензолу (ІІ кл.) перевищує ГДК в 1,9 рази, толуол (ІІІ кл.) в 1,3 рази, ксилол (ІІІ кл.) 1,2 рази, бензол і толуол при спільній присутності мають одно направлену дію, сума відносин фактичних концентрацій до ГДК перевищує одиницю і складає 3,2, толуол і ксилол також мають одно направлену дію, сума відносин фактичних концентрацій до ГДК перевищує одиницю, складає 3,1, згідно гігієнічної класифікації праці, затвердженої наказом МОЗ України № 382 від 31.12.1997 року, характер праці на робочому місці маляра відноситься до ІІІ класу 2 ступеня (3,2). Крім того в судовому засіданні свідок [PERSON] вказав на те, що дійсно в кімнаті, де харчувалися, відпочивали та перевдягалися позивачі знаходилися банки з фарбою та був стійкий запах фарби. Що стосується вимог позивачів стосовно стягнення матеріальної шкоди в сумі 24\~939 грн. 94 коп. з [PERSON] залізничного транспорту м. Дніпропетровська, то вони є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки з 1 квітня 2001 р. введено у дію Закон "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", відповідно до якого обов'язок виплати працівникам грошових сум в зв'язку з ушкодженням здоров'я на виробництві та професійним захворюванням перейшов до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. У відповідності до ч. 4 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" - Фонд соціального страхування від нещасних випадків фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, в тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК. Як встановлено в судовому засіданні позивачка не зверталася до Фонд соціального страхування від нещасних випадків з заявою про виплату коштів на придбання ліків, на купівлю продуктів харчування та на поїздки до лікарень та не надала доказів стосовно того, що вона мала в них потребу, відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" - Фонд соціального страхування від нещасних випадків розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Що стосується вимог позивачів, щодо стягнення з відповідача [PERSON] залізничного транспорту м. Дніпропетровська моральної шкоди, то вони також не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до пп. „е п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" до 2006 року за наявності факту заподіяння моральної шкоди потерпілому провадилася страхова виплата за моральну шкодуФондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Дію пп. „е п. 1 ч. 1 ст. 21 зупинено\~на 2006 рік\~згідно із Законом України від 20.12.2005 р. N 3235-IV, на 2007 рік - згідно із Законом України від 19.12.2006 р. N 489-V, згідно із Законом України від 23.02.2007 р. N 717-V пп. „е п. 1 ч. 1 ст. 21\~виключено. Крім тогопозивачі не зазначили в чому саме полягає спричинення їм моральної шкоди та з чого вони виходили зазначаючи суму 1\~000\~000 грн. Що стосується посилань позивача [PERSON] на те, що [PERSON] залізничного транспорту м. Дніпропетровська йому було спричинено матеріальну та моральну шкоду, то вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки [PERSON] не надав доказів стосовно ушкодження свого здоровя на підприємстві. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed