overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-22 00:00:00

ЗАТ „УМЗ звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги мобільного звязку в сумі 247,16 грн., пені за прострочення сплати за надані послуги в сумі 4,29 грн., договірної санкції в сумі 463,06 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримує, на заочний розгляд справи згоден. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем 09.02.2008 було укладено договори № 4084464 та 4111906 про надання послуг мобільного звязку та Додаткову угоду до основного договору. Відповідно до вказаних договорів відповідач користувався послугами мобільного звязку та зобовязувався регулярно оплачувати їх. Відповідно до п.1.2. Додаткової угоди, коли дія основного договору припиняється в звязку із несплатою наданих Абоненту послуг звязку, абонент сплачує УМЗ договірну санкцію в розмірі 2,74 грн. за кожен день, що залишився до закінчення терміну дії основного договору, починаючи з дня припинення його дії. Згідно розрахунку, наданого позивачем, сума заборгованості за послуги мобільного звязку становить 247,16 грн., сума договірної санкції становить 463,06 грн., пеня за прострочення сплати за надані послуги становить 4,29 грн. Оскільки відповідачем порушені зобовязання щодо регулярної оплати в установлені строки наданих телекомунікаційних послуг, сума боргу та пені підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Договірна санкція за додатковою угодою є неустойкою в сенсі ст.549 ЦК України. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що має істотне значення. Враховуючи відсутність доказів заподіяння збитків, а також те, що розмір договірної санкції значно перевищує розмір заборгованості за послуги мобільного звязку, суд приходить до висновку, що розмір неустойки має бути зменшений до 247,16 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-22 00:00:00

ЗАТ „УМЗ звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги мобільного звязку в сумі 106,45 грн., пені за прострочення сплати за надані послуги в сумі 1,71 грн., договірної санкції в сумі 608,28 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримує, на заочний розгляд справи згоден. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем 26.05.2008 було укладено договір № 4267696 про надання послуг мобільного звязку та Додаткову угоду до основного договору. Відповідно до вказаних договорів відповідач користувався послугами мобільного звязку та зобовязувався регулярно оплачувати їх. Відповідно до п.1.2. Додаткової угоди, коли дія основного договору припиняється в звязку із несплатою наданих Абоненту послуг звязку, абонент сплачує УМЗ договірну санкцію в розмірі 2,74 грн. за кожен день, що залишився до закінчення терміну дії основного договору, починаючи з дня припинення його дії. Згідно розрахунку, наданого позивачем, сума заборгованості за послуги мобільного звязку становить 106,45 грн., сума договірної санкції становить 608,28 грн., пеня за прострочення сплати за надані послуги становить 1,71 грн. Оскільки відповідачем порушені зобовязання щодо регулярної оплати в установлені строки наданих телекомунікаційних послуг, сума боргу та пені підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Договірна санкція за додатковою угодою є неустойкою в сенсі ст.549 ЦК України. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що має істотне значення. Враховуючи відсутність доказів заподіяння збитків, а також те, що розмір договірної санкції значно перевищує розмір заборгованості за послуги мобільного звязку, суд приходить до висновку, що розмір неустойки має бути зменшений до 106,45 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-22 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи тим, що спільне життя не склалось, шлюбні стосунки припинені. Від шлюбу сторони мають синів [PERSON], [INFO], та Дмитра, [INFO]. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив. За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі ст.224 ЦПК України. Сторони перебувають у шлюбі з 25.11.2006. Сторони припинили шлюбні відносини. Від шлюбу сторони мають синів [PERSON], [INFO], та Дмитра, [INFO]. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивачки. Примирення між сторонами неможливе. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-22 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даною позовною заявою до відповідача, покликаючись на те, що вони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 23.04.1982р. Белзською міською радою Сокальського району, актовий запис №4. З відповідачем вони виховали двох дітей: дочку [PERSON], 1977р.н., та сина [PERSON], 1980р.н.. Проте на даний час їхня сім»я фактично розпалась, діти досягли повноліття та стали самостійними. Позивачка також вже більше девяти років не підтримує жодних шлюбних відносин з відповідачем. Вони двоє постійно їздили на заробітки і за такий великий проміжок часу - втратили взаємні почуття любові і поваги. Кожен з них самостійно влаштував своє життя. Погляди на життя у них стали діаметрально протилежними. Шлюб між ними існує лише формально і надалі продовжувати такі відносини позивачка не має бажання. На підставі наведеного, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], 1958р.н., який було зареєстровано Белзькою міською радою Сокальського району Львівської області. В судовому засіданні позивач, [PERSON], позов підтримала, просить його задовольнити, в обґрунтування навела обставини, вказані в позовній заяві. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив, участь свого представника у розгляді справи не забезпечив. За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалив рішення про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: сторони втратили взаємні подружні почуття любові і поваги, примирюватися не бажають, відносини, що склались між ними не сприяють подальшому збереженню їхньої сімї, вже більше 9 років сторони не підтримують жодних подружніх відносин, саме ці обставини є дійсною причиною позову. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач позов підтримала та в обґрунтування заявлених вимог пояснила, що з відповідачем [PERSON] знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 16.04.2005 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на життя, через що виникають суперечки та конфлікти, а тому збереження сімї неможливе. Шлюбні відносини фактично припинилися, сумісного господарства вони не ведуть та однією сімєю не проживають. Просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 16.04.2005 року відділом реєстрації актів громадського стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та проти його задоволення не заперечував. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в шлюбі з 16.04.2005 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 37, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КГ № 001991. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають та будуть проживати з позивачем. Сімейне життя у подружжя не склалося з причини несумісності характерів, різних поглядів на життя, внаслідок чого виникають суперечки та конфлікти. Шлюбні відносини фактично припинилися, примирення неможливе, збереження сімї суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхньої дитини. Оскільки подружжя спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинили і поновляти не наміряні, суд вважає, що сім'я розпалася остаточно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 19468,59 грн. суми неповернутого вкладу та штраф за прострочку виплати коштів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в порушення умов договору відповідач не виплатив йому суму вкладу та відсотки по закінченню строку дії договору. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача позов не визнала. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 11.11.2009 між сторонами укладено договір банківського вкладу № 111109/06-04, за умовами якого відповідач прийняв від позивача грошові кошти в сумі 18500 грн. під 21 % річних на строк до 11.02.2010. По закінченню строку вкладу сума вкладу та відсотки виплачені не були. Внесення коштів підтверджується копією квитанції від 11.02.2009. Правовідносини між сторонами регулюються договором та § 3 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.1060 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу банк зобовязаний видати вклад зі спливом встановленого договором строку, а також на першу вимогу вкладника, окрім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлено договором. Як вбачається з виписки по рахунку, на даний час позивачеві нараховано 19468,59 грн. вкладу та відсотків. Дана сума підлягає стягненню на користь позивача. Крім того, згідно п.5.1. договору за несвоєчасне повернення вкладу або відсотків за його користування Банк сплачує Вкладнику штраф з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України від затриманої суми за кожний день затримки. На час розгляду справи розмір штрафу становить 1289,46 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-22 00:00:00

30 червня 2010 року заявник звернувся до суду з вищевказаною заявою, в обґрунтування якої пояснив, що є сином [PERSON] та [PERSON]. Після його народження батьки отримали свідоцтво про народження, яке в подальшому було втрачено. В 1978 році ними було отримано повторне свідоцтво про народження, згідно якого його матірю була записана [PERSON]. Останнім часом йому постійно необхідно виїжджати до Російської Федерації щодо вирішення побутових питань, під час вирішення яких він зіткнувся з тим, що в його свідоцтві про народження та паспорті мами є розбіжності. Заявник в судове засідання надав заяву, згідно якої заявлені вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Заінтересована особа в судове засідання надала заяву, згідно якої просить розглянути справу за відсутності її представника, рішення оставляє на розсуд суду. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Матеріалами справи встановлено, що згідно повторного свідоцтва про народження (І-ТИ № 458119) батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно копії паспорту мати заявника «Петросян Светлік Хосрофівна» (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про одруження шлюб укладено між [PERSON] та [PERSON]. Пенсійне посвідчення № 055666 видано на імя [PERSON] (а.с.13). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин між ним та його матірю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-22 00:00:00

07 липня 2010 року заявниця звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності архівної довідки Державного архіву Львівської області № Г937-06\\п від 05.04.06 року. В обґрунтування заяви вказала на те, що в травні 2010 року вона звернулась до Управління праці та соціального захисту населення з питання надання їй статусу учасника війни. Проте, їй в цьому було відмовлено, так як в архівній довідці Державного архіву Львівської області № Г-937-06\\п від 05.04.06 року , яка надає їй право на надбання вказаного статусу невірно зазначено імя (Олександра). Але, згідно свідоцтва про народження її імя пишеться як «Леся». В судове засідання заявниця надала заву, згідно якої підтримала заявлені вимоги, просила розглянути справу за її відсутності. Заінтересована особа надала в судове засідання заяву, згідно якої проти задоволення вимог заявника не заперечує, просить розглянути справу за відсутності її представника. Вислухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заяву задовольнити, виходячи з наступного. Згідно ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадянина, якщо діючим законодавством не передбачено інший порядок їх встановлення. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у довідці Державного архіву Львівської області заявниці зазначена як «Олександра» (а.с.7). У свідоцтві про народження заявниці 1-СГ № 235654, виданому 01 квітня 1910 року, значиться «Геличак Леся Василівна», [INFO] (а.с.8), у свідоцтві про шлюб «Геличак Леся Василівна» (а.с.9). Суд констатує, що встановлення факту того, що вказана в архівній довідці «Геличак Олександра Василівна» та заявниця є одна і таж особа має юридичне значення для останньої, оскільки без цього неможливо набути статус учасника війни. Відповідно до п.11 ст.9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками війни вважаються особи, які після 9 вересня 1944 року були переселені на територію України з території інших країн. Вказана вище архівна довідка підтверджує факт переселення в 1951 році родини заявниці та її в тому числі, в Сталінську область у звязку з відселенням з території, що відійшла до Польщі з с.Бандрів Нижньо-Устріцького району Дрогобицької області (а.с.7). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення , так як надання останній статусу учасника війни надає їй право на певні пільги. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що він постійно проживав на території України , в місті Харкові, в період з березня 1989 року до 10 грудня 1991 року. В обґрунтування своїх вимог заявниця посилається на те, що народився 12.03.1981 року в селищі Махінжаурі Хевачаурського району Аджарської АРСР . В березні 1989 року він прибув на територію України, до міста Харкова, де проживав зі своїми батьками за адресою: [ADDRESS]. На території України він знаходився до 10 грудня 1991 року, а потім повернувся в Грузію. В 2009 році він знову приїхав в місто Харків, де проживає постійно до теперішнього часу. Заявник має на Україні постійну реєстрацію, про що свідчить відмітка в паспорті. Встановити факт постійного проживання на території України він може тільки через суд, а тому звернувся з заявою до суду. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, просив заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечував проти задоволення заяви. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає ,що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України « Про громадянство України», особа, що постійно проживала на території України до 18 грудня 1991 року, що стала територією України відповідно до ст..5 Закону України « Про правонаступництво України», має право придбати громадянство України по територіальній ознаці. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно проживав зі своїми батьками в м. Харкові до 10 грудня 1991 року за адресою: [ADDRESS]. В теперішній час він також постійно проживає на території України в м. Харкові. Свідки [PERSON] [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт постійного проживання [PERSON] на території України. Окрім цього факт постійного проживання на території України засвідчує і імміграційна віза в паспортному документі [PERSON] Таким чином, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] на території України з березня 1989 року по 10 грудня 1991 року знайшов підтвердження в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що він постійно проживав на території України , в місті Харкові, в період з червня 1990 року до 12 грудня 1991 року. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що народився 05.04.1982 року в м. Батумі Грузії. В червні 1990 року він прибув з Грузії на територію України, до міста Харкова, де проживав зі своїми батьками за адресою: [ADDRESS]. На території України він знаходився до 12 грудня 1991 року, а потім, в кінці грудня 1991 року повернувся в Грузію. В 2008 році він знову приїхав в місто Харків, де проживає постійно до теперішнього часу. Заявник має на Україні постійну реєстрацію, про що свідчить відмітка в паспорті. Встановити факт постійного проживання на території України він може тільки через суд, а тому звернувся з заявою до суду. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, просив заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечував проти задоволення заяви. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає ,що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України « Про громадянство України», особа, що постійно проживала на території України до 18 грудня 1991 року, що стала територією України відповідно до ст..5 Закону України « Про правонаступництво України», має право придбати громадянство України по територіальній ознаці. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно проживав зі своїми батьками в м. Харкові до 12 грудня 1991 року за адресою: [ADDRESS]. В теперішній час він також постійно проживає на території України в м. Харкові. Свідки [PERSON] [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт постійного проживання [PERSON] на території України. Окрім цього факт постійного проживання на території України засвідчує і імміграційна віза в паспортному документі [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] на території України з червня 1990 року по 12 грудня 1991 року знайшов підтвердження в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що він постійно проживав на території України , в місті Харкові, в період з січня 1990 року до 19 грудня 1991 року. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що народився 20.09.1965 року в Таджикістані. В січні 1990 року він прибув з Таджикістана на територію України, до міста Харкова до своїх родичів, де проживав за адресою: [INFO]. На території України він знаходився до 19 грудня 1991 року, а потім, в кінці грудня 1991 року , виїхав з території України. В 2003 році він знову приїхав в місто Харків, де проживає постійно до теперішнього часу. Заявник має на Україні постійну реєстрацію, про що свідчить відмітка в паспорті. Встановити факт постійного проживання на території України він може тільки через суд, а тому звернувся з заявою до суду. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, просив заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечував проти задоволення заяви. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає ,що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України « Про громадянство України», особа, що постійно проживала на території України до 18 грудня 1991 року, що стала територією України відповідно до ст..5 Закону України « Про правонаступництво України», має право придбати громадянство України по територіальній ознаці. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно проживав у своїх родичів в м. Харкові до 19 грудня 1991 року за адресою: [ADDRESS]. В теперішній час він також постійно проживає на території України в м. Харкові. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт постійного проживання [PERSON] на території України. Окрім цього факт постійного проживання на території України засвідчує і імміграційна віза в паспортному документі [PERSON] Таким чином, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] на території України з січня 1990 року по 19 грудня 1991 року знайшов підтвердження в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-22 00:00:00

06.05.2010 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 14.01.1997 року померла рідна тітка його дружини [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) загальною площею 11,17 умовних кадастрових гектарів. Його дружина [PERSON] протягом останніх шести місяців та на момент смерті проживала разом з тіткою. 18.07.2001 року його дружина померла. Просить визнати за ним право власності на земельний пай в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 14.01.1997 року померла рідна тітка його дружини [PERSON]. За життя їй належала земельна частка (пай) загальною площею 11,17 умовних кадастрових гектарів. Дружина позивача [PERSON], яка була племінницею [PERSON] померла 18.07.2001 року. Згідно вимог діючого та той час законодавства спадкування здійснювалось по закону та по заповіту (ст..524 ЦК України ред..1963р.). Заповіт вданому випадку, як пояснив позивач не складався, а до спадкоємців по закону племінники не відносились (ст.529-532 ЦК України ред.. 1963р.) За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed