Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-30 00:00:00

26 серпня 2008 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя та визнання права власності на 1/2 гаража в блоці №1 гаражно - будівельного кооперативу « Сонячний», надалі уточнила вимоги, відповідно до правовстановлюючих документів, вказавши ГБК « Солнечный», Жовтневого району м. Кривого Рогу ( далі по тексту ГБК). В обґрунтування позовних вимог вказала, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 1985 року по 1996 рік. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні гроші придбали земельну ділянку в ГБК « Солнечный» , на якій побудували гараж, відповідач є членом кооперативу з 1988 року . тому гараж зареєстрований на його ім'я. Вважає, що вона має право на 1/2 частину вказаного гаражу, оскільки він є спільним сумісним майном подружжя, тому просить розподілити та визнати за нею право власності на '/г його частину . Допитана у судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, посилаючись на ті самі підстави. Додатково пояснила, що після розірвання шлюбу у судовому порядку до органів РАЦСу не зверталась, оскільки спільно з відповідачем ще проживали до 2005 року, у 2006 році відповідач остаточно залишив сім'ю. Відповідач, заперечуючи проти заявлених позовних вимог, надав суду письмові пояснення та вказав, що земельна ділянка під забудову спірного гаражу була надана йому, оскільки у його власності перебував транспортний засіб - мотоцикл. Після надання виконкомом Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу земельної ділянки за власні кошти спорудив на ній гараж, який не являється спільною сумісною власністю, наміру продавати гараж він не має. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. До такого висновку суд приходить на підставі з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 липня 1985 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу.( а.с.6) Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 жовтня 1996 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили (а.с.6) З довідки , наданої ГБК « Солнечный» вбачається, що відповідач [PERSON] з 16 липня 1988 року є членом ГБК « Солнечный», який входить до складу юридичної особи гаражно - кооперативного об'єднання « Север» , зареєстрованого у виконкомі Криворізької міської ради Дніпропетровської області 18.08.1978 року. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про реєстрацію юридичної особи та Статутом гаражно-кооперативного об'єднання «Север». ( а.с.90-94) З матеріалів справи вбачається , що рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради від 25.03.2008 року ( а.с.28) видано свідоцтво про право власності на гараж в блоці №1 ГБК « Солнечный» на [PERSON], підставою чого було рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради від 21.11.2007 року за № 412/1. Право власності на спірний гараж зареєстровано в Комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної ради « Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 26.03.2008 року за відповідачем [PERSON] ( а.с.27). З поданих сторонами документів вбачається . що після розірвання шлюбу у судовому порядку 29.10.1996 року сторони до відділу реєстрації актів цивільного стану тривалий час не звертались , тим самим шлюб між сторонами був не припинений . З свідоцтва про розірвання шлюбу ( а.с.26) вбачається, що 23 травня 2006 року відповідачу [PERSON] Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції видано свідоцтво про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, при цьому позивач не зверталась з заявою про реєстрацію розірвання шлюбу. Відповідно до Прикінцевих положень Сімейного Кодексу , якщо рішення суду про розірвання шлюбу набрало чинності, але жоден з подружжя не одержав свідоцтва про розірвання шлюбу до набрання Сімейним кодексом чинності , припинення шлюбу має здійснюватись відповідно до ст. 44 КпШС, відповідно до якої шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах запису актів громадянського стану, втрата чинності Кодексу про шлюб та сім'ю 1969 року не означає неможливості застосування його норм після набрання чинності СКУ. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що 23 травня 2006 року шлюб між сторонами припинено, оскільки відповідач звернувся до РАЦСу та зареєстрував розлучення саме 23 травня 2006 року, право власності на спірний гараж зареєстровано 26.03.2008 року, тому позивач має право на звернення до суду з позовом про розподіл спільного майна подружжя , оскільки до вимоги про поділ майна , заявленої після розірвання шлюбу , застосовується позовна давність у три роки , а позивач звернулась до суду 26.08.2008 року. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.57-60 ЦПК України. Обставини, визнані сторонами, згідно із ч. 1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Таким чином, спірний гараж належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності, оскільки набутий подружжям за час шлюбу, а заява відповідача про те, що він був побудований на його кошти, належним чином не підтверджена, тому, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишається непохитною. Згідно статті 60 СК України, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності. Згідно статті 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте на час шлюбу. Згідно вимог статті 368 ч. 3 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя , частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Суд знаходить обґрунтованими та погоджується з доводами позивача, оскільки вони є належними , допустимими та узгоджуються між собою. На думку суду, доводи відповідача не знаходять свого підтвердження у судовому засіданні та спростовуються матеріалами справи. Розподіляючи судові витрати по справі суд керується вимогами ст.88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] витрати по сплаті судового збору у сумі 51 грн та витрати по сплаті витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн. На підставі викладеного.

Outcome: approved