Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про перерахунок та стягнення виплат одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров"ю та щорічної допомоги на оздоровлення. Свій позов обґрунтовує тим. що він являється ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році, 1 категорія, та є інвалідом другої групи, інвалідність повязана з ліквідацією аварії на ЧАЕС, перебуває на обліку в Управлінні соціального захислу населення Броварської міської ради Київської області. Згідно ст.48 Закону України ''Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи", щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: інвалідам 1 і 2 групи 5 мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання, органами соціального захисту населення. У разі виникнення права на щорічну допомогу з різних підстав, передбачених ч. 4 ст. 48 , надається одна із них за вибором особи. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Станом на січень 2009 року мінімальна заробітна плата становила 605 гривень, з 1 жовтня 2009 року - 650 гривень, з 1 грудня 2009 року - 669 гривень на місяць. За 2009 рік допомогу на оздоровлення він не отримував. З приводу виплати недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення позивач письмово звертався до Управління праці і та соціального захисту населення Броварської міської ради, але йому було відмовлено у перерахунку. Згідно ст. 71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи передбачено особливості внесення змін до цього Закону де вказано: дія положень цього закону не може призупинятися іншими законами, крім внесення змін до цього закону В рішенні Конституційного Суду України № 10 -рп. від 22.05.2008 року зазначено: п. 5.3. У рішенні від 14 грудня 2000 року № 15-рп /2007 (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) Конституційний Суд України зазначив, що рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують з боку будь- яких органів державної влади. Обовязок виконання рішення конституційного суду є вимогою Конституції України. Ухвалюючи рішення від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян), Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, на необхідність додержання положень ст. 1,3,6,8,19,22,95,96 Конституції України, ст. 27 ч.2 ст. 38 Кодексу при підготовці прийнятті та введенні в дію закону про Державний бюджет. Ця рекомендація грунтується на правових позиціях суду, висловлених з зазначенням рішення, відповідно до яких: ст. 38 Кодексу конкретизує вимоги частини другої ст. 95 Конституції України щодо змісту Закону про Державний бюджет, у сукупності вказані статті Кодексу і Конституції України визначають вичерпний перелік правовідносин, які повинні регулюватися законом про Держбюджет становлення тільки доходів та видатків держави на загально суспільні потреби, а тому закон про держбюджет не може скасовувати та змінювати обсяг прав і обовязків пільг, компенсацій і гарантій передбачених іншими законами України. У звязку з цим Конституційний Суд України дійшов висновку, що "Зупинення норм про державний бюджет України дії інших законів України, щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин ніж передбачений законами України, не відповідає ст. 1,3,ч. 2 ст. 6, ч. 2 ст. 8 ч. 2 ст. 19, статтям 21,22 п. 1 ч. 2 ст. 92 , ч.І, 2,3, ст. 95 Конституції України. Оскільки Верховна Рада України і Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме ст. Закону України Про статут і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, а не вказані постанови Кабінету Міністрів України. Згідно до Закону України від 05.10.2006 року Про внесення змін до закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи було доповнено вказаний закон ст. 71, згідно якої дія положення цього закону не може призупинятися іншими законами, крім Законів про внесення змін до цього Закону. Пункт 5 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя встановив, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України , постанови Верховної Ради України , постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України , нормативно - правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерства і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність, як Конституції так і закону. Згідно рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10 -рп/2008 справа З 1-28/2008, та від 11 жовтня 2005 року. № 8- рп /2005 справа № 1-21/2005 встановлено: Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року № 796 -XII визначає основні положення про реалізацію конституційного права громадян, постраждатих в наслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону життя і здоров'я. Оскільки згідно ст. 50 Конститу ції України кожен має право на безпечне життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням його права шкоди Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, повязану з реалізацією права на соціатьний захист, недопустимість обмеження конститу ційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформував правову позицію. Згідно Конституції і закону України виділяють категорії громадян, що потребують додаткових гарантій соціального захисту зі сторони держави. Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп (справи щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України ) вищевказана норма закону була визнана неконституційною. Згідно до ч. 2 ст. .152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про неконституційність. У відповідності Постанови Верховного суду України від 11 листопада 2008 р при розгляді аналогічного питання було зазначено, що огляд на загальні засади пріоритету законів над підзаконними нормативними актами при визначенні розміру державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, що передбачені законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи необхідно було керуватися статтями 50, 54 цього закону , а не Постановою Кабінету міністрів України від 03 січня 2002 р. № 1 Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фіксування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. На звернення 17 громадських Чорнобильських організацій Верховний Суд України листом від 31.07.2008 року № 21-5/2008 повідомив: "Рішення Конституційного Суду України, постанова Пленуму Верховного Суду України та викладені в них правові позиції є обовязковими для суддів, під час розгляду ними справ. Європейський Суд з прав людини крім зобовязання по відшкодуванню матеріальної шкоди , зобовязує відшкодувати моральну шкоду Своїм листом від 13.01.2009 року № 4-17-17/12 Секретаріат Конституційного Суду України повідомив : 3 1999 року по 2008 рік Конституційним Судом України приймалися рішення, які стосувалися фінансування та виплати пенсії, пільг та компенсацій громадянам, в тому числі громадянам постраждалим в наслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ст. 150 Конституції України та ст. 69 Закону України Про Конституційний Суд України рішення Конституційного Суду є обовязковим до виконання, остаточними та оскарженню не підлягають. Рішення Конституційного Суду мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади, тому додаткових доручень для їх виконання не потрібно. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі просив їх задовольнити, пояснення надав аналогічні змісту позовної заяви. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Пояснила, що позивачу нараховано, але не проплачено 120 гривень щорічної допомоги на оздоровлення та одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоров»ю в сумі 284 грн. у зв»язку з арештом рахунків Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради підрозділом примусового виконання рішень відділу Державної виконаної служби Головного управління юстиції в Київській області. Суд, заслухавши сторони , дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідно позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Відповідно до посвідчення [PERSON]являється особою, яка постраждала в наслідок Чорнобильської катастрофи (Категорії 1). Має право на пільги і компенсації встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи посвідчення серії А № 128396 с, видане Київською облдержадміністрацією 10 липня 2009 року. Згідно вкладки № 128396 [PERSON] являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС . Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК [PERSON] є інвалідом 11 групи. Оскільки позивачеві була нарахована, але не проведена в повному обсязі виплата допомоги на оздоровлення за 2009 рік, тому це дає суду підстави для задоволення позову щодо зобов"язати УПСЗН Броварської міської ради здійснити [PERSON] нарахування одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров»ю в розмірі 45 мінімальних заробітних плат та щорічної допомоги на оздоровлення з 26.05.2009 р. в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати та зробити перерахунок виниклої заборгованості.

Outcome: approved