Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-17 00:00:00

До суду з заявою про перегляд заочного рішення винесеного 19 грудня 2008 року, яким було задоволено позовні вимоги КГЖЕП «Автозаводське» про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням кімнатою № 2 секції № 23 по провулку Льва Толстого, 36 в м. Кременчуці, звернувся представник Прокуратури м. Кременчука в інтересах відповідача де зазначив, що відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та відповідно до того, що відповідач була неналежно повідомлена про розгляд справи дане рішення підлягає перегляду. Також з аналогічною заявою про перегляд заочного рішення від 19.12.2008 року звернулася [PERSON] Також [PERSON] звернулась з зустрічним позовом до КГЖЕП «Автозаводське» про вселення в житлове приміщення. 23.04.2009 року ухвалою дане рішення було скасоване та справа призначена до перегляду. 23.04.2009 року ухвалою позов КГЖЕП «Автозаводське» до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та за позов [PERSON] до КГЖЕП «Автозаводське» про вселення в житлове приміщення були об»єднані в одне провадження. В судовому засіданні представник позивача КГЖЕП «Автозаводське» позовні вимоги та обставини, що мали місце раніше та зазначені в позовній заяві - підтримала та просила задовольнити їх посилаючись на те, що більше 2 років відповідач по справі фактично перестала проживати за місцем реєстрації. Вважає, що відповідач втратила право користування даним жилим приміщенням, оскільки не проживаює більше шести місяців без поважних причин. Просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Представник позивача КГЖЕП «Автозаводське» в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказала, що постійно проживає за адресою кімната № 2 секції № 23 по провулку Льва Толстого, 36 в м. Кременчуці. Даний факт в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] Жодної кореспонденції вона не отримувала, про що свідчить довідка Укрпошти від 25.03.09 року. Всі акти про начебто її непроживання за адресою кімната № 2 секції № 23 по провулку Льва Толстого, 36 в м. Кременчуці вважає незаконними та такими, що не відповідають дійсності. Тому вважає, що вона не втратила право користування своєю житловою площею. В зустрічній позовній заяві до КГЖЕП «Автозаводське» про вселення в житлове приміщення [PERSON] вказала, що На підставі ордеру №1809 виданого 22 листопада 1985 року виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради народних депутатів вона була зареєстрована та постійно проживала в будинку для малих сімей, що розташований за адресою м. Кременчук, пров. Л.Толстого, 36, секц.23, кімната 2.В кінці 2007 року їй стало відомо про наміри виконавчого комітету Кременчуцької міської ради провести капітальний ремонт будинку в якому вона проживала. Нібито, КГ ЖЕП «Автозаводське» за дорученням виконкому займалось вирішенням питання про виселення мешканців будинку для цієї мети. В листопаді 2007 року мешканцям будинку надійшли «гарантійні листи», без печатки та реєстраційного номеру, за підписом заступника міського голови, якими, нібито, гарантувалось надання житлової площі не менш раніш займаної, після капітального ремонту будинку. У зв'язку з тим, що наміри провести капітальний ремонт не були підкріплені відповідним механізмом забезпечення прав на житло мешканців будинку, вона як і решта мешканців, категорично відмовилась залишати займану кімнату.19 грудня 2008 року Автозаводським районним судом м. Кременчука без її участі ухвалено заочне рішення, яким задоволено позов КГЖЕП «Автозаводське», визнано її такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку для малих сімей №36 по провулку Л. Толстого секція 23, кімнату 2.Про наявність заочного рішення їй стало відомо 17 березня 2009 року. В той день їй зателефонував сусід та повідомив, що працівниками КГ ЖЕП «Автозаводське» самовільно відкрито її кімнату та виносяться її особисті речі. Позивач була змушена негайно відпроситись з роботи та прибути на місце події, де побачила жахливу картину, як невідомі люди, ймовірно працівники ЖЕПу, несуть по сходах її особисті речі. На її заперечення та вимоги не торкатись до речей вона отримала відмову та взагалі не була допущена до участі у виселенні, в кімнату її не пустили. Її особисті речі, що знаходились в кімнаті, було вивезено працівниками ЖЕП на склад підприємства.З 17 березня 2009 року вона вимушено проживає в родичів. Виселення мене з житлової кімнати проведено без відкриття виконавчого провадження та провадження виконавчих дій, у порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Просила Усунути перешкоди в володінні та користуванні кімнатою №2 розташованоюв секції №23 будинку для малих сімей №36 по провулку Л. Толстого в м. Кременчуці Полтавської області, зобов'язавши комунальне госпрозрахункове житлово-експлуатаційне підприємство «Автозаводське» повернути в зазначене житлове приміщення її особисті речі, надати ключі від вхідних дверей до житлового приміщення та зобов'язати не чинити перешкоду користуванні житловим приміщенням; Представник прокуратури м. Кременчука [PERSON] в судовому засіданні при розгляді даного питання з позовними вимогами КГЖЕП «Автозаводське» не погодився, просив відмовити КГЖЕП «Автозаводське» в задоволенні позову. Зустрічний позов [PERSON] до КГЖЕП «Автозаводське» про вселення в житлове приміщення просив задовольнити. Треті особи ВГІРФО Автозаводського РВ КМУ УМВС України в Полтавській області, виконком Кременчуцької міської ради в судове засідання не зявились про розгляд справи були повідомлені про, що свідчать розписки про отримання судової повістки, але надали суду листи в яких просять розглянути справу за їх відсутності при ухвалені рішення покладаються на розсуд суду. Суд вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що відповідач є наймачем кімнати 2 в секції 23 в буд.36 по пров. Л.Толстого в м. Кременчуці. На даній житловій площі зареєстрована [PERSON]. Як вбачається з наданих актів КГЖЕП «Автозаводське» від 29.01.2007 р., 04.06.2007 р., 16.09.2008 р., 04.11.2008 р., то зазначені акти складені посадовими особами позивача, не зазначено саме з якого часу відповідачка не проживає в спірній кімнаті. Заборгованості по сплаті комунальних платежів відповідач не має. Згідно ст.. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім»ї понад шість місяців якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин. Суд вважає, що позивач не надав належних доказів щодо непроживання відповідачів в спірній кімнаті. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України позивач зобовязаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 статті 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В свою чергу в судовому засіданні відповідачем були надані докази, що підтверджують факт постійного проживання в кімнаті 2 в секції 23 в буд.36 по пров. Толстого в м. Кременчуці. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved