Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Підставою для звернення до суду послугувало те, що позивачка прописана та проживає [INFO] з 3.09.1993 року згідно довідки виконавчого комітету Верхняцької селищної ради. Відповідно до виписки з будинкової книги позивачка прописана за вищевказаною адресою 2.03.1992 року. З січня 2008 року разом із позивачкою у вищевказаному житловому будинку зареєстрована її донька. КСП «Верхняцьке», на балансі якого перебувала дана будівля, було реорганізовано в СТОВ «Верхнячка-Агро» тобто змінено форму власності. Виходячи з того, що дана будівля не була передана на баланс органу місцевого самоврядування і позивачка проживає у ній з 1993 року, тобто у відповідності до ст. 334 ЦК України, позивачка вважає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває права власності на це майно. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги, викладені у позовній заяві підтримала повністю, просить суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та пояснив суду, що даний будинок перебуває на позабалансовому рахунку СТОВ «Верхнячка-Агро» і даний будинок входить до майнового фонду бувшого КСП «Верхнячка». Окрім того, даний будинок передавався батькам позивачки в тимчасове користування, а не у власність, тому просить суд у задоволені позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін дослідивши письмові докази в матеріалах справи, а саме: -відповідь БТІ Христинівського району згідно якої на житловий будинок по вул. Молодіжній, 1, смт. Верхнячка Христинівського району виготовлялася технічна документація 23 березня 1988 року по замовленню КСП «Росія», а також проводилася поточна інвентаризація 22 жовтня 2009 року по замовленню громадянки [PERSON]. - довідкою СТОВ « Верхнячка-Агро» відповідно до якої будинок знаходиться на позабалансовому рахунку і не підлягає паюванню. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних обставин: -в судовому засіданні встановлено, що на даний час позивачка дійсно проживає в будинку по вул. Молодіжній, 1, смт. Верхнячка Христинівського району після смерті її батьків, однак право власності на даний будинок, ні батьками позивачки, ні самою позивачкою у встановленому законом порядку не оформлялося. Посилаючись на те, що позивачка з 1993 року проживає в даному будинку, тобто відкрито та безперервно володіє вказаним будинком та просить суд визнати за нею право власності на даний будинок за набувальною давністю. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не предявив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через пятнадцять, а на рухоме майно через пять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. В силу статті 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до вимог п. 1 та 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом (тобто з 01 січня 2001 року). Таким чином, законодавцем передбачено можливість визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, однак в силу вказаних умов - ст. 344 ЦК України (відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років) не раніше 01 січня 2011 року. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги на час розгляду справи є безпідставними та не ґрунтуються на законі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed