Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

У травні 2009р. Перший заступник прокурора Миколаївської області в інтересах [PERSON] предявив позов до приватного підприємства «Д.Р. Україна Ко», [PERSON] та останніми уточненими вимогами просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири №10 буд. .№ 57 по вул. Нікольська, в м. Миколаєві, який було укладено між ПП «Д.Р.Україна Ко» та [PERSON] 12.03.2004р. з підстав, передбачених ст.ст.203,215 ЦК, а також про витребування квартири від [PERSON] на підставі п.З ч.1 ст.388 ЦК. В обґрунтування позову Прокурор зазначив, що [PERSON] є інвалідом 2 групи та з 26 жовтня 2006 року знаходиться на утриманні в психоневрологічному інтернаті для психохроніків в с. Новосвітлівка, Веселинівського району, Миколаївської області з діагнозом шизофренія параноідної форми. В силу свого захворювання договір купівлі-продажу нерухомого майна, належного їй на праві власності з ПП «Д.Р.Україна Ко» не укладала, у звязку з чим 23.01.2008 року прокуратурою Миколаївської області порушено кримінальну справу за фактом заволодіння шахрайським шляхом квартири, належної [PERSON] Оскільки квартира [PERSON] вибула неправомірно, поза її волею, що суттєво порушує її права Прокурор просив позов задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні прокурор позов підтримала, з підстав зазначених в заяві. Ухвалою суду від 28.01.2010р. провадження в справі в частині позовних вимог до ПП «Д.Р.Україна Ко» закрито в звязку з припиненням юридичної особи. Ухвалою від 28.01.2010р. до участі у справі залучено в якості відповідача [PERSON], власника ліквідованого ПП «Д.Р.Україна Ко», в якості третьої особи на боці відповідача [PERSON] акціонерне товариство «Укрсиббанк». У судовому засіданні представник третьої особи проти задоволення позовних вимог заперечувала, суду пояснила, що спірна квартира знаходиться в іпотеці, в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором. Відповідач є добросовісним набувачем, у звязку з чим просить у позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, був присутній 28.01.2010 року в судовому засіданні, знайомився з матеріалами справи. Заяви про розгляд справи у його відсутність не надавав, причини неявки не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд за згодою Прокурора ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224-226 ЦПК України, у відсутність відповідачів оскільки в справі достатньо про права та взаємини сторін. Вислухавши пояснення учасників процесу дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи вбачається що [PERSON] є власницею квартири №10 буд. .№ 57 по вул. Нікольська, в м. Миколаєві на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 грудня 2000 року. Актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 від 2008 року №564 встановлено, що [PERSON] з 1967 року страждає на психічне захворювання. Постійно лікувалася в Миколаївській обласній психіатричній лікарні №1. В силу свого захворювання «шизофренія параноідної форми» не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, з 26 жовтня 2006 року знаходиться на повному державному забезпеченні в Новосвітлівському психоневрологічному інтернаті в с. Новосвітлівка, Веселинівського району, Миколаївської області. Між тим 12 березня 2004 року від імені [PERSON] з ПП «Д.Р.Україна Ко» укладено договір купівлі-продажу квартири №10 в буд. .№ 57 по вул. Нікольська, в м. Миколаєві. Договір зареєстровано на Універсальній товарній біржі «Нерухомість». Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2007 року договір купівлі-продажу від 12.03.2004 року визнано дійсним. Додатковим рішенням цього ж суду від 05 липня 2007 року за ПП «Д.Р.Україна Ко» визнано право власності на квартиру №10 в буд. .№ 57 по вул. Нікольська, в м. Миколаєві. 19 жовтня 2007 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу ПП «Д.Р.Україна Ко» продав [PERSON] зазначену квартиру, і цього ж дня [PERSON] передав її в іпотеку ПАТ (АКІБ) «УкрСиббанк» в забезпечення виконання зобовязань за договором про надання споживчого кредиту №11237883000 від 19.10.2007р. 24 листопада 2008 року Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва рішення суду від 13.06.2007р. та додаткове рішення суду від 05.07.2007 року скасовані за нововиявленими обставинами. 24 грудня 2008 року ухвалою цього ж суду провадження по справі за позовом ПП «Д.Р.Україна Ко» до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності закрито, у звязку з припиненням юридичної особи - позивача. Висновком експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №582 від 20.03.2008 року встановлено що підпис у графі Продавець Договору купівлі-продажу від 12.03.2004 року від імені [PERSON] виконаний не громадянкою [PERSON] а іншою особою із наслідуванням її підпису. Відповідно до розяснень, даних в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" реституція як спосіб захисту цивільного права (ч.1 ст.216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У звязку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути предявлена тільки стороні недійсного правочину. Норма ч.1 ст.216 ЦК не може застосуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсним наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч.1 ст.388 ЦК Наведені факти свідчать про те, що спірна квартира вибула з володіння [PERSON] за неукладеним договором купівлі-продажу з ПП «Д.Р.Україна Ко» тобто не з її волі іншим шляхом. А це відповідно до положень п.З ч.1 ст.388 ЦК дає підстави позивачці як власнику спірного майна на його витребування від [PERSON] який є добросовісним набувачем, оскільки останній не знав і не міг знати, що придбав квартиру в особи, яка не мала права її відчужувати. Таким чином, підлягає задоволенню саме віндикаційний позов, що відповідно до вищенаведених мотивів унеможливлює задоволення решти вимог. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню. В силу ст.. 88 ЦПК України з відповідачів на користь Держави слід стягнути судові витрати.

Outcome: partial