overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-28 00:00:00

Представник АК Харківобленерго [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електроенергію в сумі 222.53 грн., судових витрат в сумі 81 грн, вказавши, що [PERSON] являється споживачем електроенергії, абонентом АК Харківобленерго. Згідно п.10.2 Правил користування електричною енергією для населення споживачі зобовязані своєчасно сплачувати обсяги використаної електроенергії, відповідно до умов договору. Станом на 18.05.2010 року у відповідачки існує заборгованість перед АК «Харківобленерго» за спожиту електроенергію в сумі 222 грн. 53 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, відповідачка про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчать розписки про одержання судових повісток. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно договору 61360 про користування електричною енергією укладеного 06.11.2006 року між [PERSON] та АК Харківобленерго, Споживач [PERSON] зобовязана була по факту отримання платіжного документа, виписаного Енергопостачальником, здійснити оплату у термін, обумовлений в платіжному документі. Як вбачається з довідки абоненту від 18.05.2010 року заборгованість [PERSON] становить 222 грн 53 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Розмір понесених позивачем судових витрат, а саме: сплата судового збору в сумі 51 грн., витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн, підтверджується наявними у справі документами-квитанціями (а.с.1,2). Таким чином, понесені позивачем судові витрати в розмірі 81.00 грн. повинні бути стягнуті з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та третьої особи [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди за\-подіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 3459,23 гривень. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач в судовому засіданні пояснив, що 26 серпня 2005 року, близько 13 год., в с. Осички Савранського району Одеської області, [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], не вибрав безпечної дистанції, здійснив зіткнення з його автомобілем [NUMBER], вна\-слідок чого автомобіль отримав пошкодження. Відповідно до висновку авто технічної експертизи № 043/05 від 16 вересня 2005 року вартість пошкодження становить 3291,52 гривень. В судовому засіданні позивач змінив позовні вимоги, просить, з урахуванням ін\-фляції в сумі 3459,23 гривень, стягнути з [PERSON] на його в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої його автомобілю в результаті ДТП 6750,75 гривень та судові витрати по справі. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного за\-собу серії РКС № 036905, власником автомобіля [NUMBER] явля\-ється [PERSON], а відповідно до доручення № 2401 від 16 липня 2007 року, [PERSON] має права керувати вказаним автомобілем і представ\-ляти інтереси власника автомобіля в різних органах, в тому числі і в суді. Згідно ч. З ст. 386 ЦК України власник, права якого порушенні, має право на від\-шкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Таким чином, позивачу внаслідок зазначеної ДТП ніякі права та законні інтереси порушенні не були, тому позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-28 00:00:00

У березні 2010 р. у Новомиргородський районний суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивач вказала, що із 23.08.2003 р. перебуває у шлюбі з відповідачем, внаслідок якого мають неповнолітню дитину, 01.08.2006 р. н. Посилаючись на ст. ст. 104-105, 110 Сімейного кодексу України, просить суд розірвати шлюб та покласти видатки за реєстрацію розлучення на відповідача, оскільки він застосовує протягом трьох років проявляє подружню невірність. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позов, посилаючись на обставини, викладені в заяві, примиритися не бажає. Оповіщений у встановленому порядку про час і місце розгляду справи відповідач [PERSON] тричі у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень проти позову не надіслав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов з таких підстав. В судовому засіданні безспірно зясовано, що сторони перестали підтримувати шлюбні стосунки із березня 2009 р. Згідно свідоцтву про укладення шлюбу 23.08.2003 р. між ними було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, внаслідок якого 01.08.2006 р. народилася дитина. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд безспірно встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає викладені мотиви розлучення дійсними, що відповідають фактичним взаєминам подружжя. Шлюб потрібно розірвати, оскільки судом встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, захисту інтересів неповнолітніх дітей або одного з подружжя, які б не суперечили моральним засадам суспільства, немає. На підставі ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито, ст. ст. 79, 88, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України суд міркує за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь заявника судові витрати по сплаті судового збору у сумі 8,50 грн., а також на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн. Окрім цього, потрібно стягнути витрати в справі, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу, тільки з відповідача, оскільки на утриманні позивача залишається неповнолітня дитина. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 105 ч. 1, 110-1, 112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-28 00:00:00

в травні 2010 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем вона має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, він ігнорує ї як дружину та проживає в іншій сімї. Відповідач працює, але коштів на утримання сина не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти, на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач вимоги викладені в позовній заяві підтримала, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позовові вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази прийшов до наступного висновку : судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON]. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ № 093084, виданого 16.12.2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Машівського районного управління юстиції, відповідно до якого [PERSON] народився 28 листопада 2002 року в смт. Машівка Машівського району Полтавської області. Батьками записано: батько- Мацюцький [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.3). Згідно довідки Машівського житлово-комунального підприємства № 44 від 19.03.2010 р. [PERSON], [INFO] проживає в [INFO] і має такий склад сімї: син [PERSON], [INFO], чоловік [PERSON], [INFO]. (а.с. 4). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Таким чином, аналізуючи надані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволеннюзі стягненням з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в розмірі 51 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-28 00:00:00

в травні 2010 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 04 жовтня 1997 року між нею та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Машівського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 27. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який в даний час проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося, останнім часом вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейних відносин. Вважає, що подальше збереження сімї неможливе. Позивач просить шлюб розірвати та визначити місце проживання неповнолітньої дитини з нею. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, на примирення не погоджується. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позовові вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи встановив наступне: 04 жовтня 1997 року між [PERSON] та Стеценко (прізвище після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON] зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Машівського районного управління юстиції Полтавської області в Книзі реєстрації актів про одурження зроблено відповідний актовий запис № 27. (а.с. 4). Згідно копії свідоцтва про народження серії І-КЕ № 093084, виданого 16.12.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Машівського районного управління юстиції [PERSON] народився 28.11.2002 року в смт. Машівка Машівського району Полтавської області, батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON] ( а.с. 8). Згідно довідки Машівського житлово-комунального підприємства № 44 від 19.03.2010 р. [PERSON], [INFO] проживає в [INFO] і має такий склад сімї: син [PERSON], [INFO], чоловік [PERSON], [INFO]. (а.с. 4). Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч.1, 2 ст. 160 цього Кодексу місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а дитини, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини. Таким чином, судом встановлено, що позов про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і після розірвання цього шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-28 00:00:00

У квітні 2010 р. у Новомиргородський районний суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивач вказала, що із 08.09.2001 р. перебуває у шлюбі з відповідачем, внаслідок якого мають неповнолітню дитину, 30.07.2002 р. н. Посилаючись на ст. ст. 104-105, 110 Сімейного кодексу України, просить суд розірвати шлюб та покласти видатки за реєстрацію розлучення на відповідача, оскільки він зловживає спиртними напоями, не надає сімї матеріального утримання. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позов, посилаючись на обставини, викладені в заяві, примиритися не бажає. Оповіщений у встановленому порядку про час і місце розгляду справи відповідач [PERSON] двічі у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень проти позову не надіслав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Тому 29.06.2010 р. суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи (ч. 4 ст. 169, ст. ст. 224-225 ЦПК України). Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов з таких підстав. В судовому засіданні безспірно зясовано, що сторони перестали підтримувати шлюбні стосунки із жовтня 2009 р. Згідно свідоцтву про укладення шлюбу 08.09.2001 р. між ними було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, внаслідок якого 30.07.2002 р. народилася дитина. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд безспірно встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає викладені мотиви розлучення дійсними, що відповідають фактичним взаєминам подружжя. Шлюб потрібно розірвати, оскільки судом встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, захисту інтересів неповнолітніх дітей або одного з подружжя, які б не суперечили моральним засадам суспільства, немає. На підставі ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито, ст. ст. 79, 88, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України суд міркує за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь заявника судові витрати по сплаті судового збору у сумі 8,50 грн., а також на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн. Окрім цього, потрібно стягнути витрати в справі, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу, тільки з відповідача, оскільки на утриманні позивача залишається неповнолітня дитина. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 105 ч. 1, 110-1, 112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). В судовому засіданні позивач позов підтримала, пославшись на. викладені в ньому обставини. Пояснила суду, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, тому просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що згоден та має можливість надавати допомогу на утримання дитини в зазначеному розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, сю позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що сторони з 18 січня І992 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають разом, але відповідач позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Дитина перебуває на утриманні позивача. При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів судом враховано обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме стан здоровя дитини та платника аліментів, матеріальний сто сторін по справі, відсутність на утриманні відповідача інших осіб. Відповідно до ст. 180 СКІ України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини. Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь держави державне мито у розмірі 51 гри., від сплати якого звільнений позивач, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу у розмірі 120 грн. на користь ТУ ДСА України в Полтавській області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-28 00:00:00

05.05.2010 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, яким просить стягнути з відповідача заборгованість по квартплаті, мотивуючи свої вимоги тим. що відповідач користується житловим приміщенням і наданими послугами за адресою м.Волноваха, вул, Менделеева, 21/19 Донецької області. Позивач фактично налає послуги по санітарному обслуговуванню будинку та санітарному обслуговуванню прибудинкової території. Відповідач від послуг не відмовлявся та систематично сплачував послуги, тобто був повністю згоден з тарифами на надання послуг. Відповідач зобовязаний своєчасно вносити квартплату, але відповідач порушив правила, у разі чого станом на 01.04.10г. утворилась заборгованість у сумі 1822.17грн. Згідно п.17 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів №572 від 08.10.1992року власники та наймачі квартир забов*язані своєчасно оплачувати падалі житлово-комунальні послуги. У судовому засіданні представник позивача на позові наполягає, просив стягнути з відповідача, заборгованість у сумі 2302грн. Відповідали у судове засідання не з'явились, причин своєї неявки суду не повідомили, до суду повернулись поштові повідомлення про своєчасне вручення відповідачу судової повістки, у зв*язку з чим справа відповідно до от. ст. 169.225 ЦПК України за згодою позивача слухалася за його відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі но наступних підставах. Згідно вимоги ст.ст.68 ЖК України, правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники та наймачі квартир зобов*язані своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Згідно облікового розрахунку N»708 на ім'я [PERSON], заборгованість станом на 01.04.2010 року складає 1822.17грн. Па підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 120 грн. та ЗО грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. Відповідач до суду не заявились, пояснень і заперечень по позові не дав. Оскільки відповідно до ст.ст.224-225 ЦПК України справа розглядалася за відсутності відповідача, йому повідомляється, що він мас право протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення подати до суду заяву про його перегляд (якщо вони не заявилися до суду з поважних причин та якщо вони обґрунтовують свої заперечення по позові). На підставі ст.ст.526.543 ЦК України, ст.ст.64-68 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-28 00:00:00

07.04.2010 року позивач звернувся до суду з позовом де зазначив, що основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. Згідно Рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.10.09 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м.Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Відповідачі проживають в [INFO], куди позивачем у період часу з січня 2009 року по лютий 2010року надавались послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, на загальну суму 3691,41грн. Однак відповідачами надані послуги були сплачені частково, в розмірі 1220 грн., у звязку з чим станом на 15.03.2010року за ними утворилась заборгованість в розмірі 2471,41грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно, в судовому порядку, а також понесені витрати по оплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 30 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, оскільки на час розгляду справи заборгованість відповідачами не сплачена. Відповідачі в судове засідання не зявилисьза невідомих суду причин, про день та час слухання справи булиповідомлені судом своєчасно, заперечень щодо позову ненадали. Суд, за згодою представника позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 169 ч.4 ЦПК України за відсутністю відповідачів. Вислухавши пояснення представника позивача, а також вивчив матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. У відповідності зі ст.ст.66-68 ЖК України наймач зобов'язаний у встановленому розмірі і вчасно робити оплату за займане житло та комунальні послуг, до яких входить послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. У відповідності зі ст. 64 ЖК України наймач і всі повнолітні члени родини несуть солідарну відповідальність по своїх обов'язках, зв'язаним з найманням житла. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі проживають у [INFO] та користуються послугами Концерну «МТМ», однак через несвоєчасну сплату послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за відповідачами перед позивачем утворилась заборгованість, яка, за період часу з січня 2009 року по лютий 2010 року, склала 2471,41 грн., що підтверджується письмовими доказами по справі, а тому підлягає стягненню з відповідачів солідарно, в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає також стягненню судові витрати, у наступному порядку: в дохід держави державне мито в розмірі 51грн.; на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30грн.

Outcome: approved