Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду 29 березня 2010 року з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним, посилаючись на те, що між [PERSON] та [PERSON], було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку. Вказаний житловий будинок розташований за адресою: село Полтавське, Лозівського району. Харківської області, вулиця Леніна, буд. 14. Даний Договір купівлі-продажу житлового будинку було зареєстровано Лозівським філіалом Харківської товарної біржі, 06 грудня 1996 року, за № 195 та у Лозівському БТІ 12 жовтня 2001 року, номер запису 120, в книзі 3. Згідно довідки про правовий статус та присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, виданої [PERSON] Управління Держкомзему у Лозівському районі, Харківської області земельній ділянці, яка розташована село Полтавське, вулиця Леніна, будинок 14, Лозівського району. Харківської області присвоєно кадастрові номера 6323985502-00-002- 0009; 6323985502-00-002-0010. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарчих будівель та споруд; для ведення особистого селянського господарства. На даний час позивачка звернулася до нотаріальної контори, де мала намір продати вищевказаний житловий будинок, шляхом укладання договору купівлі-продажу, але їй було відмовлено і пояснено, що вона є власником житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу, який був посвідчений Лозівським філіалом Харківської товарної біржі, що суперечить вимогам сг. 227 Цивільного кодексу України від 18 липня 1963 року та ст. 657 ЦК України, в яких зазначено, що : «договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації». Продавець, за вищевказаним договором купівлі-продажу, [PERSON] померла 14 січня 2010 року в місті Вінниця. На підставі викладеного, позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, і пояснив, що на той час, коли укладався договір купівлі-продажу вищевказаного будинку, то відповідно до вимог діючого законодавства. Подальша реєстрація даних договорів у нотаріальному порядку не вимагалася, про це вказано і в самому договорі в Пункті 11. Відповідачем не забезпечено явку свого представника у судове засідання, але надано до суду письмову заяву, в якій просять суд розглянути цивільну справу за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позовних вимог позивача. Третьою особою також не забезпечено явку свого представника у судове засідання, але від них надійшла письмова заява, в якій просять розглянути справу за їх відсутності та проти задоволення позовних вимог не заперечують. У судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 06 грудня 1996 року позивач придбала у [PERSON] житловий будинок №14 по вулиці Леніна в селі Полтавське, Лозівського району. Харківської області. Договір кугіівлі-продажу № 195 від 06 грудня 1996 року був укладений в Лозівській товарній біржі на підставі Біржового контракту № 195 від 06 грудня 1996 року. (а.с.№ 8). Фактично договір купівлі-продажу сторонами виконаний повністю. Позивач сплатила грошову вартість будинку, зареєструвала договір в Лозівському БТІ, отримала реєстраційне посвідчення, яке записане в реєстровій кпи зі З, за реєстровим номером 120 від 12 жовтня 2001 року, що підтверджується технічним паспортом на вказане домоволодіння (а.с.№17-20) та довідкою про правовий статус іа присвоєнн кадастрового номеру земельній ділянці (ділянкам) (а.с.10). Позивачка перейшла проживати в будинок, користується та розпоряджається ним. Крім того, з огляду на умови даного договору, а саме: Пункту 11, де зазначено, що Згідно до ст.. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Судом було встановлено, що Договір купівлі продажу (а.с.№18) було укладено 06 грудня 1996 року, тобто на час дії Цивільного Кодексу Української PCP 1963 року, тоді як. на момент звернення позивачем з даним позовом до суду, в дію вступив Цивільний Кодекс України 2004 року, тому, відповідно до н.4 ч.І ст.214 ЦПК України, судом вирішувалося питання відносно того, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Так, відповідно до частини 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року встановлено, що до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов»язків. що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Отже, з урахуванням викладеного, застосуванню підлягають норми ЦК України 2004 року. Так, відповідно до ч.4 ст. 203ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч.І ст. 209 ЦК України правочин. який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Згідно ч.І ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину. яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Згідно ст.219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У судовому засіданні з огляду на договір купівлі продажу від 06 грудня 1996 року (а.с.№8) вбачається, що сторонами дотримано всі його умови, за БТІ зареєстровано. Таким чином, суд вважає можливим визнати дійсним договір купівлі-продажу № 195 від 06 грудня 1996 року, що був зареєстрований в Лозівській товарній біржі на підставі Біржового контракту № 195 від 06 грудня 1996 року.

Outcome: approved