Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-03 00:00:00

Згідно поданої позовної заяви [PERSON] з 31.08.1999 року працює у відповідача на посаді начальника хлібоприймальної дільниці. З жовтня 2006 року по лютий 2009 року заробітна плата йому не виплачувалася, а на його звернення з цього приводу керівництво відповідало, що виплатить заборгованість пізніше. Враховуючи невиплату зарплати 04.01.2008 року ним була написана заява про звільнення його з посади за власним бажанням, проте ця заява підписана не була в звязку з відсутністю йому заміни на його робочому місці. У 2009 році на підприємство прийшло нове керівництво, яке, однак, відмовилося виплатити заборгованість по зарплаті минулих років. Це мотивувалось відсутністю бухгалтерських документів за відповідні роки. Дії відповідача вважає неправомірними, наводить докази того, що добросовісно виконував трудові обовязки у відповідний період. Просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, яка виникла станом на 01.07.2007 року в розмірі 6347,77 грн. та заборгованість по заробітній пласті з 01.07.2007 року по 01.02.2009 року в сумі 20057,06 грн., компенсацію втрати частини доходів в звязку з порушенням термінів їх виплати в розмірі 8722,37 грн. та моральну шкоду в розмірі 3000 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, звернувся до суду із заявою про слухання справи у його відсутності, позов підтримав з підстав, наведених в позовній заяві, надав ряд документів на підтвердження своїх вимог. Просив провести заочний розгляд справи. Відповідачу судом направлялися копія позовної заяви, доданих до неї документів, розяснювалося право подати заперечення проти позову або свої докази. Незважаючи на це, його представник не зявився до суду на судовий розгляд. В попередньому судовому засіданні представник позивача позов визнавав в межах суми заборгованості, вказаній у довідці 6347,77 грн. Відповідно до абз.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» заочний розгляд судом цивільної справи відповідно до статті 224 ЦПК України допускається лише у тому разі, коли відповідач або всі відповідачі у справі, якщо їх було кілька, повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду, не з'явилися в судове засідання при відсутності в ньому їх представників і від них не надійшло повідомлення про причини неявки чи зазначені ними причини визнані неповажними або такі особи залишили залу судового засідання до його закінчення і проти такого розгляду справи не заперечує позивач та ним не було змінено предмета або підстави позову чи розміру позовних вимог. Аналізуючи положення ст.224 ЦПК України у взаємозвязку з положеннями ч.9 ст.130 ЦПК, ч.4 ст.169 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що неявка відповідача саме на стадію судового розгляду є підставою для постановлення заочного судового рішення, а тому постановив ухвалу про проведення такого розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази на умовах змагальності в межах заявлених позовних вимог суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, виходячи із наступного. Відповідно до ст.43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю і право на своєчасне одержання винагороди за неї. Частиною 3 ст.15 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року №108/95ВР визначено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобовязань щодо оплати праці. Статтею 24 цього ж закону визначено строки виплати заробітної плати, яка виплачується не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, і що своєчасність та обсяги її виплати не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів і їх черговості. Аналогічні положення містить ст.115 КЗпП України. Стаття 110 КЗпП України, крім того, зобовязує власника підприємства регулярно повідомляти працівника про розміри його заробітної плати. Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 26.12.2008 року №491-IV, «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078 передбачено порядок та підстави проведення індексації доходів громадян, у тому числі і заробітної плати з метою часткового або повного відшкодування їм подорожчання споживчих товарів та послуг. Згідно ст.34 Закону України «Про оплату праці» в разі затримки заробітної плати всі роботодавці зобовязані нарахувати та виплатити працівникам компенсацію втрати частини заробітної плати. Згідно ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Сума компенсації розраховується відповідно до п.4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку із порушенням строків їх виплати», затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 року №159 як добуток суми нарахованої але невиплаченої працівнику заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) та приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації ділений на 100. При цьому заробітна плата компенсується з урахуванням індексації, однак коли помилково не нарахована індексація за минулі місяці нараховується в місяці виявлення помилки, компенсація суми індексації не здійснюється (див. «Податки та бухгалтерський облік», 2009, №86, с.45). З поданої позивачем трудової книжки вбачається, що він дійсно працював у відповідача в зазначений у позові період та продовжує працювати в даний час (а.с.6-7). Факти, викладені в позовній заяві щодо написання ним заяви про звільнення, виконання роботи у спірний період підтверджені його заявою, яка зареєстрована у відповідача за вх.№304 від 09.01.2008 року (а.с.8), актами Житомирської обласної хлібної інспекції від 25.01.2008, 25.02.2008, 25.03.2008, 18.04.2008, 19.05.2008, 24.06.2008 років, приписами державного хлібного інспектора, показниками перевірки кількісно-якісного зберігання зерна від 24.06.2008 року, актами державного виконавця (а.с.14-20, 23-25, 35-40). З довідки про заборгованість по заробітній платі перед позивачем слідує, що станом на 01.07.2007 року заборгованість перед ним складає 6347,77 грн. (а.с.22). З штатного розпису керівників, фахівців та технічних службовців ДП ДАК «Хліб України» «Черняхівський комбінат хлібопродуктів» вбачається, що посадовий оклад позивача на займаній ним посаді складав 850 грн. Подані позивачем розрахунків заборгованості по заробітній платі містять в собі суму нарахованої зарплати, індексації зарплати, суми утриманих податку з доходів фізичних осіб, внесків до соціальних фондів (а.с.1-5, 9-13). При цьому розрахунки, проведені позивачем, співпадають із сумою заборгованості по заробітній платі станом на 01.07.2007 року, яка вказана у довідці відповідача, ґрунтуються на вимогах Законів України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 року №889-ІV, «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997 року №283/97ВР, «Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування» від 11.02.2001 року №2213-ІІІ, «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 №400/97ВР, «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 22.02.2001 року №2272-ІІІ, «Інструкції зі статистики заробітної плати», затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 №5 (Примітка: всі нормативні акти, на які суд посилається у рішенні, застосовуються в їх редакціях на час існування правовідносин). Враховуючи викладене суд стягує з відповідача заборгованість по заробітній платі, яка виникла станом на 01.07.2007 року в розмірі 6347,77 грн. та заборгованість по заробітній платі з 01.07.2007 року по 01.02.2009 року в сумі 20057,06 грн., компенсацію втрати частини доходів в звязку з порушенням термінів їх виплати в розмірі 8722,37 грн. Суд погоджується, що протиправними діями відповідача позивачу завдано і моральної шкоди, оскільки невиплата заробітної плати очевидно погіршила його матеріальне становище, змусила змінювати звичний спосіб життя, шукати засобів для існування, та стягує цю шкоду з відповідача в розмірі 1000 грн., оскільки така сума відповідає глибині фізичних та душевних страждань позивача, завданих протиправною поведінкою відповідача, принципам розумності та справедливості. В звязку із задоволенням позову суд стягує з відповідача судові витрати в розмірі 359 грн. 77 коп. (1%х 35127,20+8,50) та витрати з інформаційно-технічного розгляду справи в розмірі 120 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial