Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

02 листопада 2009 року до Ніжинського міськрайонного суду з Бахмацького районного суду Чернігівської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] Василівни до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя і визнання права власності на 1/2 частку придбаного з відповідачем за час шлюбу житлового будинку №42 по вул.Озерна в м.Ніжині за підсудністю. Провадження у справі відкрито ухвалою судді Бахмацького районного суду [PERSON] від 12.10.2009 року (а.с.1) і ухвалою від 27.10.2009 року передано за підсудністю Ніжинському міськрайонному суду.(а.с.15). Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного судді Марченка М.М. від 06.11.2009 року справа прийнята до його провадження і призначена до розгляду на 18.11.2009 року, але ухвалою цього ж дня задоволений заявлений ним самовідвід із-за знаходження його на протязі більше десяти років у дружніх стосунках з третьою особою [PERSON] О.Г.(а.с.бІ). Ухвалою від 20 листопада 2009 року справа прийнята до розгляду суддею [PERSON] і призначена до попереднього судового засідання на 14 грудня 2009 року.(а.с.67). . Ухвалою суду від 14 грудня 2009 року за клопотанням позивачки і за згодою відповідача для оцінки житлового будинку по справі була призначена судова будівельно- технічна експертиза, на час проведення якої провадження у справі було зупинено. 30 квітня 2010 року з Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз до суду надійшов висновок експертизи №66-ц від 27 квітня 2010 року, тому відповідно до ст.204 ІДПК України провадження у справі відновлено і призначено попереднє судове засідання . В попередньому судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали позов і пояснили, що власником вказаного будинку на даний час [PERSON] не є, так як будинок був проданий за борги іншим особам і зареєстрований на праві власності за [PERSON], але просили розглянути справу по суті в попередньому судовому засіданні і визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку будинку. Представник відповідача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні визнав позов, пояснивши, що він обізнаний, що спірний будинок на даний час не належить на праві власності його довірітелю, але це не перешкоджає йому визнавати позовні вимоги, хоча з матеріалами справи він не знайомився, так як вважає це за непотрібне, тому що його завдання зводиться до того, щоб тільки визнати позовні вимоги. Просив не призначати справу до судового розгляду, а винести рішення в попередньому судовому засіданні про задоволення позову [PERSON] Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні вважав за необхідне відмовити у прийнятті визнання представником відповідача позову, за яким на даний час не зареєстровано будинок на праві власності, а власником його є інші особи, інтереси яких можуть зачіпатися, а також можуть зачіпатися інтереси його довірітеля, у якого [PERSON] під час шлюбу з позивачкою 01 жовтня 2008 року за договором позики отримав 120 000 доларів США на строк до 04 грудня 2008 року, або зобов'язався передати у власність спірний будинок. Оскільки визнання представником відповідача позову суперечить закону і порушує*інтереси інших осіб, то суд відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України ухвалою від 01 липня 2010 року відмовив у прийнятті представником відповідача позову і призначив справу до судового розгляду.(а.с.74). В судовому засіданні 30 липня 2010 року позивачка підтримала позов, а представник відповідача визнав позов за вищевикладених обставин, але суд, дослідивши усі докази по справі, дійшов висновку, що позов незаконний, необгрунтований, не доведений в судовому засіданні і не підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 січня 2007 року і проживають у м.Бахмачі.. (а.с.5). 06 листопада 2007 року був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] купив за 200 000 грн. у дружини свого сина [PERSON], від імені якої за довіреністю діяв його син [PERSON], житловий будинок №42 по вуо.Озерна в м.Ніжині, якій належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Ніжинської міської ради 31 жовтня 2007 року, (а.с.6-8). Рішенням Бахмацького районного суду від 10 серпня 2009 року з [PERSON] [PERSON] під час перебування у шлюбі з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] за договором позики 943 776 грн. 00 коп. (а.с.50-51), так як 01 жовтня 2008 року [PERSON] отримав за договором позики у [PERSON] 120 000 доларів США З метою забезпечення позову [PERSON] про стягнення позики було накладено арешт на спірний будинок, який ніким не оскаржувався, ще 13 січня 2009 року Ніжинським міськрайонним судом (а.с.37). Оскільки сторони заявили в судовому засіданні, що будинок не зареєстрований на праві власности за [PERSON], то в судовому засіданні бцуло встановлено, що згідно довідки Ніжинського МЕТІ від 11.06.2010 року, спірний будинок зареєстрований на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних толргів, виданого приватним нотаріусом 18.03.2010 року, за іншою особою, яка на час розгляду справи по суті не визнана недобросовісним набувачем і ніяких вимог до неї або до третьої особи сторонами не заявлялось. Відповідно до ст. 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. 1 жовтня 2008 року [PERSON] уклав договір позики з [PERSON], згідно якого отримав від нього 120 тисяч доларів США. Позивачка не зверталася до суду про визнання договору позики , який уклав її чоловік [PERSON] з [PERSON] , недійсним, з чого слідує , що такий договір позики був корисний як для позичальника, так і для його сімї, а отже і використані позичені кошти були в інтересах сімї. Відповідно до ч.4 ст. 65 Сімейного кодексу договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім*ї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Одержані за договором позики кошти [PERSON] у визначений термін не повернув, а тому [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики. За рішенням суду з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 962 022 гривні 01 коп. [PERSON] за рішенням суду, яке на даний час вступило в законну силу, спрямував стягнення боргу на будинок №42 по вул. Озерна в м.Ніжині, вартість якого на час стягнення становила 556 568 грн. В результаті проведення прилюдних торгів [PERSON] отримав кошти в сумі 469 602, 73 коп. решта коштів в сумі 492 449 грн.28 коп. залишились не стягнутими. Відповідно до ч.2 ст. 73 Сімейного кодексу України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сімї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. На даний час таке стягнення вже проведено, зазначений будинок на законних підставах був реалізований на прилюдних торгах і право власності на будинок перейшло до нового добросовісного набувача, а тому суд вважає, що немає підстав для визнання права власності на 1/2 частку будинку за позивачкою, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. При цьому, суд виходить також з вимог статті 11 ЦПК України, яка передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів.

Outcome: dismissed