Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-06 00:00:00

Позивач мале виробниче підприємство «Фенікс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього на користь позивача 10308,87 грн. Свої позовні вимоги обґрунтував наступним. 01 червня 2009 року Ленінським районним судом м. Полтави було винесено рішення, яким задоволено позовні вимоги [PERSON] про стягнення з малого виробничого підприємства «Фенікс» матеріальної та моральної шкоди в сумі 10308,87 грн. за шкоду заподіяну [PERSON], який обіймаючи посаду заступника директора МВП «Фенікс» 23.01.2005 року о 19 год. 40 хв. на перехресті вулиць Шевченка та Артема в м. Полтаві, керуючи автомобілем [NUMBER], який належить МВП «Фенікс», вчинив наїзд на [PERSON], заподіявши йому тяжкі тілесні ушкодження. Суд заслухавши думку представника позивача [PERSON], який підтримав позов, просив його задовольнити, представників відповідача [PERSON], [PERSON], які просили відмовити в задоволенні позову, приходить до наступного висновку. Відповідно до положень п.7 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли шкоду завдано не при виконанні трудових обовязків. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 01 червня 2009 року позов [PERSON] до малого виробничого підприємства «Фенікс», третя особа по справі [PERSON], про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди задоволено частково. Стягнуто з відповідача малого виробничого підприємства «Фенікс», завдану матеріальну шкоду в сумі 6308,87 грн. та моральну шкоду в сумі 2000 грн., послуги на юридичну допомогу в сумі 2000 грн., а всього в сумі 10308, 87 грн (а.с.5-6). Вище згаданим рішенням встановлено, що відповідач [PERSON], перебуваючи за кермом автомобіля ЗАЗ-ДЕУ, державний номер [NUMBER], що належить МВП «Фенікс», працюючи на той час заступником директора зазначеного підприємства, вчинив наїзд на [PERSON], внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження. Згідно наказу №13-а від 15 травня 2003 року відповідальним за експлуатацію та технічний стан автомобіля ЗАЗ-ДЕУ, державний номер [NUMBER] призначено заступника директора МВП «Фенікс» [PERSON] (а.с. 12). Як вбачається з витягу з колективного договору малого виробничого підприємства «Фенікс» (а.с.13), субота та неділя визначені на підприємстві, як вихідні дні. Таким чином, встановлено, що шкода стягнута на користь [PERSON] є шкодою, яка спричинена з вини [PERSON] в неробочий час. Судом оцінюється критично посилання представника відповідача [PERSON], як на підставу для відмови в задоволенні позову, наявність постанови про закриття кримінальної справи за фактом дорожньо-транспортної пригоди у звязку з недоведеністю вини [PERSON], оскільки вище зазначеним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави, як підстава для відшкодування заподіяної шкоди встановлена вина працівника малого виробничого підприємства «Фенікс» [PERSON] Таким чином позов малого виробничого підприємства «Фенікс» про стягнення з [PERSON] 10308 грн. 87 коп. підлягає задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме 104 грн. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи. Вирішуючи питання про стягнення з [PERSON] витрат за юридичну допомогу на користь позивача, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. При цьому суд виходить із положень п.2 ст.88 ЦПК України, оскільки представник позивача [PERSON] діяв на підставі довіреності та не є особою, яка надає юридичну допомогу.

Outcome: approved