Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-30 00:00:00

02.06.2010 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України Хортицькому районі м. Запоріжжя, вказавши в позовній заяві, що вона відповідно до статті 1 Закону України № 2195-ІУ від 18.11.2004 року «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни. Згідно зі статтею 6 зазначеного закону з 1 січня 2006 року їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. У 2006-2007 роках їй така допомога не нараховувалась і не виплачувалась, а у 2008-2009 роках нараховувалась і виплачувалась у неповному розмірі -10%. У зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з вказаним позовом і просить суд визнати незаконною відмову відповідача в перерахунку пенсії, що призвело до порушення її права на 30% підвищення пенсії з 09.07.2007 року по 31.12.2007 рік та з 22.05.2008 року по теперішній час, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальній захист дітей війни», Рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та Рішення Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 у 2008 році та просить зобов'язати відповідача провести перерахунок її пенсії з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року до теперішнього часу з урахуванням підвищення її на 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни, зобов'язавши сплатити недоплачену суму за строк з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року до теперішнього часу. У позові зазначено, що позивач просить розглянути справу без його участі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, причину відсутності суду не повідомив, надав до суду клопотання про слухання справи за їх відсутністю та надав письмові заперечення проти позовних вимог [PERSON] де зазначив, що Законом України «Про соціальний захист дітей війни» не визначено величини мінімальної пенсії за віком для здійснення розрахунку відповідного підвищення особам, які мають статус «Діти війни». Зазначив, що Державним бюджетом не передбачена виплата підвищення, яку просить позивач та механізм виплати підвищення законодавством не врегульовано, а тому для нарахування та виплати підвищення пенсії відповідно до цього Закону немає законних підстав. Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши надані докази, вважає, що вимоги позову підлягають задоволенню частково на \~підставі наступного. Закон України "Про соціальний захист дітей війни" № 2195-IV від 18 листопада 2004 року (зі змінами та доповненнями станом на час розгляду спірних правовідносин), який набрав чинності з 1 січня 2006 року, встановлює правовий статус дітей війни та визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки. Статтею 1 вказаного закону передбачено, що дитина війни це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Позивачу згідно паспорту, станом на 2 вересня 1945 року йому було менше 18 років. Статус позивача як дитини війни підтверджується відповідним посвідченням. Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні ПФУ Хортицького району Запорізької області та має правовий статус дитини війни, що надає йому право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених Законом №2195-IV від 18 листопада 2004 року. З матеріалів справи вбачається, що Управління ПФУ не здійснювало будь-яких дій, повязаних з перерахуванням пенсії позивача за 2006-2007 роки відповідно до вищенаведених положень Закону №2195-IV від 18 листопада 2004 року та виплат позивачеві надбавки до пенсії не проводило. Згідно статті 6 Закону №2195-ІV дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Редакція цієї статті набрала чинності з 1 січня 2006 року. Згідно з частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України №107-VІ "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст статті 6 Закону України №2195-ІV викладено в наступній редакції: дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Відповідно до ч.2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20 грудня 2005 року №3235-IV дію ст.6 Закону №2195-IV від 18 листопада 2004 року було зупинено на 2006 рік. Законом України від 19 січня 2006 року №3367-IV пункт 17 ст.77 Закону №3235-IV від 20 грудня 2005 року виключено та відновлено дію ст.6 Закону №2195-IV від 18 листопада 2004 року. У статті 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» визначено, що пільги дітям війни, передбачені статтею 6 Закону №2195-IV від 18 листопада 2004 року, запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. В 2006 році державою не було визначено порядок нарахування та виплати «дітям війни» 30% надбавки до пенсії відповідно до ч.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року №489-V дію ст.6 Закону №2195-IV від 18 листопада 2004 року було зупинено на 2007 рік та встановлено, що підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті шостої Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України №6-рп від 09 липня 2007 року визнано неконституційними п.12 ст.71 та ст.111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», що призупиняли дію ст.6 Закону №2195-IV від 18 листопада 2004 року. Законом України від 28 грудня 2007 року №107-VI текст статті 6 Закону №2195-IV від 18 листопада 2004 року було змінено та встановлено, зокрема у частині першій, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Розмір соціальної допомоги, відповідно до статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", становить 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком, відповідно до статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 01 січня - 350 гривень, з 01 квітня - 359 гривень, з 01 жовтня - 366 гривень. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 01 січня - 380 гривень, з 01 квітня - 406 гривень, з 01 жовтня - 411 гривень. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 01 січня - 470 гривень, з 01 квітня - 481 гривню, з 01 липня - 482 гривні, з 01 жовтня - 498 гривень. З матеріалів справи вбачається, що Управління ПФУ за 2006 та 2007 рік щомісячно позивачу, як дитині війни, підвищення до пенсії не сплачувало, а з 01 січня 2008 року по 01 квітня 2008 року сплачувало в розмірі 47 грн., з 01 квітня 2008 року по 22 травня 2008 року 48 грн. 10 коп., а починаючи з 22 травня 2008 року згідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 в розмірі 48 грн. 10 коп., з 01 липня 2008 року 48 грн. 20 коп. та з 01 жовтня 2008 року по 31 грудня 2008 року 49 грн. 80 коп., тобто у розмірі 10 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України №10-рп від 22 травня 2008 року визнано неконституційними пп.2 п.41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», що призупиняли дію статті 6 Закону №2195-IV від 18 листопада 2004 року. Це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Відповідно до Закону України «Про Конституційний Суд України», ст. 152 Конституції України та рішення Конституційного суду України N 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" , визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Враховуючи наведене, оскільки рішення Конституційного суду набуває законної сили з дня його оголошення та не має зворотної сили, суд дійшов висновку про проявлення відповідачем бездіяльності щодо невиконання законодавчо визначеного обовязку здійснити за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та за 2009 рік, перерахунок надбавки до пенсії позивачу та виплатити йому пенсію у розмірі, встановленому ст.6 Закону №2195-IV від 18 листопада 2004 року. Доводи відповідача у відповіді про відсутність бюджетного фінансування, не можуть бути прийняті до уваги та слугувати підставою для відмови в задоволенні у повному обсязі вимог позивача, оскільки на період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року Закон про бюджет не діяв відповідно до рішень Конституційного суду України. Крім того функції з призначення, виплати пенсій, надбавок, підвищень та доплат згідно до ст. 6,7 Закону України «"Про соціальний захист дітей війни" та діючим пенсійним законодавством покладено на органи Пенсійного фонду України. Проте відповідачем не було надано будь-яких доказів щодо правомірності його бездіяльності на період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, коли було визнано не конституційним Закон про бюджет щодо обмеження виплат дітям війни. Судом враховуються вимоги ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», згідно якої нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Щодо вимог позивача про донарахування і виплату надбавок за 2010 рік, суд вважає, що відповідно до ст. 3 ЦПК України, передбачений судовий захист вже порушеного права особи, а спори на майбутнє суд вирішувати не вправі. З позовом про захист порушеного права позивач звернувся 02 червня 2010 року. Допустимих доказів про порушення пенсійним фондом права позивача на отримання грошової надбавки у січні - квітні 2010 року останній суду не надав. В ст. 95 Конституції України визначено, що виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які витрати держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Відповідно до ст. 3 Бюджетного Кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему, становить один календарний рік, який починається з 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Зважаючи також на те, що станом на 02.06.2010 року (дати звернення позивача до суду) строк виплати надбавки за січень червень 2010 року ще не сплинув, за таких обставин суд вважає, що порушення Пенсійним фондом прав позивача у січні червні 2010 року є завчасним, та у суду не має достатніх підстав для висновку про порушення відповідачем вимог ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни у 2010 році. За таких обставин висновок суду першої інстанції щодо порушення Пенсійним фондом прав позивача у січні червні 2010 року є завчасним, а тому оскаржувана постанова відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає зміні в частині кінцевого періоду перерахунку та виплати підвищення до пенсії, тобто до 31 грудня 2009 року Таким чином, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача підлягають задоволенню, оскільки позивачеві за зазначений період не було нараховані та виплачено надбавку до пенсії як дитині війни. У зв'язку з цим дії відповідача суд розцінює як неправомірні та вважає за необхідне зобов'язати відповідача зробити відповідний перерахунок та виплатити позивачу недоплачену суму допомоги за період з 09 .07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31 грудня 2009, оскільки позивачеві за зазначений період не було нарахована та виплачено надбавку до пенсії як дитині війни. На підставі викладеного,

Outcome: partial