Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду 07 травня 2010 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з [PERSON] вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 1995 року, шлюб зареєстровано Орільською селищною радою Лозівського району Харківської області, актовий запис № 48. посилаючись на те. що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки втрачена пошана один до одного, склалися різні погляди на життя. Сім'я фактично розпалася 9 років тому. На цей час у позивачки створилась нова сім'я. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Від вказаного шлюбу вони мшохь неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживатиме з позивачкою. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв'язку з викладеним позивачка звернулась до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила розірвати шлюб з відповідачем по справі, пояснила, що збереження сім'ї вже неможливе і буде суперечити інтересам кожного з них, строк для примирення їм не потрібен, оскільки вони з відповідачем виявилися людьми з різними поглядами на життя та життєві цінності. Питання про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини, між нею та відповідачем вирішено самостійно. Відповідач в судове засідання жодного разу не з'явився, про час та місце розгляд) справи повідомленії й своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток, заперечень на позов він не надав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЩІК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 1995 року, який зареєстровано Орільською селищною радою Лозівського району Харківської області, актовий запис № 48. що підтверджується свідоцтвом про шлюб, Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки втрачена пошана один до одного, склалися різні погляди на жигтя. Сім'я фактично розпалася ще дев'ять років тому. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, яка після розірвання шлюбу проживатиме з позивачкою. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя також немає. В зв'язку з викладеним позивачка звернулась до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Витрати при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає можливим покласти на відповідача, позивачку від вказаних витрат - звільнити.

Outcome: approved