overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулася\~до суду\~з позовною\~заявою до\~ [PERSON] про\~розподіл майна,\~в якій\~просила суд\~визнати за\~нею право\~власності на\~1/2 настану домоволодіння [ADDRESS] та визнати за відповідачем право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] . В обгрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що 04.02.1962 року вона уклала шлюб з відповідачем. У період шлюбу ними спільно було придбано нерухоме майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] . Документи на зазначений житловий будинок оформлені на її чоловіка. В добровільному порядку відповідач не згоден розділити зазначений будинок. Таким чином, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити, спираючись на доводи, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, пояснивши, що на даний час вони знаходяться у шлюбі та су\\Лсно проживають у будинку [ADDRESS] . Таким чином, він не бачить підстав для розподілу зазначеного будинку. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне: відповідно до копії свідоцтва про одруження, сторони перебувають у шлюбі з 04 лютого 1962 року. У період шлюбу сторонами було придбано нерухоме майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] , який оформлений на відповідача (а.с. 6-9). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. В судовому засіданні відповідачем не заперечувався той факт, що саме у період шлюбу був придбаний житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на-поділ майна, що належить їх на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Таким чином, твердження відповідача про те, що він перебуває у шлюбі з позивачем, та вони разом проживають у спірному будинку, судом не приймаються до уваги. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майгіа дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Кобзарівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить визнати за нею право власності, в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який належав її матері, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є спадкоємцем цього майна і прийняла спадщину. Відповідач надав заяву , в якій просить слухати справу без участі його представника, позов визнає. Суд, в силу п.2 ст.158 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу без участі відповідача. Дослідивши та\~оцінивши докази\~у справі,\~суд встановив,\~що \~ [INFO] померла\~ [PERSON] \~мати позивача,\~ якій\~належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] . Позивач проживала спільно зі спадкодавцем, прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном . Оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна, згідно закону і прийняла спадщину, до неї правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина ), отже за нею слід визнати право власності на спадкове майно. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-18 00:00:00

Оскільки на виготовлення повного тексту рішення може бути витрачено значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивні частини. На підставі викладеного, ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про визнання недієздатним [PERSON] , посилаючись на те, що він є інвалідом II групи внаслідок психічного розладу. У зв`язку з цим він не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними. В судовому засіданні заявниця та представник заявниці адвокат Остапенко B.C. заявлені вимоги змінили та просять визнати [PERSON] обмежено дієздатним, встановити над ним піклування та призначити заявницю піклувальником. Заслухавши пояснення заявниці, представника заявниці адвоката Остапенка B.C., представника заінтересованої особи [PERSON] та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними та у відповідності до ч.2 ст.60 цього ж Кодексу у разі обмеження цивільної дієздатності фізичної особи суд встановлює над нею піклування та призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Як вбачається з довідки №29 про проходження психіатричного огляду від 22.02.2010 року [PERSON] встановлений діагноз: помірно виражена розумова відсталість з розторможеністю. Відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №254/10 від 03.06.2010 року [PERSON] страждає наслідками органічного ураження головного мозку внаслідок перенесеної нейроінфекції у формі стійкого помірно вираженого психоорганічного синдрому; через стійкий психічний розлад (значні інтелектуально-мнестичні розлади, недостатність емоційно-вольової функції) він не здатний повною мірою розуміти значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч.1 ст.241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Відповідно до висновку виконавчого комітету Костопільської міської ради №608/02-08 від 17.05.2010 року виконком Костопільської міської ради не заперечує проти визнання [PERSON] обмежено дієздатним, встановлення над ним піклування та призначення заявниці піклувальником. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] обмежено дієздатним та встановлення над ним піклування. Враховуючи подання органу опіки та піклування виконавчого комітету Костопільської міської ради, суд вважає за доцільне призначити [PERSON] піклувальником обмежено дієздатного [PERSON] . На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~У травні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа: нотаріус Пологівської державної нотаріальної контори. В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] її батько [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане 22 липня 2009 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у зв`язку з чим, вона звернулася до Пологівської державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, у зв`язку з тим що, у Свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , видане відділом РАЦС Пологівського РУЮ Запорізької області прізвище померлого зазначене як « [PERSON] », а його дочки, згідно паспорта, прізвище зазначене як « [PERSON] ». На підставі викладеного просить суд встановити факт, а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] . Заявник у судове засідання не з`явився, але надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що на заявлених вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву з проханням суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що проти задоволення заяви не заперечує. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] [PERSON] батько [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане 22 липня 2009 року. (а.с. 8) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у зв`язку з чим, [PERSON] звернулася до Пологівської державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, у зв`язку з тим що, у Свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , видане відділом РАЦС Пологівського РУЮ Запорізької області прізвище померлого зазначене як « [PERSON] », а його дочки, згідно паспорта, прізвище зазначене як « [PERSON] » (а.с. 10). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, , а саме: що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] ., що передбачено п. 1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки до закінчення навчання але не більш ніж до досягнення нею 23-х річного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона знаходилася в зареєстровано шлюбі, який було розірвано в 1993 році. Від шлюбу мають дочку: [PERSON] , [INFO] , яка в даний час являється студенткою Одеської національної академії харчових технологій. Відповідач сплачував аліменти до досягнення дочкою повноліття, [INFO] дочка досягла повноліття і відповідач перестав сплачувати аліменти. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився про час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток про виклик до суду. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про можливість слухання справи у відсутності [PERSON] . Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 09.02.1993 року за актовим записом № 26 (а с. 6), від якого [INFO] у них народилася дочка - [PERSON] (а с. 3). В даний час дочка являється студенткою 11 курсу Одеської Національної академії харчових технологій. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років. Згідно ч.І ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 2 ст.200 СК України при визначені розміру аліментів, суд бере ждо уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З урахуванням обставин, що враховуються судом і передбачених ст. 182 СК України, суд вважає за можливе при визначенні розміру аліментів, стягнути із відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 'Л частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання дочкою але не більше ніж до досягнення нею 23 років. В силу ст. 367 ЦПК України, суд зобов`язаний допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що в останній час між ними постійно виникають сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Від шлюбу сторони дітей не мають. В зв`язку з вищевикладеним, позивачка звернулася до суду та просить задовольнити її позовні вимоги, розірвавши шлюб між нею та відповідачем. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився про час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток про виклик до суду. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про можливість слухання справи у відсутності [PERSON] . Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом достовірно встановлено, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а с. 5), [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 29 грудня 2009 року у відділі реєстрації актів громадянського стану по м. Котовську Котовського міського управління юстиції в Одеській області за актовим записом № 308. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. На примирення позивач не згодна, просить задовольнити позовні вимоги та розірвати шлюб. Суд, враховуючи вищеназвані обставини, приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує лише формально і підлягає розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить стягнути з відповідача на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1\\3 частини його заробітку (доходу), але не менше визначеного діючим законодавством мінімуму на дитину щомісячно, мотивуючи тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач та відповідач в судове засідання не прибули, але надіслали заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі-позивач вимоги підтримує, а відповідач проти задоволення позову не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач проживали в зареєстрованому шлюбі, під час якого народились діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ТП №083421 від 12.01.2009 року й серії І-ТП №079528 від 03.11.2008 року та свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ТП №039897 від 23.06.2010 року. Згідно ст.180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.3 ст.181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч.2 ст. 182 СК визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. У відповідності ч.3 ст.183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Однак, оскільки відповідачем визнано позов повністю, суд вважає за можливе стягувати з останнього після досягнення старшою дитиною повноліття, аліменти в розмірі 1\\4 частини його заробітку (доходу). Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження утримання останнім непрацездатних членів сімї та наявності будь-яких обмежень по працевлаштуванню. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.18 ст.4 Декрету КМ „Про державне мито.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частки його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на утримання їхнього малолітнього сина [PERSON] [INFO], який проживає з нею і знаходяться на її утриманні, до досягнення ним повноліття. У попередньому судовому засіданні підтримала позов. Відповідач у засідання не зявився. Подав заяву про визнання позову в повному обсязі та розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладенні мирової угоди проводиться у порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про його задоволення. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, забезпечує права дитини, тому позов може бути задоволений судом. Суд також покладає на відповідача сплату витрат інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача борг за надану теплову енергію в сумі 2755 грн. 74 коп. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явилась. Про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Про причину неявки суд не повідомила. Суд визнав за можливе розглядати справу у відсутності відповідача за наявними матеріалами справи оскільки достатньо доказів та ухвалив розглядати справу заочно, проти чого у поданій в судове засідання заяві представник позивача не заперечувала, зазначила, що позовні вимоги підтримує відповідно до заяви. Дослідивши матеріали справи суд находить позов який підлягає задоволенню. Встановлено, що власником [ADDRESS] є [PERSON], та шляхом відкриття особового рахунку №10230111 та видачею абонентської книжки, відповідач вступив у фактичні договірні відносини з підприємством. Відповідачу було відпущено теплової енергії на суму 2523 грн. 95 коп., але відповідачем проводились тільки часткові оплати, тому борг відповідача станом на 01.09.2009 року з урахуванням вхідного сальдо становить 2755 грн. 74 грн. Оскільки відповідач взяті на себе зобовязання згідно ст.525, 526 ЦК України та ст. 68 ЖК України не виконуює, суд стягує борг та відповідно до ст.88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору та стягнення заборгованості. На обґрунтування своїх вимог спирається на те, що 22.08.2008 року позивач та відповідач уклали договір кредитування на суму 20900,00 грн. на споживчі потреби, з терміном погашення до 22.08.2014 року зі сплатою 27 % річних. Згідно договору, відповідач зобовязався сплачувати кредит та відсотки щомісячно рівними платежами. Проте, він умови договору не виконував, в наслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 24504,77 грн., з них 19993,32 грн. заборгованість по кредиту, 1204,58 грн. пеня по кредиту та відсотках, 2970,65 грн. прострочені платежі та 336,22 грн. заборгованості по відсотках, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги змінив та просив розірвати кредитний договір № 354411/2263/0185-8 від 22.08.2008 року, укладений між ВАТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] та стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 47624,88 грн. та судові витрати. Відповідач в судове засідання двічі не зявився і про причини неявки не повідомив, хоча був вчасно і належним чином повідомлений про час і місце проведення судового засідання. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, рахує, що позов зі змінами підлягає задоволенню в повному обсязі згідно вимог ст. ст. 526, 625, 1046-1050 ЦК України, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні 22.08.2008 року позивач та відповідач уклали договір кредитування на суму 20900,00 грн. на споживчі потреби, з терміном погашення до 22.08.2014 року зі сплатою 27 % річних. Згідно договору, відповідач зобовязався сплачувати кредит та відсотки щомісячно рівними платежами. Проте, він умови договору не виконував, в наслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 47624,88 грн., з них 17561,01 грн. заборгованість по кредиту, 17646,04 грн. пеня по кредиту та відсотках, 12387,26 грн. прострочені платежі та 30,57 грн. заборгованості по відсотках. Ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності в разі неможливості виконання ним грошового зобовязання, тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати, згідно ст. 88 ЦПК України, слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-19 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів. На підставу своїх вимог спирається на те, що з листопада 2008 року позивачка стала спільно проживати з відповідачем, [PERSON] та вести з ним загальне господарство. 11 серпня 2009 року позивачка народила, [PERSON], батьком якого є відповідач. З липня 2010 року позивачка з відповідачем не проживає. Надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не бажає, що і змусило позивачку звернутись з відповідним позовом до суду. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, рахує за необхідне у відповідності до ст. ст. 180 - 183 СК України позов задоволити повністю, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що з листопада 2008 року позивачка стала спільно проживати з відповідачем, [PERSON] та вести з ним загальне господарство. 11 серпня 2009 року позивачка народила, [PERSON], батьком якого є відповідач. З липня 2010 року позивачка з відповідачем не проживає. Надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не бажає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а тому позов підлягає до задоволення. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved