Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, з 05.09.1986 року по 04.10.1986 року (30 днів) приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, розрахунок і виплата йому пенсії здійснюється [PERSON] ПФУ в Чигиринському районі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 05 вересня 1986 року він працював у місті Чорнобиль. В період з 05 вересня 1986 року по 04 жовтня 1986 року (30 календарних днів) був відряджений до міста Чорнобиля відкритим акціонерним товариством «Чигиринське автотранспортне підприємство 17139» з метою ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. При зверненні до відповідача із заявою про призначення йому пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому було відмовлено, у звязку із посиланням на відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії. Позивач отримав статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС II ( другої) категорії, відповідно якого йому нарахована пенсія у віці 50 роки. Для нарахування трудової пенсії органами ПФУ було враховано його середній заробіток за 5 років, трудовий стаж та інші виплати, згідно вимог пенсійного законодавства. В даний час позивач щомісячно отримує пенсію, яка в загальному розмірі складає 823,39 грн. Доплата за понаднормовий стаж 7 років - 7%, розмір збільшення 85,95 грн. (573*7%); 05.02.2010 року позивач звернувся до відповідача [PERSON] Пенсійного фонду з заявою про перерахунок пенсії, при цьому надав необхідні документи, однак йому була надана відповідь, в якій управління Пенсійного фонду України в перерахування пенсії відмовило , а тому позивач просить суд визнати неправомірною відмову [PERSON] ПФУ в Чигиринському районі в проведенні перерахунку пенсії згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з середньомісячної заробітної плати за 30 календарних днів роботи та території радіоактивного забруднення. Зобов'язати відповідача зробити перерахунок [PERSON] пенсії згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з середньомісячного заробітку за ЗО календарних днів роботита території радіоактивного забруднення із збільшенням розміру на 7% згідно перевищення трудового стажу і нарахування додаткової пенсії, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком починаючи з 08 квітня 2009 року. У судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з»явився, надавши при цьому листа від 17.05.2010 року № 2100/07 про розгляд справи за відсутністю його представника та про повне заперечення позовних вимог. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити зі слідуючих підстав. Відповідно до ч.І ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно ч. 2 ст. З Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов»язком держави. Судом встановлено, що з 05.09.1986 року по 04.10.1986 року (30 днів), позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.. Позивач отримав статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 ( другої ) категорії та з 08.04.2009 року йому нарахована пенсія у віці 50 років. Для нарахування позивачу пенсії [PERSON] ПФУ в Чигиринському районі було враховано середню заробітну плату за 60 календарних місяців страхового стажу до 1 липня 2000 та весь період страхового стажу з липня 1 липня 2000 року, трудовий стаж та інші виплати, згідно вимог пенсійного законодавства. Так, з 08.04.2009 (з дня отримання права на пенсію) розмір пенсії позивача [PERSON] становить 775,93 грн., з них, основний розмір пенсії - 655.65 грн., доплата за понаднормативний стаж (7 років) - 38.08 грн., додаткова пенсія потерпілому внаслідок ЧАЕС - 74.70 грн., доплата непрацюючому - 7.50 грн. З 01.01.2010 розмір моєї пенсії [PERSON] становить 823,39 грн. : 655.65 грн. - основний розмір пенсії, обчислений згідно статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (0.9567грн. х 0,43538 (коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35) х 1573,99 грн.( середня заробітна плата по галузях економіки в Україні за 2008 рік); 40,11 грн. - доплата за понаднормовий стаж за 7 років (573 х 7%); 85,95 грн. - додаткова пенсія потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії. 28,40 грн. підвищення непрацюючому згідно постанови КМУ від 11.03.2009; 13,28-доплата згідно постанови КМУ від 13.12.2009№ 1375. У червні, липні, вересні 2009 року та на початку 2010 року позивач звертався до [PERSON] ПФУ в Чигиринському районі з заявами про перерахунок пенсії, при цьому надав довідку про заробітну плату для обчислення пенсії, в якій вказано, що в період з 05.09.1986 року по 14.10.1986 року (30 календарних днів в двох місяцях) приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС , де 05.02.2010 року № 530/02 була надана відповідь, в якій управління Пенсійного фонду України в Чигиринському районі в перерахуванні пенсії відмовило , де у вересні 2009 року позивач [PERSON] також звертався до прокуратури Чигиринського району щодо відмови управління ПФУ в Чигиринському районі здійснити перерахунок пенсії та отримав відповідь про відсутність підстав для перерахунку пенсії. Суд вважає вищезазначену відмову відповідача у здійсненні перерахунку пенсії необгрунтованою та безпідставною, оскільки згідно ч.2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», право на пенсію в повному обсязі мають громадяни, віднесені до категорій 1,2,3,4, за умови стажу робот не менш як чоловіки - 20 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку. Відповідно до ч.2 ст. 57 зазначеного Закону, обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". У разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення. Якщо особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала на територіях радіоактивного забруднення: менше 12 місяців, - середньомісячний заробіток визначається шляхом поділу загальної суми заробітку за календарні місяці роботи на кількість цих місяців; не менше ЗО календарних днів у двох місяцях, - середньомісячний заробіток визначається за будь-які фактично відпрацьовані ЗО календарних днів роботи. Оскільки трудовий стаж придбаний до 2000 року, відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії повинен визначатись відповідно до раніше діючого законодавства. Згідно статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених ЗУ «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням заробітку за період праці на території радіоактивного забруднення за ЗО календарних днів роботи із збільшенням її розміру на 7% згідно перевищення трудового стажу і нарахування додаткової пенсії як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії в розмірі 30% мінімальної заробітної плати. Факт участі позивача в ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС в період з 05 вересня 1986 року по 04 жовтня 1986 року підтверджується посвідченням про відрядження від 09.01.2009 року № 2 видане відкритим акціонерним товариством «Чигиринське автотранспортне підприємство 17139» та довідкою про зарплату про обчислення пенсії позивачу від 16.07.2009 року № 56 виданою ВАТ «Чигиринське автотранспортне підприємство № 17139». Так, у період роботи на підприємстві позивач був відряджений відкритим акціонерним товариством «Чигиринське автотранспортне підприємство 17139» до міста Чорнобиль для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, строком на 30 календарних днів з 05 вересня 1986 року по 04 жовтня 1986 року. Участь [PERSON] у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС підтверджується посвідченням серії А №002144 від 09 грудня 1992 року. Крім того, судом встановлено, що відповідачем нарахована позивачу пенсія, як особі, віднесеної до 2 категорії за шкоду, заподіяну здоров»ю у розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, однак текст статті 51 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону № 107-УІ визнано неконституційною згідно з рішенням Конституційного Суду України № 10- рп/2008 від 22.05.2008 року. Так, згідно статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсія, як особі віднесеної до категорії 2, повинна складатись з державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Згідно статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до категорії 2 щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком. Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній рівень, і сформував правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додатковихгарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін в діючі по ст. 22 Конституції України не допускається (рішення КС України від 06.07.1999г. 8-рп/99, від 20.03.2002г., Від 17.03.2004г. № 7 рп/2004г., Від 01.12.2004г. № 20-рп/2004, від 09.07.2007г. №6- рп/2007г., № 10-рп від 22.05.2008г.) Отже, відмова [PERSON] ПФУ в Чигиринському районі здійснити перерахунок пенсії відповідно до норм чинного спеціального Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є неправомірною, де відповідачу слід зробити починаючи з 08 квітня 2009 року перерахунок позивачу пенсії згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з середньомісячного заробітку за 30 календарних днів роботи на території радіоактивного забруднення із збільшенням розміру на 7% згідно перевищення трудового стажу і нарахування додаткової пенсії, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком . Крім того, з урахуванням того, що відповідач відповідно до п.34 ч.І ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» звільнений від сплати судового збору, то суд вважає необхідним сплачені позивачем витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120грн. стягнути з Державного бюджету України на користь позивача, де останній, згідно з п. 18 ст. 4 Декрету КМУ «Про державне мито» від сплати державного звільнений, а тому судовий збір в розмірі 51грн. віднести у рахунок держави. На підставі викладеного

Outcome: approved