Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-25 00:00:00

ВАТ „ПААЗ 31 березня 2010 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання її та неповнолітнього сина [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням в гуртожитку по вул. Вільямса, 1 в м. Полтаві. Позивач в позовній заяві посилався на те, що [PERSON] та неповнолітній [PERSON], [INFO] зареєстровані в гуртожитку по вул. Вільямса, 1 в м. Полтаві, але в жилому приміщенні кімнати № 40 не проживають з січня 2009 року, тому є такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В поданій до суду позовній заяві позивач просив суд визнати [PERSON] та її сина [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням в гуртожитку по вул. Вільямса, 1 в м. Полтаві та зобовязати Київський РВ ПМУ МУВС України в Полтавській області знати їх з реєстраційного обліку за даною адресою. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що постійно мешкає разом з сином в кім. № 40 по вул. Вільямса, 1 в м. Полтаві. Останнім часом здійснює догляд за непрацездатною [PERSON], тому могла на час здійснення комісією перевірки її проживання не знаходитися в кімнаті. Просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Київський РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області для участі в справі своїх представників не направив, подав заяву з проханням розглядати справу без участі представника. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що будинок № 1 по вул. Вільямса в м. Полтаві є гуртожитком та зареєстрований на праві власності за ВАТ „Полтавський автоагрегатний завод. Також встановлено, що відповідач [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON], [INFO], зареєстровані в гуртожитку по вул. Вільямса, 1 в м. Полтава. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України наймач або член його сімї може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зокрема, за умови, що не проживає в ньому без поважних причин понад шість місяців. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач ВАТ «ПААЗ», посилаючись в поданій до суду позовній заяві та в судовому засіданні на не проживання відповідача в спірній кімнаті з січня 2009 року, надав до суду акти комісії, складені 30 вересня 2009 року, 06 жовтня 2009 року, 16 грудня 2009 року, 21 січня 2010 року та 22 лютого 2010 року. Будь-які докази вважати відповідача такою, що не мешкала в кімнаті № 40 по вул. Вільямса, 1 в м. Полтаві в період з січня 2009 року по 30 вересня 2009 року позивачем надано не було. Відповідно ж до складених в період з 30 вересня 2009 року по 22 лютого 2010 року та наданих до суду актів, при перевірці секцій гуртожитку комісія відвідала кімнату № 40, але мешканець була відсутня. Жоден з актів не містить в собі посилання на дійсну фактичну перевірку комісією факту проживання [PERSON] в кімнаті. Як встановлено в судовому засіданні, жодного разу комісія чи окремі її члени не заходили до кімнати відповідача. Факт відсутності відповідача в кімнаті на час проведення перевірки судом не оцінюється як обставина непроживання її в кімнаті. Допитані в судовому засіданні свідки давали показання про фактичне проживання відповідача [PERSON] в кімнаті № 40 по вул. Вільямса, 1 в м. Полтаві. Показання допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], та [PERSON], які були членами комісії, не спростовують твердження відповідача про її проживання в кімнаті № 40 гуртожитку. Встановивши дані обставини, суд, перевіривши і оцінивши відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України пояснення сторін про відомі їм обставини, що мають значення для справи, поряд з іншими в справі доказами, приходить до висновку, що позивачем в судовому засіданні не доведено відсутність відповідача [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON], 20 лютого 1995 року в кімнаті № 40 по вул. Вільямса, 1 в місті Полтаві понад встановлені строки. Тому позовні вимоги про визнання [PERSON] та її сина [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням по вул. Вільямса, 1 в місті Полтаві задоволенню не підлягають. За Законом України „Про свободу пересування та вільних вибір місця проживання в України реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Підстави для зняття відповідача та її сина з реєстрації за адресою м. Полтава, вул. Вільямса, 1 не встановлені в судовому засіданні, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги до Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed