overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-31 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даним позовом до відповідача про стягнення аліментів, у позовній заяві вказала, що перебувала з позивачем у зареєстрованому шлюбі, який 27.03.2007р. вони розірвали. У шлюбі у них народився син [PERSON] 07.01.1998р. Вказує, що спільне життя у них з відповідачем не склалось, на даний час вихованням сина та його матеріальним забезпеченням вона займається самостійно. Відповідач працює, достатньо заробляє і спроможний платити аліменти. Просить стягувати із відповідача на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх його доходів до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, суду надала аналогічні пояснення викладеним у позові. Відповідач в судові засідання не зявився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, про що свідчить розписка, не повідомив суд про причину неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позивач не заперечила проти такого порядку вирішення справи. Заслухавши позивача, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як встановлено при розгляді справи у сторін є син [PERSON] 07.01.1998р., який проживає з позивачкою та практично повністю знаходиться на її утриманні. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач на стан здоров"я не скаржиться, непрацездатних дружину, батьків та дітей не утримує. Оскільки відповідач працює робітником в загальноосвітній школі с.Савчин Сокальського району, то відповідно до ст.183 Сімейного Кодексу України аліменти слід визначити у розмірі 1\\4 частки від його заробітку, які слід стягувати до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-31 00:00:00

06.05.2010 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи на те, що від шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 11.08.2007 року, вони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. В судове засідання позивач надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач також в судове засідання надав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти його задоволення, просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати, повязані зі сплатою судового збору та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить шлюб, зареєстрований 14 лютого 1998 року Комінтернівським відділом РАГС м. Харкова, а/з № 50, з [PERSON] - розірвати. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON],[INFO] та [PERSON] [INFO]. Позивач посилається на те, що їх сумісне життя з відповідачем не склалося у зв»язку з тим, що вони мають різні характери, погляди на життя, між ними відсутнє порозуміння, часто виникають сварки. Шлюбно-сімейні відносини між ними не підтримуються понад трьох років . Шлюб має формальний характер, тому що сім ї, як такої не існує. Діти [PERSON] ,[INFO] та [PERSON] [INFO], після розірвання шлюбу, залишиться проживати разом з матір»ю. У попереднє судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду письмові заяви, в яких просили суд слухати справу за їх відсутністю. Позивач позов підтримала у повному обсязі, відповідач проти задоволення позову не заперечував. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Згідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення, у разі визнання позову, проводиться у порядку, встановленому ст.ст 174-175 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 лютого 1998 року Комінтернівським відділом РАГС м. Харкова, а/з № 50. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок : [PERSON],[INFO] та [PERSON] [INFO]. Сторони не підтримують шлюбно - сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет. Сторони вважають, що зберегти сім?ю неможливо. Таким чином, визнання відповідачем пред?явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-31 00:00:00

11 травня 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою Харківська область Балаклійський район с. Байрак вул. Верхня, 14. У своєму позові позивачка зазначила, що 17.03.1976 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. На місці старого будинку, де мешкали, вони з чоловіком почали спільне будівництво нового житлового будинку. Право власності на житловий будинок було оформлене на відповідача. У добровільному порядку питання з поділом майна відповідач відмовляється. Позивач у судове засідання не зявилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнила свої позовні вимоги, просить не стягувати з відповідача витрати з інформаційно технічного забезпечення розгляду справи в суді, решту позовних вимог підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законний підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що для задоволення позову є всі законні підстави, задоволення позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Матеріалами справи встановлено, що у відповідності до свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 393056 /а.с. 9/ з 17.03.1976 року сторони перебували у шлюбі. Згідно довідки Балаклійського БТІ № 2061 від 11.01.2010 року право власності на житловий будинок, розташований за адресою Харківська область Балаклійський район с. Байрак вул. Верхня, 14 належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Червоногусарівською сільською радою 19.03.1998 року та зареєстрованого у Балаклійському БТІ 19.03.1998 року /а.с. 10/. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Як зазначено у ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 60, 69, 70 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-31 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даною позовною заявою до відповідача, покликаючись на те, що 30.05.1992 року між ними було укладено шлюб, який було зареєстровано в Угнівській міській раді Сокальського району Львівської області, актовий запис № 3. Проте згодом шлюбні відносини з відповідачем у них стали поступово погіршуватись. Відповідач часто приходив додому в нетверезому стані, ображав та неодноразово бив позивачку. Вже більше трьох років, сторони проживає окремо. Їхня сімя фактично розпалась. На даний час позивачка ствердно вирішила, що шлюб між ними необхідно розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала просить шлюб розірвати. Додатково повідомила суд, що син, Любомир, що народився під час перебування позивачки в шлюбі на даний час постійно проживає з нею. Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: сторони втратили взаємні подружні почуття любові і поваги, примирюватися не бажають, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їхньої сімї, сторони жодних подружніх відносин не підтримують вже більше 3-х років, саме ці обставини є дійсною причиною позову. При таких обставинах, коли подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, шлюб між ними слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-31 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що на підставі кредитного договору від 28 серпня 2007 року № 1608/0807/50-406, між позивачем та відповідачем [PERSON] виникло зобов'язання, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 8 000 грн. з терміном користування кредитними коштами по 28 серпня 2009 року та процентною ставкою 4 % на місяць. [PERSON] кредит отримав, але свої зобовязання по поверненню коштів не виконав, станом на 16 вересня 2009 року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 13 418 грн. 60 коп.. які складаються з суми боргу за кредитом - 6 647 грн. 87 коп., відсотків за кредитом - 4948 грн. 88 коп.. пені за порушення строків повернення кредиту- 1821 грн. 85 коп.. В своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача суму в розмірі 13 418 грн. 60 коп. та понесені судові витрати в сумі 254 грн. 19 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, направив суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, будучи повідомленою судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотань до суду не подавала. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 серпня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № № 1608/0807/50-406, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 8 000 грн. з терміном користування кредитними коштами по 28 серпня 2009 року та процентною ставкою 4 % на місяць.. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання виконав належним чином, надав відповідачу кредит в сумі 13 418 грн. 60 коп., що підтверджується заявою про видачу готівки від 21 грудня 2007 року. Відповідач [PERSON] свого обовязку належним чином не виконав. Станом на 16 вересня 2009 року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 13 418 грн. 60 коп., які складаються з суми боргу за кредитом - 6 647 грн. 87 коп., відсотків за кредитом - 4948 грн. 88 коп., пені за порушення строків повернення кредиту- 1821 грн. 85 коп. За нормою 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за договором в сумі 13 418 грн. 60 коп.. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 250 грн. 19 коп. Всього до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума 13 668 грн. 36 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-31 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що на підставі кредитного договору від 02 квітня 2007 року № 1601/0407/50-114, між позивачем та відповідачем [PERSON] виникло зобов'язання, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 10 000 грн. з терміном користування кредитними коштами по 02 квітня 2010 року та процентною ставкою 4 % на місяць. [PERSON] кредит отримав, але свої зобов'язання по поверненню коштів не виконав, станом на 05 жовтня 2009 року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 14 247 грн. 49 коп., які складаються з суми боргу за кредитом -8 264 грн. 06 коп., відсотків за кредитом - 4 611 грн. 46 коп., пені за порушення строків повернення кредиту- 1371 грн. 97 коп.. В своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача суму в розмірі 14 247 грн. 49 коп. та понесені судові витрати в сумі 262 грн. 47 коп.. Представник позивача в судове засідання не зявився, направив суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, будучи повідомленою судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотань до суду не подавала. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 1601/0407/50-114, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 10 000 грн. з терміном користування кредитними коштами по 02 квітня 2010 року та процентною ставкою 3 % на місяць.. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання виконав належним чином, надав відповідачу кредит в сумі 10 000 грн., що підтверджується заявою про видачу готівки від 02 квітня 2007 року. Відповідач [PERSON] свого обовязку належним чином не виконав. Станом на 05 жовтня 2009 року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 14 247 грн. 49 коп., які складаються з суми боргу за кредитом -8 264 грн. 06 коп., відсотків за кредитом - 4 611 грн. 46 коп., пені за порушення строків повернення кредиту- 1371 грн. 97 коп.. За нормою 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за договором в сумі 14 247 грн. 49 коп.. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 262 грн. 47 коп. Всього до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума 14 509 грн. 96 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-31 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що на підставі кредитного договору від 21 грудня 2007 року № 1605/1207/50-13431, між позивачем та відповідачем [PERSON] виникло зобовязання, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 12 860 грн. з терміном користування кредитними коштами по 21 грудня 2010 року та процентною ставкою 3 % на місяць. [PERSON] кредит отримав, але свої зобовязання по поверненню коштів не виконав, станом на 05 жовтня 2009 року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 15\~998 грн. 38 коп., які складаються з суми боргу за кредитом 11 054 грн. 54 коп., відсотків за кредитом 4040грн. 63 коп., пені за порушення строків повернення кредиту- 903 грн. 21 коп.. В своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача суму в розмірі 16695 грн. 14 коп. та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, направив суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, будучи повідомленою судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотань до суду не подавала. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № № 1605/1207/50-13431, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 12 860 грн. з терміном користування кредитними коштами по 21 грудня 2010 року та процентною ставкою 3 % на місяць.. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобовязання виконав належним чином, надав відповідачу кредит в сумі 12 860 грн., що підтверджується заявою про видачу готівки від 21 грудня 2007 року. Відповідач [PERSON] свого обовязку належним чином не виконав. Станом на 05 жовтня 2009 року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 15\~998 грн. 38 коп., які складаються з суми боргу за кредитом 11 054 грн. 54 коп., відсотків за кредитом 4040грн. 63 коп., пені за порушення строків повернення кредиту- 903 грн. 21 коп. За нормою 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за договором в сумі 15998 грн. 38 коп.. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 279 грн. 98 коп. Всього до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума 16 278 грн. 36 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-31 00:00:00

11 травня 2010 року [PERSON] звернулась до суду з вимогою про стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку останнього на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Як підставу заявлених вимог зазначила, що відповідач є рідним батьком її сина [PERSON], який мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча має таку можливість. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач позов визнав та зазначив, що інших утриманців крім сина він не має, стан його здоровя задовільний, він працездатний та має постійне місце роботи, може надавати дитині допомогу в зазначеному позивачкою розмірі. Не спростовував і ту обставину, що син мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у попередньому судовому засіданні. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO]. Факт знаходження дитини на утриманні позивачки та проживання з нею не оспорюється відповідачем. [PERSON] працевлаштований, стан його здоровя задовільний, інших утриманців, крім сина він не має. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. ign="justify"> ly:Times New Roman;tag3:12pt;">&nbsp;tyle="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;"> За змістом ст.181 СК України, аліменти на утримання дітей, можуть бути присуджені в певній частині від доходу батьків. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 20.02.2009 року. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, зловживання відповідачем спиртними напоями. Подружні відносини припинили з 13.09.2009р., спільне господарство ними не ведеться, проживають окремо. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю, наполягала на його задоволенні. Відповідач в судове засідання не з»явився. Надав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позов визнав повністю. Згідний на розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.02.2009 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження Салівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області зроблено запис за № 01. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили подружні відносини, спільне господарство ними не ведеться, проживають окремо. Миритись категорично не бажають, їх сімя розпалась. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved