Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-01 00:00:00

У липні 2009 р. у Новомиргородський районний суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Заявник стверджує, що під час шлюбу сторони придбали 16.12.2005 р. у спільну сумісну власність подружжя квартиру [ADDRESS]. За рішенням Новомиргородської міської ради від 23.03.2006 р. за № 1778 та відповідно до акту про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта від 06.11.2006 р. одна кімната вище згаданої квартири була переобладнана під аптечний пункт для продажу медикаментів ветеринарної медицини. 07.04.2005 р. сторони придбали автогараж. Після розірвання шлюбу 22.01.2009 р. вони не можуть поділити між собою спільне майно у добровільному порядку. На підставі ст. ст. 60, 63, 69-71 СК України просить суд поділити спільно придбане майно порівну, виділивши позивачеві її частку спірного житла у натурі та стягнувши грошову компенсацію за решту майна. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали власні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у суді визнав позов частково, бо вважає, що частину житла у натурі, на яку претендує позивач, слід виділити йому. Заслухавши зазначені пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: показання свідка, ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за потрібне задовольнити позов про поділ майна подружжя повністю із таких підстав. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. За правилами ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що часткове визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У судовому засіданні безспірно зясовано, що під час шлюбу сторони придбали 16.12.2005 р. у спільну сумісну власність подружжя квартиру [ADDRESS]. За рішенням Новомиргородської міської ради від 23.03.2006 р. за № 1778 та відповідно до акту про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта від 06.11.2006 р. одна кімната вище згаданої квартири була переобладнана під аптечний пункт для продажу медикаментів ветеринарної медицини. 07.04.2005 р. сторони придбали автогараж. Після розірвання шлюбу 22.01.2009 р. вони не можуть поділити між собою спільне майно у добровільному порядку. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін, показаннями свідка [PERSON], свідоцтвами про укладення і розірвання шлюбу, народження дитини та вище згаданим договором купівлі-продажу житлового будинку, висновком експерта та іншими письмовими доказами у справі. За правилами ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 370 ЦК України суд прийшов до висновку, що у даному випадку частки майна дружини та чоловіка повинні бути рівними. Суд відкидає заперечення відповідача, що буцімто спірну квартиру неможливо поділити у натурі. Як вбачається з висновку експерта за № 31/2 від 12.03.2010 р., розподіл житла технічно можливий в частках, близьких до половини, та з незначним переплануванням. На думку згаданого експерта існування аптечного пункту для продажу медикаментів ветеринарної медицини як окремого повноцінного приміщення неможливе, тому що в ньому не вирішене питання з опаленням, водопостачанням та підсобними приміщеннями у вигляді вмивальника та вбиральні. Тому доцільно проводити оцінку квартири [ADDRESS] як одне ціле з приміщенням аптечного пункту для продажу медикаментів ветеринарної медицини. Вірогідна ринкова (дійсна) вартість досліджуваної квартири на час обстеження складає 220.466 грн. Вірогідна дійсна вартість аптечного пункту для продажу медикаментів ветеринарної медицини площею 10 кв. м. може складати 34.230 грн. Вірогідна дійсна вартість вказаної квартири без вартості аптечного пункту для продажу медикаментів ветеринарної медицини може складати 186.238 грн. Ураховуючи наведене, суд погоджується із запропонованим експертом варіантом розподілу зазначеної квартири, бо він витікає із позовних вимог та наближений до ідеальних часток. Тому суд вважає за доцільне виділити у натурі позивачеві [PERSON]: 7 жилу кімнату пл. 12 кв. м. вартістю 41.081 грн.; 9 приміщення аптечного пункту пл. 10 кв. м. вартістю 34.234,20 грн.; 1 коридор пл. 3,7 кв. м. вартістю 12.666,6 грн.; 4 ванну пл. 2,7 кв. м. вартістю 9.243,1 грн.; 8 лоджію пл. 1,5 кв. м. вартістю 5.135,1 грн. Всього по квартирі пл. 29,90 кв. м. вартістю 102.360 грн. це майно становить до загальної вартості квартири 23/50 часток, що менше належного на 7.874 грн. та складає 2/50. Потрібно виділити у натурі відповідачеві [PERSON]: 6 жилу кімнату пл. 17 кв. м. вартістю 58.198,1 грн.; 5 кухню пл. 8,4 кв. м. вартістю 28.756,7 грн.; 1 коридор пл. 5,4 кв. м. вартістю 18.486,5 грн.; 4 вбиральню пл. 1,4 кв. м. вартістю 4.792,8 грн.; 8 лоджію пл. 2,3 кв. м. вартістю 7.873,9 грн. Всього по квартирі пл. 34,50 кв. м. вартістю 118.108 грн. що становить до загальної вартості квартири 27/50 часток, що більше належного на 7.874 грн. та складає 2/50. Згідно з вищенаведеним варіантом розподілу кожен із співвласників має відокремлену квартиру з окремими виходами назовні. Із технічної точки зору, кожна із сторін має можливість перепланувати свою квартиру, щоб були необхідні приміщення для нормального проживання. Для здійснення даного варіанту поділу необхідно зобовязати сторони провести такі роботи із перепланування житла при наявності дозволу уповноважених органів влади: розібрати вбудовану шафу літ. «2»; коридор літ. «1» розділити перегородкою для ізолювання помешкань. Тому слід зобовязати [PERSON] при переплануванні приміщень літ. «9», «1», «4» зробити суміщений санвузол, кухню, коридор за наявності дозволу уповноважених органів влади. Окрім цього, потрібно зобовязати [PERSON] при переплануванні приміщень літ. «1», «3» зробити суміщений санвузол та коридор за наявності дозволу уповноважених органів влади. Опалення квартири доцільно залишити в сумісному користуванні для обох співвласників. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю на підставі затвердженої у встановленому порядку проектної документації, при наявності дозволу місцевої ради народних депутатів, газового господарства і держпожінспекції. До того ж відповідачеві із часткою ? необхідно сплатити грошову компенсацію позивачеві із аналогічною часткою за 2/50 частки від дійсної ринкової вартості квартири, що складає 7.840 грн. Суд також вважає за потрібне провести розподіл обєкта спільної сумісної власності подружжя: автогаража, що розташований в районі котельні у м. Новомиргороді, Кіровоградської області, дійсна ринкова вартість якого за висновком експерта станом на час проведення дослідження становить 9.350,62 грн., між сторонами з урахуванням рівної частки кожного з подружжя в спільному майні таким чином: присудити майно в натурі у власність [PERSON], виділивши йому у приватну власність автогараж. Тому відповідачеві із часткою ? необхідно сплатити грошову компенсацію позивачеві із аналогічною часткою половину від дійсної ринкової вартості автогаража, що складає 4.675,31 грн. Суд відкидає заперечення відповідача проти позову, повязані з наявністю іншого спільного майна подружжя, яке не було предметом позовних вимог [PERSON] Під час попереднього та подальшого розгляду справи суд неодноразово розяснював [PERSON] його право предявити зустрічний позов і надавав достатній час для підготовки і подання такого позову. Проте відповідач обмежився лише посиланнями на наявність іншого спільного майна подружжя, що не було включено позивачем до поділу, та побажаннями предявити зустрічний позов, але згаданим правом так і не скористався без будь-якого вмотивування. На підставі ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито, ст. ст. 79-80, 88, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України суд міркує за необхідне стягнути з відповідача на користь заявника судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1.149,09 грн., на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн., проведення експертного дослідження у розмірі 2.500 грн., виготовлення технічного паспорта БТІ 53,14 грн., за правову допомогу адвоката 2.000 грн., а всього на загальну суму 5.732 грн. 23 коп. Окрім цього, відповідач повинен сплатити решту 90 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у суді. На підставі ст. ст. 57-63, 68-73 СК України, ст. ст. 364, 368, 370 ЦК України,

Outcome: approved