Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-17 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду із зазначеним позовом, в якому в якому, з урахуванням змінених позовних вимог, прийнятим судом під час розгляду справи, просили стягнути з відповідача недораховану пенсію: на користь [PERSON]- 62760,00 грн. за період з 1 березня 2009 року по квітень 2010 року на користь [PERSON]- 62760,00 грн. за період з 1 березня 2009 року по квітень 2010 року та зобовязати в подальшому проводити виплату пенсії по мірі її зростання згідно Закону з урахуванням зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність внаслідок аварії на ЧАЕС. Зазначені вимоги позивачів обгрунтовуються посиланням на те, що вони є інвалідами ІІ групи 1-ї категорії. Інвалідність повязана з наслідками аварії на ЧАЕС. Позивачі стверджували, що статтями 50 та 54 Закону № 796-ХІІ встановлено, що вони мають право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком та державної пенсії, як особі, віднесеній до категорії 1, розмір якої не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком. Відповідач усупереч зазначеним нормам не провів відповідне нарахування цих пенсій. Тому вони звернувся до відповідача щодо проведення відповідного перерахунку зазначених пенсій, однак отримали відмови. Позивачі в судове засідання не з'явились. Від нього надійшла письмова заява у відповідності до якої вони просять зазначену справу розглядати без їх участі. Представник управління Пенсійного фонду України у Лугинському районі в судове засідання не зявився. Від зазначеного управління надійшло заперечення у відповідності до якого вони просять відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю та необґрунтованістю. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі являються потерпілими від Чорнобильської катастрофи, що стверджується копіями посвідчень потерпілих від Чорнобильської катастрофи відповідно (категорія 1) серія А №044364, виданого 24.01.1996 року Житомирською облдержадміністрацією та (категорія 1) серія А №070314, виданого 07.04.1997 року Житомирською облдержадміністрацією, є інвалідами другої групи; захворювання повязане з наслідками аварії на ЧАЕС. З 1 січня 2009 року по 31 травня 2010 року знаходились на обліку в УПФУ у Лугинському районі та отримували пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, як особі, віднесеній до категорії 1 згідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та державну пенсію, як особі, віднесеній до категорії 1, згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» . Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до частини першої статті 50 Закону № 796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами ІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону № 796-ХІІ в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком. За таких обставин позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачці застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону № 796-ХІІ, а не Постанова КМУ № 1, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Частиною п'ятою статті 54 Закону № 796-ХІІ передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Однак, надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком. Зі статей 50 та 54 Закону № 796-ХІІ випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене суд не бере до уваги положень частини третьої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачам конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону № 796-ХІІ. Відповідно до частини третьої статті 67 Закону № 796-ХІІ, яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму. Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Оскільки позивачам слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачам повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком. Тому відмова відповідача у перерахунку та виплаті пенсій є протиправною. Розмір мінімальної пенсії за віком у спірний період становив: з 01.10.2008 року-498 грн. , з 01.11.2009 р.-573 грн. ,з 1січня 2010 року 695 грн.. Згідно постанови Лугинського районного суду від 04.12.2009 року в справі №2-а-1414/09 за адміністративним позовом [PERSON] до управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі про визнання дій протиправними, зобовязання провести перерахунок та виплатити пенсії, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» адміністративний позов [PERSON] було частково задоволено та визнати дії відповідача - управління Пенсійного фонду України у Лугинському районі щодо відмови [PERSON] у перерахунку та виплаті державної пенсії особі, віднесеній до категорії 1 та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особі, віднесеній до категорії1, передбачених ч.4 ст. 54 , ч.1 ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 28.07.2009 року протиправними; зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Лугинському районі провести перерахунок та виплату [PERSON] державної пенсії особі, віднесеній до категорії 1, в розмірах, встановлених ч.4 ст.. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особі, віднесеній до категорії 1, в розмірах, встановлених ч.1 ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 28.07.2009 року. Розмір суми пенсій, що підлягають стягненню будуть становити : [PERSON] - додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особі, віднесеній до категорії 1, в розмірах, встановлених ч.1 ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.03.2009 року по 30.04.2010 року з урахуванням фактично виплачених коштів: з 1 березня по 31 грудня 2009 року : (498х75%х8+573х75%х2)= 2988,00 + 859,50=3847,50 грн.; з 1 січня 2010 року по 30 квітня 2010 року: (695х75%х4)= 2085,00грн. 3847,50+2085,00=5932,50-(99,60х8+229,20+139,00х4) =4350,50грн. -державної пенсії особі, віднесеній до категорії 1, в розмірах, встановлених ч.4 ст.. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 01.03.2009 року по 30.04.2010 року з урахуванням фактично виплачених коштів: з 1 березня по 31 грудня 2009 року : (498х8х8+573х8х2)= 31872,00 + 9168,00=41040,00 грн.; з 1 січня 2010 року по 30 квітня 2010 року: (695х8х4)= 22240,00грн. 41040,00+22240,00=63280,00-(655,00х14)=54110,00грн. [PERSON] - додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особі, віднесеній до категорії 1, в розмірах, встановлених ч.1 ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 01.03.2009 року по 27.07.2009 року з урахуванням фактично виплачених коштів: з 1 березня по 30 червня 2009 року : (498х75%х4)= 1494,00грн.; з 1 липня 2009 року по 26 липня 2009 року: (498х75%:31х26)= 313,26грн. 1494,00+313,26=1807,26грн. 1807,26-(96,60х4+96,60:31х26)=1339,84грн. -державної пенсії особі, віднесеній до категорії 1, в розмірах, встановлених ч.4 ст.. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 01.03.2009 року по 27.07.2009 року з урахуванням фактично виплачених коштів: з 1 березня по 30 червня 2009 року : (498х8х4)= 15936,00 грн.; з 1 липня 2009 року по 26 липня 2009 року: (498х8:31х27)= 3469,94грн. 15936,00+3469,94=19405,94-(655,00х4+655:31х27)= 16215,45грн. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року №8 «Про незалежність судової влади» звернуто увагу на те, що відповідно до ст. ст. 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами Закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові Закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п. 19). У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою (ст..1), визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності Держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави (ст.. 3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (ст..21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений( ст.22). На підставі ст.. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції та повинні відповідати їй. Стверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Зупинення дії положень Законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк). Згідно рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з обєктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. Пенсійний фонд України діє на підставі Положення «Про Пенсійний фонд України» та здійснює свої повноваження на підставі п.15 даного Положення, у відповідності до якого створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсії приймаються управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання позивачів є управління Пенсійного фонду України у Лугинському районі, яке і повинно здійснити перерахунок та виплату пенсій позивачам відповідно до ч.1 ст. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ«Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Позовні вимоги позивачів в частині зобовязання управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі зобовязати в подальшому проводити виплату пенсії по мірі її зростання згідно Закону з урахуванням зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність внаслідок аварії на ЧАЕС задоволенню не підлягають, оскільки статтею 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають порядку цивільного судочинства спори з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам. Отже, захист прав, свобод чи інтересів, які можуть бути порушені в майбутньому, процесуальним законодавством не передбачено. Судові витрати в справі в частині сплати судового збору компенсуються за рахунок держави, оскільки сторони звільнені від їх сплати.

Outcome: partial