Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] у листопаді 2009 року звернувся до суду з позовом про визнання угоди купівлі-продажу автомобіля дійсною та визнання права власності на автомобіль. У позовній заяві зазначив, що звернувся до [PERSON] МРЕВ управління ДАІ з метою перереєстрації автомобіля [NUMBER], яким користувався згідно засвідченої нотаріально генеральної довіреності від 21.11.2008 року, якою колишній власник автомобіля [PERSON] доручив йому право експлуатувати та розпоряджатися вказаним автомобілем строком на один рік. [PERSON] МРЕВ ДАІ було відмовлено йому у перереєстрації автомобіля, так як власник автомобіля помер 11.12.2008 року і термін представництва позивача за довіреністю сплинув. Позивач стверджує, що уклав з [PERSON] саме договір купівлі-продажу вказаного автомобіля, про отримання коштів у розмірі 19 000 грн. колишнім власником відповідачу надані розписки; спадкоємцем [PERSON] є його дружина відповідач [PERSON] Кошти за автомобіль позивач повинен був за домовленістю з власником внести частками і перереєстрація автомобіля мала відбутися після внесення остаточної суми у грудні 2008 року, але [PERSON] захворів, потрапив у лікарню, де і помер, у звязку з чим оформлення угоди купівлі=продажу не відбулось. На час до внесення остаточної суми позивачу власник автомобіля видав генеральну довіреність з правом розпорядження автомобілем. Коли позивач звернувся до МРЕВ ДАІ йому відмовили здійснити перереєстрацію автомобіля, так як довіреність припинила свою дію у звязку зі смертю особи, яка цю довіреність видавала. Просить задовольнити його позов та визнати добросовісним покупцем спірного автомобіля, визнати за ним право власності на зазначений автомобіль, зобов'язати МРЕВ ДАІ провести реєстрацію автомобіля на його ім`я. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали заявлений позов та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON], дружина померлого власника спірного автомобіля, в суді не заперечувала проти позову, пояснила, інших повнолітніх спадкоємців після смерті [PERSON] немає, вона до нотаріуса звернулась з приводу спадщини, але свідоцтво про прийняття спадщини не отримала за браком коштів, повідомила, що позивач дійсно сплатив 19000 грн. її чоловікові за придбаний автомобіль "Славута", першу розписку про отримання 10000 грн. написав її чоловік, а вона була присутньою при передачі другої частини суми 9000 грн. в грудні 2008 року і написала сама розписку про отримання цих коштів, так як її чоловік тяжко захворів та був госпіталізований до лікарні, з цих же причин угоду нотаріально не оформляли. Притягнута судом у якості співвідповідача у справі згідно інформації державного нотаріуса про осіб, які звернулись за спадщиною післі смерті [PERSON], другий спадкоємець померлого власника спірного автомобіля, його донька [PERSON] проти позову не заперечувала, про що надала суду письмову заяву, просила розглянути справу без її участі. Представник співвідповідача - [PERSON] міжрайонного реєстраційно-екзаменаційного відділу управління Державної автоінспекції УМВС України в Дніпропетровській області, - в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (л.с.17, 23, 27), про причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень, клопотань до суду від відповідача не надійшло. Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно довіреності від 21.11.2008 року посвідченої приватним нотаріусом [PERSON] [PERSON] нотаріального округу, [PERSON] уповноважив [PERSON] експлуатувати та розпоряджатися ( продати, обміняти, здавати в оренду, позичку) належним [PERSON] автомобілем [NUMBER], 2005 року випуску (л.с. 10). В суді встановлено, що дійсно [PERSON] хворів на цироз печінки, був інвалідом 2-ї групи, що підтверджується лікарськими висновками (л.с.28-30), помер 11.12.2008 року (свідоцтво про смерть видано Дніпровським відділом РАЦС [PERSON] міського управління юстиції , актовий запис № 984 від 15.12.2008 року (л.с.15). Відповідач [PERSON] згідно свідоцтва про одруження з 24 листопада 2000 року перебувала у шлюбі з [PERSON] (л.с.12), згідно інформації державного нотаріуса Третьої [PERSON] нотаріальної контори (л.с.32, 34) звернулась, як і донька померлого [PERSON], з заявою про прийняття спадщини. Зазначені відповідачі проти обставин позову не заперечували та визнали його в суді, однак з обставин справи вбачається, що власником автомобіля 21.11.2008 року була видана нотаріально оформлена довіреність, якою він наділив правом експлуатації та розпорядження позивача, тобто на той час міг бути присутнім за станом здоров`я та вчиняти юридично значущі дії щодо спірного автомобіля, при цьому за наявності умов, на яких наполягає позивач стосовно передавання грошей частками за придбаний автомобіль сторони об`єктивно могли оформити нотаріально договір купівлі-продажу автомобіля з розстроченням або відстроченням платежу. Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 655 ЦК України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до ч.5 ст.656 ЦК України особливості купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст.34 Закону України " Про дорожній рух " призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування автомобілі підлягають державній реєстрації та обліку, які здійснюються органами Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, а їх порядок установлюється Кабінетом Міністрів України. З Постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. за №1388 пункту 8 «Про правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів напівпричепів та мотоколясок» випливає, що реєстрація транспортних засобів здійснюється лише на підставі письмових документів, які підтверджують правомірність придбання транспортного засобу; такими документами можуть бути: довідка-рахунок, договори, в тому числі угоди, укладені на товарних біржах, та інші посвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортний засіб. Згідно з цими правилами продажу підлягають автомобілі, які зняті з обліку і стосовно яких є відомості відповідної експертної установи про відповідність їх ідентифікаційних номерів характеристикам та записам, зазначеним у реєстраційних документах транспортного засобу. З вище зазначеного випливає, що договір купівлі-продажу автомобіля має вчинятися у письмовій формі, з додержанням вимог встановлених вище вказаними нормативними актами, що є необхідною умовою для визнання такого правочину дійсним, ці вимоги є суттєвими умовами угоди купівлі-продажу автомобіля і їх недотримання на думку суду не дає підстав вважати, що така угода відбулась. З пояснень сторін та доручення видно, що [PERSON] передав позивачу автомобіль, видавши доручення на його експлуатацію та розпорядження ним, а позивач в свою чергу, як стверджує відповідачка [PERSON] заплатив належні за нього гроші. В той же час, автомобіль з обліку не знімався і даних про відповідність його ідентифікаційних номерів немає. Не надано позивачемі будь-яким доказів того, що спірний автомобіль не перебував на час укладення угоди і не перебуває досі під арештом або заставою. Зазначені відомості мали перевірятись при оформленні у встановленому законом порядку угоди купівлі-продажу. Крім того, суд не має об`єктивної можливості перевірити та встановити з достовірністю чи саме з власником автомобіля було укладено угоду купівлі-продажу, чи взагалі така угода укладалась за його життя, оскільки [PERSON] помер до звернення позивача з позовом до суду, а обгрунтованих підстав вважати, що розписки про отримання коштів написані саме ним і відповідно угода по відчуженню автомобіля укладена ним, у суду немає (л.с.13, 14); відповідачка [PERSON] повідомила, що розписку від 02.12.2008 року про отримання коштів в сумі 9000 грн. написала вона особисто, так як [PERSON] мав погане самопочуття; позивач та його представник ці відомості не спростували, будь-яких клопотань про проведення експертиз стосовно цих розписок не надходило; Виходячи з викладеного, суд вважає необхідним відмовити у позові в частині визнання угоди купівлі-продажу автомобіля дійсною та визнання за позивачем права власності на автомобіль. Відповідно до вимог ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Пунктом 1 ч.1 ст.205 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Зі змісту ст.17 КАС України вбачається, що спори фізичних чи юридичних осіб із суб"єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) , дій чи бездіяльності відносяться до компетенції адміністративних судів і розглядаються у порядку адміністративного судочинства, яке здійснюється відповідно до КАС України. Згідно положень ч.2 ст.19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача. Оскільки позивачем заявлено вимоги до МРЕВ УДАІ, який є суб`єктом владних повноважень, у порядку цивільного судочинства, суд вважає у частині зобов`язання МРЕВ УДАІ виконати певні дії - провести реєстрацію автомобіля на позивача - провадження у справі закрити. Судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду, віднести на рахунок позивача. На підставі ст. 655, ч.5 ст.656 Цивільного кодексу України, ч. 1 та ч. 2 ст.34 Закону України " Про дорожній рух " , ст. ст. 10, 11, 15, 60, 82, п.1 ч.1 ст.205, 212 215, 218 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed