Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до управління ПФУ в Богородчанському районі про визнання дій, що виразилися у виплаті надбавки до пенсії, передбаченої законом України «Про соціальний захист дітей війни» не в повному обсязі та зобов'язання нарахувати та виплатити таку доплату за період з 2007 року по березень 2010 року. Свої вимоги мотивує тим, що така допомога визначена законом в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Однак вона не виплачувалася. Просила визнати такі дії неправомірними, зобов'язати відповідача провести нарахування та виплатити надбавку до пенсії за період з 2007 року по березень 2010 року, виплачувати з 1 квітня 2010 року таку надбавку надальше. Просила розглядати справу у її відсутності. Представник відповідача в поданому суду запереченні заявлений позов не визнав, вказав, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Дія п.6 Закону на 2007 рік зупинялася відповідно до Закону «Про Державний бюджет України» на цей рік. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 27.12.2007 року внесено зміни до ст.6 Закону. Відповідно до цих змін з 1.01.2008 року [PERSON] виплач\-валася надбавка до пенсії в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. Після визнання незаконними положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» була прийнята постанова КМ України № 530, якою встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного утримання чи державної соціальної допомоги, виплачується надбавка до пенсії в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. Така також виплачувалася позивачці в 2009-2010 роках і виплачується в даний час. Просив в позові відмовити. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] має право на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ст.6 Закону дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком. На підставі ст.71 п.12 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст.6 Закону було зупинено. Рішенням Конституційного Суду України у справі № 1- 29/2007 від 09.07.2007 року визнано неконституційним положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», зокрема положення п.12 ст.71 та ст.111, якими було зупинено і обмежено право на отримання таких виплат. Визнані неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення. Тому дії відповідача - управління ПФУ в Богородчанському районі, яке з 9.07 по 31.12.2007 р. надалі не виплачувало встановленої Законом надбавки [PERSON] до пенсії є неправомірними. Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року визнано неконституційними зміни до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», які внесені відповідно до підпункту 2 пункту 41 розділу 11 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Тому, з 22.05.2008 року по даний час неправомірними є дії управління ПФУ в Богородчанському районі, який продовжував проводити виплати у меншому, ніж передбачено законом розмірі. Суд вважає, що посилання представника відповідача на постанову КМ України № 530 від 28.05.2008 року «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», якою розмір щомісячної надбавки дітям війни встановлено 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, безпідставне. Цей акт КМ є підзаконним і не відповідає ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тобто виданий в порушення ст.8 Конституції України, в якій зазначено принципи верховенства права. Відповідно до п.4 ст.8 ЦПК України, у разі невідповідності правового акта Закону України суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу. Суд вважає, що [PERSON] має право на перерахунок надбавки до пенсії з 9.07 по 31.12.2007 року; з 22.05.2008 року по день звернення до суду 25 березня 2010 року. Вихідним критерієм обрахунку надбавки до пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, її мінімальний розмір, згідно з ет.78 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9.07.2003 року встановлений у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Тому при обчисленні розміру надбавки до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність», встановлений у законі «Про Державний бюджет України» на відповідний рік і з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача і надалі проводити нарахування надбавки до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» безпідставні, так як на даний час відповідач не позбавив права її отримувати, а тому в цій частині не порушено право позивача. На підставі ст.8 Конституції України, ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 78 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», рішень Конституційного Суду України № 6-рп/2007 р. від 9.07.2007 р.; № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р., Законів України «Про Державний бюджет України на 2007-2008 рр.,

Outcome: partial