Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-26 00:00:00

26 лютого 2010 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання права власності на переобладнану кухню № 606-5 площею 14,1 кв.м. розташовану в м. Харкові по пр-ту Героїв Сталінграду 21-Б. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилались на те, що вони є власниками квартири № 606 по пр-ту Героїв Сталінграду в м. Харкові. Маючи намір покращити свої житлові умови та отримавши згоду сусідів, вони за власні кошти самовільно перепланували свою квартиру за рахунок місць загального користування. Внаслідок чого житлова площа квартири становить 29,7 кв.м., загальна 60,9 кв.м. Посилаючись на те, що виконком Комінтернівської районної в м. Харкові ради, санітарна та пожежна служби, КП «Жилкомсервіс» не заперечували проти збереження самовільно переобладнаної квартири, позивачі просили визнати за ними право власності на самовільно переплановану кухню та перерозподілити загальну площу квартири в сторону збільшення. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON], який діяв на підставі та в межах виданих йому довіреностей, позов підтримав в повному обсязі. Представник Харківської міської ради до суду не зявися, в своїй письмовій заяві просив справу розглядати за його відсутності, у вирішенні позову покладався на розсуд суду. Інші відповідачі до суду не зявилися, направили до суду письмову заяву, в якій не заперечували проти збереження самовільно переобладнаної позивачами квартири. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Позивачі самовільно, за рахунок місць загального користування частини холу, перепланували квартиру, внаслідок чого її загальна площа збільшилася та складає 60,9 кв.м. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни в квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно ст. 100 Житлового кодексу України переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім`ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім`ї, які проживають разом з ним, та наймодавця та з дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів. Статтею 152 Житлового кодексу встановлено, що обовязковою умовою проведення переобладнання і перепланування жилих будинків (квартир), що перебувають у приватній власності, є отримання дозволу на це виконавчого комітету відповідної місцевої ради депутатів. Поняття переобладнання та перепланування визначені у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і розбирання дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів тощо. Наймач, який допустив самовільне переобладнання та перепланування жилого або підсобного приміщення, зобовязаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан. Правилами користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2009 року № 5 встановлено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається у встановленому законом порядку. Пунктом 5.1 Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 5 грудня 2000 року передбачено, що виконання будівельних робіт на обєктах без додержання дозволу або його завчасної перереєстрації, а також виконання не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним і тягне за собою відповідальність згідно із чинним законодавством. З матеріалів справи вбачається, що позивачі відповідного дозволу органу місцевого самоврядування не отримували. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту його прийняття в експлуатацію. З відповіді Харківської міської ради на запит суду вбачається, що позивачі у встановленому законодавством порядку з відповідною заявою до Харківської міської ради не зверталися. Зазначене підтверджене й представником позивачів у судовому засіданні. За змістом ч. 1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Тому звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво повинно мати місце при наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Оскільки позивачі не зверталися у встановленому законом порядку до уповноваженого державного органу та їм не було відмовлено у збереженні самовільно перепланованої квартири, спір про право відсутній, а отже звернення до суду з таким позовом є передчасним.

Outcome: dismissed