Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-05 00:00:00

Позивач пояснює, що працює в Кілійському портопункті ДП МТП Усть-Дунайськ капітаном буксиру-товкача «А.Стец». Відповідно до наданих йому посвідчення та перепустки він має право в'їзду на територію портопункту автотранспором, який належить йому на праві власності. Перепустка підписана начальником охорони портопункту [PERSON] На територію портопункту він заїжджав виключно у справах служби, так як 09.02.10 року завозив білизну на судно, 11.02.2010 року-зварювальний апарат, 17.02.2010 року- балон з газом, 10.03.2010 року -масло для двигуна. Не зважаючи на надані йому посвідчення працівника портопункту та перепустку, 16.03.2010 року начальником ДП МТП Усть-Дунайськ на нього було накладено дісциплінарне стягнення у вигляді догани за начебто порушення пропускного режима . З метою розібратися в цій сітуації він звернувся до начальника порту з рапортом, в чкому указав на незаконність наказу про накладення на нього дісциплінарного стягнення, реакції не надійшло. Після цього він звернувся до голови профкому МТП Усть-Дунайський с проханням розглянути цей спір на комісії по трудових спорах, але йому в розгляді відмовили, тому він звернувся до суду. Вважає що про накладення на нього стягнення має бути визнаним незаконним. Крім того, йому була заподіяна моральна шкода. Представник відповідача в судовому засіданні з позовом згоден частково, пояснює що наказ, яким на позивача накладено дісциплінарне стягнення у вигляді догани від 16.03.2010 року скасован, так як порушень пропускного режиму [PERSON] не допускав. З позом про стягнення моральної шкоди не згодні, так як ніякої моральної шкоди [PERSON]К не заподяіно. Вислухав пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши документи, суд вважає що позов підлягає задоволенню частково. Як указано в наказі № 2-П від 16.03.2010 року по ДП МТП Усть-Дунайськ, 11 та 17.02.2010 року капітан б\\к «А.Стец» [PERSON] порушив пропускний режим в п\\п Кілія-відмовився ставити свій власний автомобіль на автостоянку, а проїхав на територію порту та припоркував його біля б\\к «А.Стец», про що подані відповідні рапорти начальника охорони. Як пояснив [PERSON], він при ознайомленні з наказом указав, що 15.02.2010 року на ім'я начальника порт/ подав рапортом пояснення щодо суті порушень, але на це не звернули уваги. Він вважаає, що в наказі всі факти перекручені, і взагалі, на думку позивача, видання наказу це є переслідування його з боку начальника ДП МТП Усть-Дунайськ [PERSON]І за ті цивільні справи про стягнення неплаченої заробітної плати на великі суми, які ним виграні в судах від місцевого до Верховного. Згідно наказу № 6-Л від 22.06.2010 року, скасований наказ № 2-П від 16.03.2010 року по ДП МТП Усть-Дунайськ, яким на [PERSON]К накладено дісциплінарне стягнення в вигляді догани так як він пропускного режиму не порушував і у нього дійсно є посвідчення № 23 та пропуск № 12 на проїзд автотранспортом до порту. Таким чином, суд погоджується з вимогами позивача, що наказ № 2-П від 16.03.2010 року , яким його притягнуто до дісциплінарної відповідальності, є винесеним з порушенням законних права позивача, що фактично це є переслідуванням за інши судові справи, які відповідач програв у суді. На підтвердження своїх пояснень, позивач надав суду фоторграфії автомобілів керівництва та інших працівників портопункту, які оставляють свої власні автомобілі на территорії порта за межами автостоянки, але щодо їх не принято няких заходів. Відовідно до ст. 237 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових засиль для організації свого життя. Як пояснив позивач, виданням наказу № 2-П від 16.03.2010 року, йому заподіяно моральну шкоду , яка полягає в моральних стражданнях від самого видання незаконного наказу, який, не зважаючи на його пояснення, які він указав в рапорті на ім'я начальника порту, ще до видання наказу, скасовано тільки через два місяці після подачи заяви до суду, і за тих же підстав, які він указав в рапорті, від відмови профспілкового органу розглянути його заяву на комісії по трудових спорах. Крім того, для скасування незаконного наказу і для організації свого життя, йому прийшлося прикладати додаткових зусиль, у тому числі декілька разів їздити в суд і доказувати свою правоту. Як указано в п. З постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.05.1995 року « Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральнихчи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльностю інших осіб. Так як відповідачем виданий незаконний наказ про притягнення позивача до дісциплінарної відповідальності, що не заперечує представник відповідача в судовому засіданні і це підтверджується виданням іншого наказу, яким скасовується попередній наказ як незаконний, суд вважає, що позивачу дійсно заподіяна моральна шкода і відшковування шкоди передбачено ст. 237 КЗпП України.

Outcome: partial