Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-24 00:00:00

27 листопада 2009 року [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до Кузнецовського міського комунального підприємства про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 1268 грн. 20 коп. Позивачка зазначила в позові, що 13 листопада 2009 року наказом відповідача №415-к від 13 листопада 2009 року вона звільнена з посади начальника договірного відділу Кузнецовського міського комунального підприємства за п.1 ст.40 КЗпП України на підставі службової записки №021-58 від 10 листопада 2009 року з причин скорочення штатного розпису, що не передбачено чинним законодавством України. Згідно доводів [PERSON] звільнення її з роботи проведено Кузнецовським міським комунальним підприємством без законної підстави, так як фактично ніяких змін в організації виробництва і праці не відбулося, а зміни, що внесені до штатного розпису підприємства наказами №470 і №471 від 13 серпня 2009 року, свідчать, що відповідач планував здійснити звільнення конкретних осіб. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що при її звільненні з роботи відповідачем було порушено ч.ч.2, 3 ст.40, ч.ч.І, 2 ст.42, ч.ч.І, 3 ст.49-2 КЗпП України, п.7 ч.І ст.20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ч.І ст.З Закону України "Про відпустки" та норми колективного договору. Всупереч цим вимогам чинного законодавства України її звільнення з посади начальника договірного відділу проведено Кузнецовським міським комунальним підприємством шляхом виведення даної посади із штатного розпису з 13 листопада 2009 року без ліквідації договірного відділу із залишенням на роботі в цьому ж відділі до 18 листопада 2009 року двох економістів та одночасним введенням в планово-економічний відділ іще двох штатних одиниць. При цьому відповідачем їй не було запропоновано заміщення цих або інших вакантних посад шляхом переведення та не враховано її переважне право залишення на роботі, як працівника з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, особи - вдови ліквідатора Чорнобильської катастрофи, в сім'ї якої немає інших працівників з самостійним заробітком. Невикористану відпустку згідно заяви від 20 жовтня 2009 року в повному обсязі не надано. Окрім цього, [PERSON] вказує на порушення відповідачем норм п.2.1.4. і п.3.1.2. колективного договору, укладеного між представником власника в особі директора Кузнецовського міського комунального підприємства і профспілковим комітетом, щодо заборони прийомів на роботу нових працівників у разі незабезпечення повної продуктивної зайнятості працюючих і при прогнозуванні їх вивільнення на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, а також щодо зобов'язань підприємства письмово повідомити профком та погодити з ним програму забезпечення зайнятості і соціальної підтримки працівників, яких передбачається вивільнити. При цьому позивачка зазначає про факт введення відповідачем в липні 2009 року посади заступника директора з економіки та фінансів і прийняття на цю посаду шляхом переведення працівника, який займав посаду заступника начальника планово-економічного відділу, введену в квітні 2009 року, а також про невиконання Кузнецовським міським комунальним підприємством взятих на себе зобов'язань щодо забезпечення зайнятості вивільнюваних працівників. За таких обставин, покликаючись на ст.235 КЗпП України, [PERSON] просить суд поновити її на роботі начальником договірного відділу Кузнецовського міського комунального підприємства та стягнути з відповідача в її користь середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу в розмірі 1268 грн. 20 коп. (станом на день подання позову). Під час судового розгляду справи позивачка повністю підтримала вимоги позову, заявленого до Кузнецовського міського комунального підприємства, та, збільшивши їх розмір, просила суд поновити її на попередній роботі та стягнути з відповідача в її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в загальній сумі - 25560 грн. 30 коп. Згідно доводів [PERSON] у Кузнецовського міського комунального підприємства не було законних підстав та причин для її звільнення з роботи. З її пояснень слідує, що в 2002 році вона очолила новостворений договірний відділ, організувала його роботу, розробила положення про відділ та порядок ведення договірної роботи, посадові інструкції спеціалістів відділу, сформувала всі види договорів у відповідності до вимог нормативно-правових актів, запровадила реєстр договорів та контрагентів, систематизувала укладені підприємством договори, навчала і надавала практичну допомогу новоприйнятим працівникам договірного відділу (економістам). З пояснень позивачки вбачається, що під час її звільнення з роботи існувала потреба в діяльності договірного відділу та його начальника, оскільки було понад 1000 діючих укладених з підприємством договорів і здійснювалося укладення нових договорів. Проте, не дивлячись на це наказом відповідача №471 від 13 серпня 2009 року з 13 листопада 2009 року посаду начальника договірного відділу виведено із штатного розпису без ліквідації вказаного структурного підрозділу і без скорочення нижчих за кваліфікацією посад в цьому відділі: економіста 2 категорії та економіста без категорії. Цих працівників договірного відділу було залишено на роботі і не враховано при цьому її переваг. [PERSON] стверджує, що фактично відповідач мав намір у будь-який спосіб звільнити саме її з роботи. В підтвердження цих обставин позивачка вказала на грубе обмеження її в праві на отримання невикористанної відпустки всієї тривалості, а також на те, що при наявності вакантних посад на постійній основі, які за фахом і кваліфікацією вона могла б зайняти, (заступника директора по загальним питанням, інженера з охорони праці 1 категорії, техніка сторожової охорони та економістів в планово-економічному відділі) відповідач запропонував їй лише тимчасову посаду інженера ЖЕД №1, від якої вона змушена була відмовитись, оскільки ця посада була вільною лише на час відпустки основного працівника по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. [PERSON] також зазначила про ігнорувавння Кузнецовським міським комунальним підприємством при її вивільненні вимог чинного законодавства України щодо надання пільг, гарантованих державою, як вдові ліквідатора Чорнобильської катастрофи на переважне право залишення на роботі, а також на працевлаштування. Окрім цього, згідно доводів позивачки потреба в діяльності договірного відділу та його начальника при її звільненні з роботи та й в подальшому у Кузнецовського міського комунального підприємства не відпала, а навпаки - цей структурний підрозділ потребував розширення, про що вона доповідала директору вказаного підприємства. В цій частині в якості обгрунтування позову [PERSON] вказала на факт створення відповідачем в 2010 році через декілька місяців після її звільнення з роботи нового структурного підрозділу - відділу збуту, до якого перейшли функції колишнього договірного відділу та його працівники - економісти. Представник позивачки - [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги [PERSON] та просив суд їх задоволити. Згідно доводів [PERSON] [PERSON] була звільнена з посади начальника договірного відділу Кузнецовського міського комунального підприємства за п.1 ст.40 КЗпП України з порушенням встановленої законом процедури вивільнення та без законної на це підстави, оскільки посада начальника віддіду (договірний відділ) сектору обліку собівартості, реалізації, надання послуг в групі збуту, яка передбачена в штатному розписі Кузнецовського міського комунального підприємства і яку займала позивачка до її звільнення з роботи, не скорочена відповідачем. За таких обставин представник позивачки просить суд поновити [PERSON] на попередній роботі та виплатити їй заробіток за весь час вимушеного прогулу. Представники відповідача - [PERSON] і [PERSON] не визнали позовних вимог [PERSON] Свої заперечення проти вимог позову обґрунтовували ст.64 Господарського кодексу України, вказуючи на те, що підприємство (власник або уповноважений ним орган) вправі самостійно встановлювати чисельність працівників і штатний розпис та вносити до нього відповідні зміни, враховуючи потреби виробництва. Згідно доводів представників відповідача позивачка була звільнена з роботи на підставі наказу Кузнецовського міського комунального підприємства №471 від 13 серпня 2009 року та службової записки начальника планово-економічного відділу [PERSON] №021-58 від 10 листопада 2009 року. Про наступне вивільнення вона персонально була попереджена не пізніше ніж за два місяці до звільнення - 10 вересня 2009 року. Від запропонованої тимчасової роботи - інженера ЖЕД №1 на період відпустки основного працівника по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку [PERSON] відмовилась, про що 06 жовтня 2009 року був складений відповідний акт. За таких обставин представники відповідача вважають позов [PERSON] необгрунтованим і безпідставним та просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Окрім наведеного, [PERSON] пояснив, що відповідно до структури Кузнецовського міського комунального підприємства, затвердженої директором [PERSON] і погодженої міським головою [PERSON] 11 серпня 2009 року, договірний відділ ліквідовано 11 серпня 2009 року без видачі будь-якого наказу по підприємству та наказом №471 від 13 серпня 2009 року приведено штатний розпис підприємства у відповідність шляхом виведення із штатного розпису посади начальника договірного відділу та подальшого переведення економістів цього відділу в планово-економічний відділ на посади економістів без проведення процедури скорочення їх попередніх посад в договірному відділі. З пояснень представника відповідача - [PERSON], допитаної судом в якості свідка, слідує, що в її присутності в кабінеті директора Кузнецовського міського комунального підприємства 10 вересня 2009 року [PERSON] попередив [PERSON] про її наступне звільнення, при цьому можливість переведення на інші вакантні посади їй не пропонувалась. [PERSON] вказала, що вона приймала участь в роботі комісій, створених наказами Кузнецовського міського комунального підприємства №516 від 09 вересня 2009 року і №520 від 15 вересня 2009 року. Зазначені комісії не визначали і не обговорювали особу [PERSON], як працівника, який підлягав вивільненню, оскільки в самому наказі підприємства №471 від 13 серпня 2009 року вже було вказано, що посада, яку займала позивачка, підлягає виведенню з штатного розпису з 13 листопада 2009 року. Дані особової картки [PERSON], в тому числі пільги останньої, цими комісіями не аналізувалися, вакантні посади вказаними комісіями позивачці не пропонувались. [PERSON] також зазначила, що в її присутності та іще когось із представників адміністрації підприємства директором Кузнецовського міського комунального підприємства [PERSON] було запропоновано [PERSON] в зв'язку з скороченням її посади замістити іншу посаду -інженера ЖЕД №1, яка є тимчасовою - на період відпустки основного працівника по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. З такою пропозицією [PERSON] не погодилась, про що було складено відповідний акт. Згідно пояснень [PERSON] в усній формі вона доводила до відома директору Кузнецовського міського комунального підприємства [PERSON] про необхідність надання [PERSON] відпустки повної тривалості згідно чинного законодавства, проте резолюція керівника підприємства на заяві позивачки свідчить про обмеження строку відпустки [PERSON] до 13 листопада 2009 року. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - директор Кузнецовського міського комунального підприємства [PERSON] не визнав позовних вимог [PERSON] З показань [PERSON], допитаного в якості свідка, слідує, що без видачі наказу по основній діяльності про ліквідацію договірного відділу фактично цей відділ було ліквідовано, посаду начальника договірного відділу наказом підприємства №471 від 13 серпня 2009 року - виведено з штатного розпису, а економістів цього відділу без скорочення цих посад відповідними наказами підприємства переведено на посади економістів в планово-економічний відділ. Згідно показань [PERSON] під час скорочення посади начальника договірного відділу у Кузнецовського міського комунального підприємства була можливість залишити на роботі [PERSON], посада якої була обгрунтована, а скоротити когось із економістів, які займали нижчі за кваліфікацією посади. Також [PERSON] зазначив, що у відповідача була можливість перевести [PERSON] при її вивільненні на іншу постійну роботу за її кваліфікацією, враховуючи її досвід роботи, в тому числі на посаду економіста, проте її було звільнено з роботи. При цьому для [PERSON] було запропоновано лише тимчасову роботу інженера ЖЕД №1, від заміщення якої позивачка відмовилась. Заміщення інших вакантних посад [PERSON] не пропонувалося. З показань [PERSON] також вбачається, що при прийнятті рішення про звільненя позивачки з роботи йому було достовірно відомо про статус [PERSON] та її пільги, як дружини померлого ліквідатора Чорнобильської катастрофи, а також про незаконність скорочення строку її відпустки. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, а також представників відповідача і третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, суд дослідив показання свідків і письмові докази справи і, надавши їм належну оцінку в їх сукупності та взаємозв'язку, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, заявлені до Кузнецовського міського комунального підприємства підлягають частковому задоволенню. [PERSON] встановлено, що наказом Кузнецовського міського комунального підприємства №415-к від 13 листопада 2009 року [PERSON] 13 листопада 2009 року була звільнена з посади начальника договірного відділу за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з скороченням штатного розпису на підставі службової записки №021-58 від 10 листопада 2009 року. Наведені обставини підтверджуються відомостями, зазначеними у наказі Кузнецовського міського комунального підприємства "Про припинення трудового договору" №415-к від 13 листопада 2009 року. Із запису №22 трудової книжки [PERSON] слідує, що 13 листопада 2009 року позивачка була звільнена з роботи наказом Кузнецовського міського комунального підприємства №415-к від 13 листопада 2009 року у зв'язку зі скороченням штату (п.1 ст.40 КЗпП України). Відповідно до вимог п.1 ч.І ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадку зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Аналізуючи докази справи, судом встановлено, що в порушення п.1 ч.І ст.40 КЗпП України Кузнецовське міське комунальне підприємство припинило трудовий договір, укладений із [PERSON], безпідставно. Службова записка начальника планово-економічного відділу [PERSON] №021-58 від 10 листопада 2009 року, яка зазначена в наказі Кузнецовського міського комунального підприємства "Про припинення трудового договору" №415-к від 13 листопада 2009 року як підстава звільнення з роботи [PERSON], фактично не може бути підставою розірвання трудового договору з працівником у даному випадку. Слідуючи вимогам п.1 ч.І ст.40 КЗпП України, підставою для розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за цим пунктом є зміна в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення чисельності або штату працівників. Належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт зміни в Кузнецовському міському комунальному підприємстві організації виробництва і праці, матеріали справи не містять. Таких доказів представники відповідача суду не надали. Із структури Кузнецовського міського комунального підприємства, затвердженої директором [PERSON] і погодженої міським головою м.Кузнецовськ Рівненської області 11 серпня 2009 року, вбачається, що 11 серпня 2009 року із структури вказаного підприємства виключено договірний відділ, який діяв до цього згідно положення про договірний відділ 11-П-КМКП, затвердженого директором [PERSON] 23 жовтня 2002 року, і структури Кузнецовського міського комунального підприємства, затвердженої директором [PERSON] 01 липня 2008 року. Однак, відповідного наказу по основній діяльності Кузнецовського міського комунального підприємства про ліквідацію чи реорганізацію (об'єднання) договірного відділу як структурного підрозділу цього підприємства, а також відповідного наказу по кадровій роботі про скорочення працівників договірного відділу відповідачем не прийнято, про що свідчать надані відповідачем книги наказів по основній діяльності і по кадровій роботі. Дані обставини визнані представниками відповідача та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, -директором Кузнецовського міського комунального підприємства [PERSON], тому згідно з ч.І ст.61 ЦПК України є встановленими. [PERSON] виявлено, що лише в наказі „Про внесення змін до штатного розпису КМКП" №471 від 13 серпня 2009 року зазначено, що з 13 листопада 2009 року із штатного розпису відповідачем виведено наступні посади, а саме: договорний відділ - начальник договорного відділу. На думку суду цей наказ не стосується [PERSON], оскільки до звільнення вона працювала в Кузнецовському міському комунальному підприємстві начальником договірного відділу, про що свідчить запис її трудової книжки за №21 від 01 жовтня 2002 року (наказ №7-к від 01 жовтня 2002 року). Такого структурного підрозділу, як договорний відділ, на підприємстві не існувало, що підтверджується положенням про договірний відділ 11-П-КМКП, затвердженим директором [PERSON] 23 жовтня 2002 року, і структурою Кузнецовського міського комунального підприємства, затвердженою директором [PERSON] 01 липня 2008 року. І такої посади, як начальник договорного відділу, в штатному розписі Кузнецовського міського комунального підприємства, затвердженому директором Кузнецовського міського комунального підприємства [PERSON] 01 січня 2009 року і 01 серпня 2009 року, - не передбачено. Згідно штатного розпису відповідача посада, яку займала позивачка до її звільнення, називалася - начальник відділу (договірний відділ) і перебувала в штаті групи збуту в секторі обліку собівартості, реалізації, надання послуг. Отже, посада, яку займала позивачка до звільнення її з роботи, - відповідачем не скорочена. До того ж звільнена [PERSON] з роботи 13 листопада 2009 року, в той час як наказом Кузнецовського міського комунального підприємства №628 від ЗО жовтня 2009 року термін виконання наказу №471 від 13 серпня 2009 року продовжено до 31 грудня 2009 року. Окрім цього, на відміну від структури Кузнецовського міського комунального підприємства, затвердженої директором [PERSON] і погодженої міським головою [PERSON] 11 серпня 2009 року, на яку покликався представник відповідача [PERSON] як на підставу звільнення з роботи [PERSON], в Кузнецовському міському комунальному підприємстві договірний відділ функціонував і в подальшому після 11 серпня 2009 року - дати затвердження і погодження нової структури підприємства та після 13 листопада 2009 року - дати звільнення позивачки з роботи, що підтверджується наказами Кузнецовського міського комунального підприємства "Про припинення трудового договору" №415-к від 13 листопада 2009 року та "Про переведення" №435-к і №436-к від 18 листопада 2009 року. Так, до 13 листопада 2009 року [PERSON] працювала в договірному відділі Кузнецовського міського комунального підприємства на посаді начальника цього відділу, а після звільнення з роботи позивачки в договірному відділі до 18 листопада 2009 року залишились працювати інші працівники цього відділу: економіст 2 категорії [PERSON] і економіст [PERSON] Згідно доповнення до штатного розпису робітників КМКП на 2009 рік №27, затвердженого директором Кузнецовського міського комунального підприємства [PERSON] 16 листопада 2009 року, посади: начальника договірного відділу, економіста 2 категорії і економіста цього відділу були виключені з штатного розпису 16 листопада 2009 року. Проте, відповідного наказу про скорочення цих посад і вивільнення працівників, які займали посади економіста 2 категорії і економіста, відповідачем не прийнято, про що свідчать наявні в справі докази, в тому числі й пояснення представників відповідача - [PERSON] і [PERSON] та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] Отже, виключення вказаних посад із штатного розпису, яке вчинене Кузнецовським міським комунальним підприємством в такий спосіб, є безпідставним. Аналізуючи даний документ відносно предмету спору, суд з'ясував, що посада, яку займала [PERSON] до звільнення з роботи, не була скорочена відповідачем станом на 13 листопада 2009 року і була передбачена штатним розписом Кузнецовського міського комунального підприємства і після звільнення позивачки з роботи. Отже, трудовий договір із [PERSON] припинено відповідачем за п.1 ст.40 КЗпП України безпідставно. Відповідно до наказів Кузнецовського міського комунального підприємства "Про переведення" №435-к і №436-к від 18 листопада 2009 року, які є належними і допустимими доказами в силу ст.ст.58, 59 ЦПК України, в договірному відділі Кузнецовського міського комунального підприємства до 18 листопада 2009 року існували посади: економіста 2 категорії і економіста, на яких відповідно працювали [PERSON] і [PERSON] А в цьому доповненні до штатного розпису вказано, що ці посади виключено із штатного розпису 16 листопада 2009 року, що не відповідає дійсності, оскільки за таких обставин переведення відповідачем 18 листопада 2009 року [PERSON] і [PERSON] із посад економістів договірного відділу на посади економістів планово-економічного відділу було б неможливим. Розпорядження директора Кузнецовського міського комунального підприємства [PERSON] №02-09 від 16 листопада 2009 року, яке суперечить наказам Кузнецовського міського комунального підприємства "Про переведення" №435-к і №436-к від 18 листопада 2009 року, суд оцінює критично. До того ж згідно з ч.2 ст.32 КЗпП України не може вважатися переміщенням визначення робочих місць економіста 2 категорії [PERSON] і економіста [PERSON] в планово-економічному відділі, тобто зміна їх робочого місця і стуктурного підрозділу, оскільки зміст зазначеного розпорядження свідчить і про зміну їх підпорядкування - начальнику планово-економічного відділу, що відповідно потребує зміни посадової інструкції та обов'язків і в такому разі свідчить про вихід за межі попередніх посад, обумовлених трудовими договорами. Згідно з ч.ч.І-З ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Вказаного порядку вивільнення працівників, що передбачений ч.ч.І-З ст.49-2 КЗпП України, відповідач не дотримав. [PERSON] не була персонально попереджена про наступне вивільнення не пізніш ніж за два місяці, як того вимагає законодавство. її підпис, вчинений 10 вересня 2009 року у відомості попередження працівників КМКП про наступне вивільнення, затвердженій наказом Кузнецовського міського комунального підприємства №516 від 09 вересня 2009 року, не може слугувати доказом офіційного персонального попередження [PERSON] про її вивільнення. Такий висновок суду грунтується на тому, що станом на 10 вересня 2009 року Кузнецовським міським комунальним підприємством не було прийнято наказу про скорочення посади начальника договірного відділу, яку займала [PERSON], тому відповідно й не має юридичного значення цей підпис працівника - позивачки по справі. Адже первинним є прийняття власником або уповноваженим ним органом рішення про скорочення чисельності або штату працівників, після чого лише можливе персональне попередження працівників про прийняте рішення щодо їх наступного вивільнення. З матеріалів справи слідує, що й в подальшому до моменту звільнення [PERSON] з роботи, тобто до 13 листопада 2009 року, відповідач не скоротив посади начальника договірного відділу, відповідного наказу про це не прийняв. Та й підстав для цього у відповідача не було, оскільки згідно показань директора Кузнецовського міського комунального підприємства [PERSON] посада начальника договірного відділу була обгрунтована на підприємстві і фактично функції договірного відділу не припинилися, в 2010 році їх виконує новостворений відділ - відділ збуту. В цій частині суд зробив висновок на основі показань [PERSON], які узгоджуються із письмовими доказами справи, так як відповідного наказу про створення цього відділу, його положення та посадових інструкцій працівників цього відділу сторона відповідача не надала суду із-за їх відсутності. П.2 наказу Кузнецовського міського комунального підприємства №213 від 20 квітня 2010 року в зв'язку з виробничою необхідністю, для впорядкування обліку та контролю за споживанням теплопостачання, водопостачання, водовідведення, вивозу та захоронення побутових відходів внесено до штатного розпису підприємства з 22 квітня 2010 року такі зміни - введено до штатного розпису відділ збуту в складі: начальника відділу збуту, економіста із збуту 1 категорії, економіста із збуту 2 категорії, юрисконсульта 2 категорії, фахівця із збуту теплової енергії, інженера з розрахунків та режимів, бухгалтера 1 категорії, бухгалтера 2 категорії (2 одиниці), обліковця (4 одиниці), контролера теплового господарства і контролера водопровідного господарства (2 одиниці). В зв'язку з виробничою необхідністю наказом Кузнецовського міського комунального підприємства №305 від 03 червня 2010 року внесено до штатного розпису підприємства з 07 червня 2010 року такі зміни - введено до штатного розпису у відділ збуту іще посаду економіста. Наказами Кузнецовського міського комунального підприємства №122-к, №123-к, №124-к, №125-к, №127-к, №128-к, №129-к, №131-к, №132-к, №133-к, №134-к, №135-к, №136-к, №138-к від 30 квітня 2010 року, №176-к від 07 червня 2010 року, №180-к від 11 червня 2010 року і № 192-к від 18 червня 2010 року у відділ збуту прийнято на роботу 16 працівників шляхом їх переведення з інших посад, в тому числі і колишніх працівників договірного відділу - економіста 2 категорії [PERSON] на посаду економіста із збуту 2 категорії та економіста [PERSON] на посаду економіста із збуту 2 категорії, та прийнято 1 нового працівника. Наведені обставини іще раз доводять безпідставність і необґрунтованість звільнення з роботи [PERSON] Наказом Кузнецовського міського комунального підприємства "Про попередження працівників про наступне звільнення у зв'язку зі скороченням штату" №516 від 09 вересня 2009 року в зв'язку з відсутністю начальника відділу кадрів [PERSON] та старшого інспектора кадрів [PERSON] створено комісію в складі: інспектора з кадрів - [PERSON], юрисконсульта - [PERSON], юрисконсульта - [PERSON], начальника ПЕВ - [PERSON], провідного економіста - [PERSON], заступника головного бухгалтера - [PERSON], начальника відділу охорони об'єктів - [PERSON], майстра РБД - [PERSON], начальника УЕРЗІМ - [PERSON] і в.о.начальника АТУ - [PERSON] для попередження працівників про наступне звільнення та запропонування окремим працівникам, виходячи з можливостей підприємства, переведення на інші посади на цьому підприємстві. Проте, даною комісією в складі десяти вказаних чоловік [PERSON] не була попереджена про наступне звільнення з роботи і цією комісією їй не була запропонована інша робота, що підтверджується показаннями представника відповідача - свідка [PERSON], показаннями свідка [PERSON] та письмовими доказами справи. У відомості попередження працівників КМКП про наступне вивільнення вказано, що 10 вересня 2009 року про наступне вивільнення попереджав позивачку [PERSON] Однак, згідно наказу Кузнецовського міського комунального підприємства "Про попередження працівників про наступне звільнення у зв'язку зі скороченням штату" №516 від 09 вересня 2009 року станом на 10 вересня 2009 року [PERSON] не мав таких повноважень, оскільки не входив в склад спеціально створеної комісії. Акт від 06 жовтня 2009 року, в якому вказано, що для [PERSON] була запропонована посада інженера ЖЕД №1 (тимчасово), від якої вона відмовилася, не є допустимим доказом, оскільки по-перше: складений та підписаний він комісією в складі трьох осіб, а не десяти чоловік, що визначені наказом відповідача "Про попередження працівників про наступне звільнення у зв'язку зі скороченням штату" №516 від 09 вересня 2009 року; по-друге: складений і підписаний він неуповноваженими особами - директором [PERSON] і старшим інспектором відділу кадрів [PERSON]С, які не входять в склад комісії, створеної зазначеним наказом. Адже станом на 10 вересня 2009 року і 06 жовтня 2009 року діяв наказ Кузнецовського міського комунального підприємства "Про попередження працівників про наступне звільнення у зв'язку зі скороченням штату" №516 від 09 вересня 2009 року і діяла створена цим наказом відповідна комісія, яка і мала повноваження на попередження працівників про їх наступне звільнення з роботи та повинна була пропонувати переведення на інші вакантні посади. Проте, згідно показань представника відповідача-свідка [PERSON] і свідка [PERSON] дана комісія не попереджала [PERSON] про її наступне звільнення з роботи та не пропонувала їй жодної вакантної посади. Докази про припинення дії вказаного наказу і діяльності зазначеної комісії станом на 10 вересня 2009 року і 06 жовтня 2009 року - відсутні. Окрім цього, суд встановив фактичну неможливість пропонування відповідачем для [PERSON] посади інженера ЖЕД №1 (тимчасово) 06 жовтня 2009 року, оскільки згідно з показаннями свідка [PERSON]С попередньо ця посада вже пропонувалась іншим особам, з яких працівник [PERSON] погодилась її зайняти та подала відповідну заяву, іще раніше - до 06 жовтня 2009 року, яку з позитивною резолюцією керівника підприємства вже було передано в планово-економічний відділ для визначення окладу. Суд також врахував ту обставину, що при проведенні процедури вивільнення працівників можливість переведення на інші посади пропонувалась відповідачем лише окремим працівникам, про що свідчить зміст п.З наказу Кузнецовського міського комунального підприємства "Про попередження працівників про наступне звільнення у зв'язку зі скороченням штату" №516 від 09 вересня 2009 року. Згідно показань представника відповідача-свідка [PERSON] і свідка [PERSON]С, наказу Кузнецовського міського комунального підприємства "Про внесення змін до штатного розпису КМКП" №470 від 13 серпня 2009 року, доповнення до штатного розпису робітників КМКП на 2009 рік №24, затвердженого директором Кузнецовського міського комунального підприємства [PERSON] 13 серпня 2009 року, наказів відповідача "Про переведення" №378-к, №379-к від 30 жовтня 2009 року, №400-к і №402-к від 13 листопада 2009 року та довідки №322 від 16 березня 2010 року в період вивільнення працівників по наказу №471 від 13 серпня 2009 року в Кузнецовському міському комунальному підприємстві були вакантними наступні постійні посади, які були введені в штатний розпис з 13 серпня 2009 року наказом Кузнецовського міського комунального підприємства "Про внесення змін до штатного розпису КМКП" №470 від 13 серпня 2009 року.: заступника директора по загальним питанням - з 13 серпня 2009 року до 13 листопада 2009 року, інженера з охорони праці 1 категорії - з 13 серпня 2009 року до 02 листопада 2009 року, техніка у відділі охорони об'єктів - з 13 серпня 2009 року до 13 листопада 2009 року, начальника дільниці механізації в автотранспортному управлінні - з 13 серпня 2009 року до 02 листопада 2009 року. Окрім цього, свідок [PERSON] і третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] підтвердили в судовому засіданні наявність в Кузнецовському міському комунальному підприємстві в період вивільнення працівників по наказу №471 від 13 серпня 2009 року вакантної постійної посади в ЖЕД №1 двірника, про що також свідчить довідка відповідача №325 від 16 березня 2010 року. Представник відповідача [PERSON], допитана судом в якості свідка, визнала, що 13 листопада 2009 року вакантними у відповідача були також постійні посади в планово-економічному відділі: економіста 2 категорії і економіста, що також узгоджується із штатними розписами Кузнецовського міського комунального підприємства, затвердженими директором [PERSON] 01 серпня 2009 року і 13 листопада 2009 року, та наказами "Про переведення" №435-к і №436-к від 18 листопада 2009 року. Дані посади не були запропоновані [PERSON], що визнано представником відповідача [PERSON] і третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON], допитаними судом в якості свідків, хоча згідно показань цих осіб [PERSON] за своїм фахом і досвідом роботи в разі її згоди могла б зайняти такі посади, як: економіста в планово-економічному відділі, техніка - у відділі охорони об'єктів та двірника - в ЖЕД №1. Отже, судом встановлено, що відповідачем не дотримано вимог законодавства щодо порядку звільнення з роботи працівників у зв'язку із скороченням штату, зокрема: в порушення ч.2 ст.40 КЗпП України Кузнецовським міським комунальним підприємством не використано всієї можливості переведення [PERSON] за її згодою на іншу роботу. Адже згідно ч.2 ст.40 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в зв'язку з скороченням штату працівників допускається лише за умови, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Тобто, законодавець з метою захисту прав та інтересів працівників покладає на роботодавця зобов'язання щодо використання ним до моменту звільнення працівника всіх можливостей його подальшого працевлаштування шляхом переведення. Зазначені зобов'язання відповідачем не виконані. Матеріали справи не містять даних про те, що відповідачем одночасно з попередженням про звільнення позивачці пропонувались для заміщення вільні посади (із зазначенням місця роботи, обсягу фукціональних обов'язків, режиму роботи, розміру заробітної плати), на яких вона могла би працювати за фахом і кваліфікацією. Зазначені обставини не підтверджуються жодними доказами справи, в тому числі і актом від 06 жовтня 2009 року, якому суд надав критичну оцінку. Наказом Кузнецовського міського комунального підприємства "Про створення комісії для розгляду особових карток працівників, посади яких виводяться з штатного розпису" №520 від 15 вересня 2009 року для виконання наказу „Про внесення змін до штатного розпису КМКП" №471 від 13 серпня 2009 року створено комісію у складі семи чоловік: [PERSON] - директора КМКП (голови комісії), Решетицької'В.К. - голови профспілки, [PERSON] - начальника ПЕВ, [PERSON] - старшого інспектора з кадрів, [PERSON] - юрисконсульта, [PERSON] - начальника УЕРЗІМ і [PERSON] - інженера ВТВ для визначення конкретних працівників, посади яких виводяться з штатного розпису з врахуванням ст.42 КЗпП України та подання на розгляд до профспілкового комітету. Отже, лише 15 вересня 2009 року, тобто пізніше, ніж за два місяці до звільнення з роботи [PERSON], відповідачем була створена ця комісія для визначення конкретних працівників, які вивільняються. Коли саме після 15 вересня 2009 року вказана комісія визначила конкретних працівників, посади яких виводяться із штатного розпису, - невідомо. Докази, які б підтверджували цей факт, - відсутні. Протокол комісії в складі восьми чоловік, в тому числі неуповноваженої особи - начальника дільниці водовідведення [PERSON], не містить дати його складення, а тому не має юридичного значення. До того ж члени вказаної комісії: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], даючи показання в судовому засіданні в якості свідків, спростували відомості цього протоколу відносно [PERSON], зазначивши суду, що комісія, яка створена наказом Кузнецовського міського комунального підприємства "Про створення комісії для розгляду особових карток працівників, посади яких виводяться з штатного розпису" №520 від 15 вересня 2009 року взагалі не визначала [PERSON], як особу, посада якої виводиться з штатного розпису, її особової картки не розглядала, наявність пільг на залишення на роботі не з'ясовувала. [PERSON] також встановлено порушення Кузнецовським міським комунальним підприємством вимог ч.І ст.42 КЗпП України, згідно з якими при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Однак, докази справи свідчать, що такого права [PERSON] не було надано відповідачем. [PERSON], яка займала посаду начальника договірного відділу, була звільнена з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України в той час, як інші працівники цього відділу [PERSON] і [PERSON], які займали нижчі за кваліфікацією посади (економіста 2 категорії і економіста) та мали менший досвід роботи - залишені на роботі. Із наказів Кузнецовського міського комунального підприємства "Про переведення" №435-к і №436-к від 18 листопада 2009 року слідує, що [PERSON] і [PERSON] залишились працювати в договірному відділі Кузнецовського міського комунального підприємства на посадах економістів до 18 листопада 2009 року і 18 листопада 2009 року були переведені на посади економістів у планово-економічний відділ. Згідно відомостей особової картки №216 [PERSON] має вищу освіту. 27 червня 1987 року вона закінчила навчання в Українському ордена Дружби народів інституті інженерів водного господарства, отримавши кваліфікацію інженера-будівельника за спеціальністю: промислове та цивільне будівництво. Згідно записів трудової книжки позивачка працювала на різних посадах, в тому числі: в державному підприємстві БУ-2 (на базі якого засноване АТ "Кузнецовськенергожитлобуд") - інженера-кошторисника, старшого інженера-кошторисника, інженера 2 категорії технічного відділу, інженера 2 категорії виробничо-технічного відділу, головного інженера кошторисно-договірного віділу, начальника кошторисно-договірного відділу, в УТЖКГ ВП "Рівненська АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом" (на базі якого створено Кузнецовське міське комунальне підприємство) - економіста 1 категорії планово-економічного відділу, та в Кузнецовському міському комунальному підприємстві -начальника договірного відділу з 01 жовтня 2002 року. Згідно показань третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, -директора Кузнецовського міського комунального підприємства [PERSON] [PERSON], яка працювала начальником договірного відділу має більш високу кваліфікацію і досвід роботи в Кузнецовському міському комунальному підприємстві, ніж її підлеглий персонал - економіст 2 категорії та економіст без категорії договірного віділу. Отже, в порушення ч.І ст.42 КЗпП України Кузнецовське міське комунальне підприємство звільнило [PERSON] - працівника з більш високою кваліфікацією, залишивши на роботі працівників з більш нижчою кваліфікацією - [PERSON] і [PERSON] Доказів про те, що позивачка має нижчу кваліфікацію і продуктивність праці, ніж вказані особи, відповідачем і його представниками суду не надано. Окрім цього, при звільненні з роботи [PERSON] відповідачем не були враховані пільги позивачки, передбачені п.7 ч.І ст.20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що гарантовані державою, і на які вона має право згідно з ч.2 ст.20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме: переважне право залишення на роботі при вивільненні у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі при ліквідації, реорганізації або перепрофілюванні підприємства, установи, організації, скороченні чисельності або штату працівників, а також на працевлаштування з урахуванням їх побажань або можливість навчання нових професій (спеціальностей) із збереженням у встановленому порядку середньої заробітної плати за останнім місцем роботи за весь період перепідготовки, але не більше одного року. Відповідно до посвідчення №029996, виданого Рівненською обласною державною адміністрацією 25 вересня 2006 року, [PERSON] має статус дружини, опікуна дітей померлого громадянина з числа ліквідаторів категорії 2-А, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, та має право на пільги і компенсації, в тому числі, які передбачені п.7 ч.І ст.20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Вказаний статус позивачки зазначений в її особовій картці №216 і згідно показань директора Кузнецовського міського комунального підприємства [PERSON] був йому достовірно відомий при звільненні [PERSON] з роботи. Однак, пільги, що передбачені п.7 ч.І ст.20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", позивачці не були надані відповідачем, що підтверджується доказами справи. Ч.І ст.З Закону України "Про відпустки" передбачено, що за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки. Однак, в порушення вказаних вимог Кузнецовське міське комунальне підприємство обмежило [PERSON] в її праві на відпустку, яке відповідно до ч.З ст.2 Закону України "Про відпустки" в цьому разі забезпечується гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги). Так, 20 жовтня 2009 року (вхідний номер - 386) [PERSON], покликаючись на ст.З Закону України "Про відпустки", звернулася до відповідача із заявою про надання їй чергової відпустки з 26 жовтня 2009 року. Проте, директор Кузнецовського міського комунального підприємства [PERSON] в резолюції на цій заяві 21 жовтня 2009 року вказав відділу кадрів оформити відпустку до 12 листопада 2009 року включно, що й підтвердив у судовому засіданні. Із записки для надання відпустки №1235к від 19 жовтня 2009 року, форма якої діяла у відповідача замість наказу, слідує, що Кузнецовське міське комунальне підприємство надало [PERSON] чергову відпустку за період роботи з 01 жовтня 2008 року по 30 вересня 2009 року неповної тривалості - лише на 18 календарних днів з 26 жовтня 2009 року по 12 листопада 2009 року включно. Таким чином відповідач обмежив [PERSON] в її праві на отримання при звільненні невикористаної відпустки повної тривалості, що окрім вказаних письмових доказів підтверджується також показаннями представника відповідача [PERSON] і третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - директора Кузнецовського міського комунального підприємства [PERSON], допитаних в якості свідків, та наказом Кузнецовського міського комунального підприємства "Про припинення трудового договору" №415-к від 13 листопада 2009 року, на підставі якого позивачці була виплачена грошова компенсація за іншу частину невикористаної відпустки. При цьому суд прийняв до уваги й невідповідність дат зазначених документів, що теж свідчить про незаконність вчинених дій і прийнятих рішень Кузнецовським міським комунальним підприємством відносно [PERSON] Зокрема: із заявою про надання чергової відпустки [PERSON] звернулася до відповідача 20 жовтня 2009 року, резолюція директором Кузнецовського міського комунального підприємства [PERSON] на цій заяві вчинена 21 жовтня 2009 року, а записка Кузнецовського міського комунального підприємства для надання відпустки [PERSON] №1235к датована 19 жовтня 2009 року, тобто раніше дати звернення позивачки із відповідною заявою. За таких обставин, слідуючи вимогам ч.І ст.З Закону України „Про відпустку", Кузнецовське міське комунальне підприємство зобов'язано було надати [PERSON] за її заявою від 20 жовтня 2009 року відпустку повної тривалості. Отже, 13 листопада 2009 року [PERSON] повинна була перебувати у відпустці, а згідно з ч.З ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п.5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Відповідно до вимог, передбачених ст.18 КЗпП України, положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації. Згідно з п.3.1.2. колективного договору Кузнецовського міського комунального підприємства, зареєстрованого виконавчим комітетом Кузнецовської міської ради Рівненської області 25 червня 2008 року №17, адміністрація підприємства взяла на себе зобов'язання у разі прогнозування масового вивільнення працівників (понад 5 відсотків від загальної чисельності працюючих в структурному підрозділі) розробити і реалізувати узгоджену з профкомом програму забезпечення зайнятості і соціальної підтримки працівників, яких передбачається вивільнити. Зазначених зобов'язань Кузнецовське міське комунальне підприємство не дотримало. Іще попереднім наказом Кузнецовського міського комунального підприємства "Про скорочення чисельності персоналу" №422 від 24 липня 2009 року, який згідно з наказом відповідача "Про скасування наказу КМКП №422 від 24 липня 2009 року" №469 від 13 серпня 2009 року був діючий з 01 серпня 2009 року до 13 серпня 2009 року, планувалось скорочення 74 штатних одиниць, в тому числі 1 одиниці в договірному відділі, та вивільнення працівників. Проте, програма заходів забезпечення зайнятості і соціальної підтримки працівників, яких передбачається вивільнити, всупереч п.3.1.2 вказаного колективного договору не узгоджена із профкомом, а лише затверджена головою профкому [PERSON] 11 серпня 2009 року і погоджена двома членами профкому: Шумрою 1.1, і [PERSON], про що свідчить зміст наведеної програми, а також показання свідків: [PERSON], [PERSON] та протокол спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету №17 від 11 серпня 2009 року. Із витягу протоколу звітно-виборної конференції Кузнецовського міського комунального підприємства №1 від 24 травня 2005 року, витягів з протоколів засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації Кузнецовського міського комунального підприємства №14 від 20 липня 2007 року, №1 від 03 січня 2008 року, №2 від 18 лютого 2008 року, №4 від 12 лютого 2009 року слідує, що станом на 11 серпня 2009 року склад профспілкового комітету первинної профспілкової організації Кузнецовського міського комунального підприємства становив 10 чоловік. Отже, відповідно до п.5.11. статуту професійної спілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслутовування населення України, яким на підставі п.5.1. цього статуту, має керуватися у своїй роботі первинна організація профспілки, програма заходів забезпечення зайнятості і соціальної підтримки працівників, яких передбачається вивільнити з 13 листопада 2009 року, є недопустимим доказом, так як порушено порядок її узгодження із профспілковим комітетом, а саме: погоджено на неправомочному засіданні профспілкового органу (комітету), оскільки в його роботі брало участь лише 3 його члени ([PERSON], Шумра 1.1, і [PERSON]І.), тобто менше 2/3 членів комітету. При цьому суд також прийняв до уваги і суперечність протоколу спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету №17 від 11 серпня 2009 року листу Кузнецовського міського комунального підприємства №965 від 13 серпня 2009 року, яким лише 13 серпня 2009 року відповідач повідомив голову профкому КМКП [PERSON] про зміни в штатному розписі і структурі підприємства, в тому числі про виведення з штатного розпису 74 одиниці, а також запропонував провести спільні засідання з профспілковим комітетом, консультації з питання заходів, направлених на працевлаштування працівників, що вивільняються, а також щодо запобігання звільненням, чи зведення їх кількості до мініму, тобто пізніше дати, вказаної в протоколі спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету №17 від 11 серпня 2009 року і в програмі заходів забезпечення зайнятості і соціальної підтримки працівників, яких передбачається вивільнити з 13 листопада 2009 року, - 11 серпня 2009 року. Статтею 43 Конституції України гарантується громадянам захист від незаконного звільнення. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що звільнення з роботи [PERSON] за п.1 ст.40 КЗпП України є незаконним, оскільки проведено без законної підстави та з порушенням встановленого порядку. За таких обставин відповідно до ч.І ст.235 КЗпП України позивачка підлягає поновленню на попередній роботі. Згідно з ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. При вирішенні питання виплати позивачці середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд керувався Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. За основу було взято дані про заробітну плату позивачки за вересень і жовтень 2009 року, вказані в довідці Кузнецовського міського комунального підприємства №324 від 23 грудня 2009 року, які визнані обоюдно сторонами та їх представниками і третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, та повністю відповідають даним, вказаним у довідках Кузнецовського міського комунального підприємства №216 від 15 червня 2010 року, № 227 і №228 від 24 червня 2010 року, наданих відповідачем на вимоги суду від 29 квітня 2010 року №2-162 і від 15 червня 2010 року №2-659 про зазначення детального розміру заробітної плати [PERSON] за останні два календарні місяці роботи (вересень, жовтень 2009 року), із зазначенням виду і розміру всіх нарахувань у вказаний період часу без виключення сум відрахування на податки тощо. Відомості щодо заробітної плати позивачки, вказані у довідках Кузнецовського міського комунального підприємства без номеру і без дати і №318 від 18 грудня 2009 року, сторони та їх представники визнали недостовірними. Середньомісячна заробітна плата визначена судом, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи [PERSON] (вересень і жовтень 2009 року), що передували події її звільнення з роботи. Визначена таким чином середньоденна заробітна плата позивачки складає 138 грн. 88 коп. (1915 грн. 98 коп. + 2253 грн. 70 коп.) + (((367 грн. 50 коп. + 446 грн. 25 коп.)/12)) х 2 місяці) / 31 відпрацьованих робочих днів у вересні і жовтні 2009 року). Середньомісячне число робочих днів становить 22 (22+21/2). Відповідно її середня місячна заробітна плата складає 3055 грн. 38 коп. (138 грн. 88 коп. х 22), а середній заробіток [PERSON] за час вимушеного прогулу становить 22637 грн. 56 коп. (6 повних місяці /грудень 2009 року, січень-травень 2010 року/ х 3055 грн. 38 коп.) + (12 робочих днів листопада 2009 року х 138 грн. 88 коп.) + (19 робочих днів червня 2010 року х 138 грн. 88 коп.). З довідки Кузнецовського міського комунального підприємства №228 від 24 червня 2010 року слідує, що вихідна допомога, виплачена при звільненні [PERSON], складає 10609 грн. 89 коп. Отже, за таких обставин позов [PERSON] в частині стягнення заробітної плати за весь час вимушеного прогулу в сумі 25560 грн. ЗО коп. підлягає частковому задоволенню в сумі 12 027 грн. 67 коп. (22637 грн. 56 коп. - 10609 грн. 89 коп). Відповідно до п.п.2, 4 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання даного рішення суду в частині поновлення [PERSON] на попередній роботі та стягнення середнього заробітку, але не більше як за один місяць. Враховуючи викладені обставини, на підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.40, 42, 49-2, 235 КЗпП України, п.7 ч.І ст.20 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",

Outcome: approved