Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 01.04.2009 року між ним та відповідачкою було укладено договір довічного утримання, за яким відповідачка зобов'язалась надавати довічне матеріальне утримання, забезпечувати калорійним харчуванням, надавати побутові послуги, прати, прибирати квартиру тощо, а позивач передав їй у власність однокімнатну квартиру [ADDRESS] в Приморському районі М.Маріуполя. Однак відповідачка взяті на себе зобов'язання в повному обсязі не виконує, через що він вимушений звертатись до суду. Просив суд розірвати договір довічного утримання, укладений 01 квітня 2009 року між ним та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] по реєстру №747, повернути сторони у первісний стан та стягнути судові витрати. Під час попереднього розгляду представники позивача [PERSON] та [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд позов задовольнити, розірвати договір довічного утримання, укладений 01 квітня 2009 року між ним та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] по реєстру №747, повернути сторони у первісний стан та стягнути судові витрати. Відповідачка [PERSON] в попередньому розгляді позов визнала, згодна розірвати договір довічного утримання та не заперечувала проти ухвалення судом рішення про задоволення позову в попередньому судовому засіданні. Суд, враховуючи, що визнання відповідачкою позову не порушує нічиїх прав та інтересів, вважає можливим відповідно до ч.4 ст.174, ст.130 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову під час попереднього розгляду справи. Судом встановлено, що 01 квітня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за №747. (а.с.6) Відповідно до вимог ст..744 ЦК України за договором довічного утримання одна сторона (відчуждатель) передає іншій стороні (набувачу) у власність житловий будинок, квартиру чи їх частину, інше нерухоме чи рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечити відчуждателя утриманням або доглядом довічно. За умовами укладеного між сторонами договору [PERSON]С передав у власність [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS] в Приморському районі М.Маріуполя, а остання зобов'язалась надавати йому за це довічний догляд та матеріальне забезпечення. За ст..755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду за вимогою відчуждателя або третьої особи, на користь якої він укладений, у разі невиконання чи неналежного виконання набувачем своїх обов'язків незалежно від його вини, або за вимогою набувача. Таким чином, оскільки позивач [PERSON], який за договором є відчужувачем, заявив вимогу про розірвання договору довічного утримання через неналежне виконання [PERSON] своїх обов'язків за цим договором, суд дійшов до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню, договір довічного утримання слід розірвати та повернути їх у первісний стан. Згідно ч.1 ст.756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання у зв'язку із невиконанням чи неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Задовольняючи позов, суд згідно ст..88 ЦПК України стягує з відповідачки на користь позивача судові витрати - судовий збір в сумі 8,5 гривень та витрати на ІТЗ в сумі 37 гривень.

Outcome: approved