Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

Позивачі 05 березня 2010 року звернулись до суду із зазначеними позовами, які уточнили і доповнили 02 червня та 21 липня 2010 року і у яких просять стягнути з відповідача на їх користь недоплачену заробітні плату та компенсацію за затримку її виплати, а також визнати незаконним наказ про їх переведення на неповний робочий час, поновити на попередній роботі та стягнути різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи і моральну шкоду. При цьому вони вказують на те, що працювали у відповідача охоронцями-'ма току № 2 змінами, які починались о 8 годині ранку і тривали 24 години, але їм виплачувалась заробітна плата у мінімальному розмірі. У зв'язку з цим, вони вважають, що відповідач не проводив їм оплату за фактично відпрацьований час, а також за роботу у нічний час та компенсацію за роботу у вихідні, святкові і неробочі дні. У зв'язку з невиплатою вказаних грошових сум. позивачі також просять стягнути з відповідача компенсацію втрати частини заробітної плати виходячи з суми недоплати заробітної плати в цілому за відповідний календарний рік і приросту споживчих цін станом на грудень відповідного року. Позивачі також вказують, що наказом № 1 від 09.10.2009 року відповідач з 12.12.2009 року у звязку з сезонністю робіт перевів їх на 0.01 ставки з оплатою пропорційно відпрацьованому часу, а також перемістив їх на інше робоче місце на тік № 1 і до їх трудових обов'язків відніс прибуття на тік № 1 і розпис у книзі нрийому-передачі зміни, за що їм нараховують заробітну плату в розмірі від 7,44 до 8,84 грн.. Вважають вказаний перевід незаконним та викликаним помстою за їхні скарги до контролюючих органів, оскільки не було змін в організації виробництва і праці. Позивачі зазначають, що порушенням їх законних прав відповідач заподіяв їм моральну шкоду, розмір якої для кожного вони визначають у розмірі 25000 грн.. Просять поновити їм строк для звернення до суду посилаючись на те. що з копією наказу про їх переведення вони могли ознайомитися тільки в суді у травні 2010 року. Позивачі у судовому засіданні свої вимоги підтримали повністю. Представник відповідача позов не визнала і* суду пояснила, що до 23 листопада 2009 року журнали гірийому-здачі змін, табелі обліку робочого часу, штатні розписи та графіки відпусток не велись, трудовий розпорядок був затверджений 30.06.2009р. і 30.09.2009р., а заробітна плата позивачам у 2006-2009 роках нараховувалась згідно мінімальної платні відповідно до законодавства України. Стверджує, що графік роботи для позивачів - це пятиденний робочий тиждень, робочий день з 8.00 до 17.00 з годинною обідньою перервою, у святкові дні та вечірньої пори підприємство не працює. Не визнає розрахунок компенсації за затримку виплати заробітної плати як обчислений на підставі документів, які позбавлені юридичної сили. Позивачів за 2 місяці попередили про їх переведення з 12.12.2009 року на 0,01 ставки з оплатою пропорційно відпрацьованому часу, але вони відмовляються від отримання заробітної плати. Вислухавши сторони та їх представників, допитавши свідків та дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Укладення трудового договору з позивачами було оформлено, відповідно до приписів ст.ст. 21 і 24 КЗпГІ України, наказами відповідача про їх прийняття на роботу: [PERSON] - без номеру від 31 травня 2003 року різноробочим з 01.06.2003 року, а з осені 2003 року він був переведений охоронцем (а.с. 38); [PERSON] - № 15/03к від 15 березня 2005 року охоронцем з дня видання наказу (а.с. 39); [PERSON] - № 2209к від 22 вересня 2005 року охоронцем з дня видання наказу (а.с. 37); [PERSON] - № 3007 від 30 липня 2007 року охоронцем з дня видання наказу (а.с. 40). Виходячи з наявності трудового договору, відносини сторін регулюються наступними положеннями Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП): -нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень (ст. 50); -нічним вважається час з 10 години вечора до 6 години ранку (ст. 54); -при п'ятиденному робочому тижні працівникам надаються два вихідних дні на тиждень, а при шестиденному робочому тижні - один вихідний день. Загальним вихідним днем є неділя. У випадку, коли святковий або неробочий день (стаття 73) збігається з вихідцим днем, вихідний день переноситься на наступний після святкового або неробочого (ст. 67); -робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами статті 107 цього Кодексу (ст. 72); -встановити такі святкові дні: 1 січня - Новий рік 7січня - Різдво Христове 8березня - Міжнародний жіночий день 1 і 2 травня - [PERSON] міжнародної солідарності трудящих 9травня - [PERSON] 28 червня - [PERSON] України 24 серпня - [PERSON] незалежності України. Робота також не провадиться в дні релігійних свят: 7 січня - Різдво Христове один день (неділя) - Пасха (Великдень) один день (неділя) - Трійця. Робота у зазначені дні компенсується відповідно до статті 107 цього Кодексу (с г. 73); -робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі: 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий ! неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день (ст.107); - робота у нічний час (стаття 54) оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час (ст. 108). Оцінюючи обставини щодо графіку роботи позивачів, фактично відпрацьованого ними часу та правильності нарахування їм заробітної плати суд виходить з наявних доказів та оцінки їх належності та достовірності. За твердженням відповідача журнали прийому-здачі змін, табелі обліку робочого часу, штатні розписи та графіки відпусток до 23.11.2009р. не велись, а заробітна плата позивачам у 2006-2009 роках нараховувалась у розмірі мінімальної. Крім цього, у графах 5, 7, 8 наданих ним розрахункових відомостей не зазначено про кількість відпрацьованих позивачами днів та годин, а також про оплату їх роботи у нічний час та компенсації за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні (а.с. 9-10, 41-118). Виходячи з цього, судом приймаються до уваги надані позивачами фотокопія книги обліку електроенергії за період з 08 вересня 2005 року по 25 жовтня 2009 року на току № 2 відповідача, у якій зазначена дата закінчення зміни, покази електролічильника та підписи охоронців (а.с. 127-152), а також фотокопія книги прийому-передачі зміни за період з 12 березня 2008 року по 09 липня 2009 року, у якій зазначені дати прийому та здачі зміни і підписи охоронців (а.с. 153-203). Достовірність вказаних вище книг підтверджена свідками, які показали: [PERSON], що працював у відповідача охоронцем на току № 2 з 5 лютого до 5 липня 2009 року у одній зміні з позивачами [PERSON] та [PERSON]. Робоча зміна починалась о 8 годині і тривала 24 години, мінялись змінами через дві доби, а останні місяці роботи і через одну добу. Зміни припадали на вихідні, світкові і неробочі дні. Облік передачі змін вели у книзі обліку електроенергії на току № 2 та у книзі прийому-здачі зміни охороною, у яких є його підписи за вказаний період роботи. [PERSON], що працював у відповідача охоронцем на току № 2 на протязі 2007 року у одній зміні з позивачами [PERSON] та [PERSON]. Робоча зміна починалась о 8 годині і тривала 24 години, мінялись змінами через дві доби. Зміни припадали на вихідні, світкові і неробочі дні. Був графік змін затверджений директором, а облік передачі змін вели у книзі обліку електроенергії на току № 2 та у книзі прийому-здачі зміни охороною, у яких є його, підписи за вказаний період роботи. [PERSON], що працював у відповідача охоронцем на центральній базі з серпня 2005 по 2008 рік. Робоча зміна починалась о 8 годині і тривала 24 години, мінялись змінами через дві доби. Зміни припадали на вихідні, світкові і неробочі дні. Був графік змін затверджений директором, а облік передачі змін вели у книзі прийому-здачі зміни охороною, який знаходився у керівництва. [PERSON], що працював у відповідача на току № 2 охоронцем, а з 2005 року - завідуючим током до 2006 року. На той час там працювали позивачі [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. Робоча зміна охоронця починалась о 8 годині і тривала 24 години, мінялись змінами по 2 чоловіки через дві доби, що обліковувалось у книзі, де охоронці розписувались у прийомі-передачі зміни. Для охоронців він складав графіки змін і табелі обліку робочого часу, які здавав на затвердження директору. Було понаднормове відпрацювання годин з приводу чого звертались за доплатою до директора, який заявив, що кому це не підходить то може звільнятись. [PERSON], що працював у відповідача головним інженером і завідуючим током № 2 з червня 2004 року до березня 2007 року. Робоча зміна починалась о 8 годині і тривала 24 години, мінялись змінами через дві доби. Зміни припадали на вихідні, святкові і неробочі дні. а їх облік вели у книзі обліку електроенергії на току № 2 та у книзі прийому-здачі зміни охороною. Представник відповідача не заперечує правильність записів показів електролічильника у книзі обліку електроенергії, але вважає, іцо вона* не має належного вигляду документа та порушує вимоги діловодства, оскільки не пронумерована і не прошнурована, не завірена директором підприємства і з неї не видно, яке саме підприємство позивачі мали на увазі. Вказані заперечення судом відхиляються, оскільки вказані книги у сукупності з показаннями свідків повністю підтверджують пояснення позивачів щодо графіку та тривалості їх роботи, а відповідач не надав суду табелі обліку робочого часу позивачів і у його розрахункових відомостях щодо позивачів не заповнена графа 5 «Відпрацьовано днів, годин» (а.с. 41-118). На підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд вважає встановленим, що робоча зміна позивачів тривала 24 години починаючись о 8 годині ранку до 8 години ранку наступного дня і на неї приходилось 8 годин роботи у нічний час з 22 години до 6 години; згідно даних графи 7 розрахункових відомостей, доплата за роботу у нічний час не проводилась; дні початку зміни у 2006-2009 роках визначені відповідно до вказаних вище фотокопій книг (а.с. 127-203). Виходячи з наведених положень законодавства та встановлених обставин справи, судом приймаються до уваги надані позивачами розрахунки ціни позову щодо нарахування їм заробітної плати за фактично відпрацьований час з урахуванням доплати за роботу у нічний час та компенсації за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні. Відповідно до цих розрахунків, розмір недоплаченої відповідачем заробітної плати склала по позивачам та рокам: [PERSON] за 2006 рік - 3999,82 грн., 2007 рік - 4069,42 грн., 2008 рік - 5270.24 грн., 2009 рік - 8741.63 грн., а всього недоплачено 22081,11 грн. (а.с. 205-208); [PERSON] за 2006 рік - 4131,45 грн., 2007 рік - 3967,52 грн., 2008 рік - 6196,05 грн.. 2009 рік - 5967,19 грн., а всього недоплачено 20262,21 грн. (а.с. 209-212); [PERSON] за 2006 рік - 2466,81 грн., 2007 рік - 3422,02 грн., 2008 рік - 4969,29 грн., 2009 рік - 5745,46 грн., а всього недоплачено 16603,58 грн. (а.с. 213-216); [PERSON] за 2007 рік - 1784,2 грн., 2008 рік - 5401,73 грн., 2009 рік - 7962,49 грн., а всього недоплачено 15148,42 грн. (а.с. 217-219). Правильність цих розрахунків визначається тим, що розмір місячного окладу зазначений у них відповідно до встановленого законодавством на той час мінімального розміру заробітної плати; годинна ставка помісячно визначалась шляхом ділення розміру окладу на місячну норму тривалості робочого часу; розмір доплати за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні визначено в розмірі подвійної годинної ставки, оскільки робота провадилася понад місячну норму робочого часу; за фактично нараховану заробітну плату позивачів брався розмір окладу у графі 11 розрахункових відомостей відповідача без врахування розміру персональних окладів у графі 10 та доплати персональної як премії у графі 12, оскільки з розрахункових відомостей не вбачається їх звязок з кількістю фактично відпрацьованого робочого часу та роботою у вихідні, святкові га неробочі дні. Відповідачем не надано будь-яких заперечень щодо наявності правових або арифметичних помилок у вказаних розрахунках. Оцінюючи позовні вимоги щодо стягнення компенсації за затримку виплати вказаних у розрахунках грошових сум, суд виходить з наступних обставин. Позивачі вважають, що розмір вказаної компенсації складає по позивачам та рокам (а.с. 221): [PERSON] за 2006 рік - 2683,88 грн., 2007 рік - 1762,06 грн., 2008 рік - 906,48 грн.. 2009 рік - 384,63 грч., а всього 5737,05 грн.; [PERSON] за 2006 рік - 2772,2 грн., 2007 рік -1717,94 грн., 2008 рік 1065,72 грн., 2009 рік - 262.56 грн., а всього 5818,42 грн.; [PERSON] за 2006 рік - 1655,23 грн., 2007 рік - 1481,73 грн.. 2008 рік - 854,72 грн., 2009 рік - 252,8 грн., а всього 4244,48 грн.; [PERSON] за 2007 рік - 772,56 грн., 2008 рік - 929,1 грн., 2009 рік - 350,35 грн., а всього 2052,01 грн.. Заявлені позивачами вимоги суперечать положенням ст. З Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати". якою встановлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого доходу за відповідний місяці (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход до уваги не береться). Статтею 4 Закону також встановлено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Оскільки, позивачі просять стягнути компенсацію за затримку виплати ще не нарахованої та не виплаченої заробітної плати, то позов у цій частині задоволенню не підлягає бо гака компенсація чинним законодавством не передбачена. В частині вирішення позовних вимог про визнання наказу про переведення незаконним, поновлення на попередній роботі та оплаті різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи судом враховується наступне. Наказом № 1 від 09.10.2009 року відповідач з 12.12.2009 року у зв'язку з сезонністю робіт перевів позивачів на 0,01 ставки з оплатою пропорційно відпрацьованому часу (а.с. 119). Згідно штатного розпису № 1, затвердженого відповідачем 15.12.2009р., який запроваджується з 01.01.2010 року, в смт. Фрунзівка передбачено 1 штатну одиницю охоронця з місячним посадовим окладом 1006 грн. і 5 одиниць охоронців з окладом 744 грн. (а.с. 31). Відповідно до поштових переказів відповідача за березень-травень 2010 року, ним надсилалась позивачам заробітна плата у розмірі 5,74 і 8,43 грн. (а.с. 237-239). Статтею 32 КЗпП України встановлено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. У звязку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Відповідачем не надано суду доказів щодо наявності у нього змін в організації виробництва і праці, які обумовили встановлення для позивачів неповного робочого часу у розмірі 0,01 ставки, тобто у 100 разів меншої в сумі 7,44 грн., що не відповідає вимогам допустимості, розумності та справедливості. Крім цього, штатний розпис відповідача на 2010 рік не передбачає штатних одиниць охоронців з місячним посадовим окладом в розмірі 7.44 грн. (а.с. 31) У той же час, відповідачем не спростовані твердження позивачів про те, що цей перевід є помстою за їхні скарги на дії відповідача до державних контролюючих органів, з якими вони звертались у період з червня по серпень 2009 року (а.с. 222-223, 227), що мало своїм наслідком перевірку дотримання відповідачем вимог трудового законодавства (а.с. 224-226. 228-229). Встановлення судом необгрунтованості та незаконності переведення позивачів на умови неповного робочого часу тягне за собою покладення на відповідача обовязку поновити позивачам попередні умови праці, а також стягнути з нього різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи. Вимоги позивачів щодо їх поновлення охоронцями на току № 2 не можуть бути задоволені, оскільки за приписами ст.ст. 21 ч. 1 і 32 ч.ч. 2 і 3 КЗпП України, істотною умовою праці та трудового договору є тільки виконувана робота, а не робоче місце працівника. Середній заробіток позивачів обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно з яким у даному випадку для його обчислення необхідно виходити з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно з наведеними вище положеннями Порядку, у даному випадку для його обчислення необхідно виходити з виплат за жовтень та листопад 2009 року (а.с. 97-100). Заробіток у вказані місяці позивачів [PERSON], [PERSON] і [PERSON] становив відповідно 650 і 744 грн., позивача [PERSON]М 585 і 906,5 гри., а число календарних днів у місяці відповідно 31 у жовтні і 30 у листопаді 2009 року. Виходячи з наведеного, середньоденна заробітна плата позивачів буде становити: [PERSON], [PERSON] і [PERSON]С 22 грн. 85 коп. [(650 + 744): (31 + 30); [PERSON] 24 грн. 45 коп. [(585 + 906,5): (31 + 30). Оскільки в період незаконного переведення позивачів на умови неповного робочого часу з 12 грудня 2009 року по 21 липня 2010 року відповідач нараховував їм заробітну плату у розмірі 0,01 мінімальної заробітної плати, від отримання якої позивачі відмовлялися, то стягненню підлягає різниця в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи. Тривалість переведення складає 222 календарних дні і на користь позивачів необхідно стягнути вказану різницю без виключення нарахованої заробітної плати, оскільки позивачі її не отримували: на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] - по 5072,7 грн. кожному (22,85 грн. х 222 дні); на користь [PERSON] - 5427,9 грн. (24.45 грн. х 222 дні). Суд приймає до уваги твердження позивачів, що вказаними вище діями відповідач заподіяв їм моральну шкоду, оскільки порушив їх законні права щодо дотримання законодавства про працю та на її оплату у встановленому розмірі. Враховується те, що відносно позивачів в період 2006-2009 років систематично порушувались вимоги трудового законодавства щодо тривалості робочого часу та його належної оплати, а з 12 грудня 2009 року позивачі зазнають приниження і душевних страждань від дотримання встановленої відповідачем безпідставної та надуманої норми робочого часу та відповідної їй оплати праці, які не відповідають загальноприйнятим уявленням про працю та її належну оплату. Вказані протизаконні дії відповідача призвели до моральних страждань позивачів та втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від них додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд визначає розмір грошового відшкодування заподіяної позивачам моральної шкоди у розмірі 500 грн. кожному. Суд вважає поважною причини пропущення позивачами строку для звернення до суду про вирішення трудового спору в частині незаконного переведення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Для звернення працівника до суду з заявою з вказаних вимог ст. 233 КЗпГІ встановлено тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Наявні підстави поновити цей строк, оскільки копію наказу № 1 від 09.10.2009 року відповідач позивачам не вручав (а.с. 119а), надав її суду у квітні 2010 року (а.с. 9-10) і 02 червня 2010 року позивачі звернулись до суду з відповідним позовом (а.с. 120-126).

Outcome: partial