overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, вказуючи, що між ним та відповідачем 29.05.2007 року був укладений кредитний договір № 11160747000 на суму 19768 доларів США терміном до 28.05.2014 року з відсотковою ставкою 12,5 %. Розділом 1.3 договору встановлений обовязок позичальника [PERSON] відповідача по справі щомісячно сплачувати частину кредиту та відсотки за його використання, проте [PERSON] неналежно виконує ці обовязки і станом на 4.01.2010 року утворив заборгованість за кредитом та відсотками 130178,81 грн.; по пені-1840,48 грн. за що йому нараховано ще 500 грн. неустойки. Ці суми позивач просить суд стягнути з відповідача, а також 1325,20 грн. судового збору та 120 грн. витрат на ІТЗ. Свої позовні вимоги Банк грунтує на ст. 526 ЦК України щодо зобовязання позичальника належним чином виконувати умови Договору та вимоги Цивільного кодексу України; на ч. 2 ст. 1050 ЦК України щодо наслідків порушення Договору позичальником та на умови Договору, зокрема розділу про відповідальність сторін. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує з викладених підстав. Відповідач [PERSON] позов визнає частково відповідно до курсу долара станом на час укладення договору та ще мотивує заборгованість своїм ускладненим матеріальним становищем тим, що він не працює та значним ростом курса долара США. Заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. При вирішенні даного позову слід керуватися Зобовязальним правом, викладеним у пятій книзі Цивільного Кодексу України та ст. 11 ЦК України. Так у ст. 11 ЦК України вказано, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори. В даному випадку таким договором є кредитний договір № 11160747000 від 29.05.2007 року, який визнається обома сторонами. Відповідач визнає, що порушив умови Договору так-як не платить ніяких коштів для повернення кредиту рік. А виходячи з п 1.6 Договору, в разі прострочення погашення заборгованості Банк має право на прострочені комісії; прострочені проценти; прострочену суму боргу основного та на штрафні санкції. Ці його права підтверджуються змістом ст. 611 ЦК України про те, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплатою неустойки та відшкодування збитків. Неустойка штраф у розмірі 500 грн. передбачена п. 4.3 Договору, а пеня п. 4.1. До збитків відносяться сума непогашеного кредиту та проценти за його користування, оскільки відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, такі проценти 12,5 % річних передбачені п. 1.3.1 Договору. Відповідно до ст. 625 ч. 1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, тому позов підлягає до задоволення, а щодо курсових різниць, то відповідно до п. 1.1 Договору позичальник, укладаючи Договір, усвідомлював можливість виникнення курсових різниць (коливань) валюти кредиту. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 17 жовтня 2003 року, який зареєстрований відділом РАЦС м. Рівне, про що зроблено актовий запис - №1582. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Причиною припинення шлюбних відносин, вважає стосунки дружини з іншим чоловіком. Спільне життя із відповідачем не склалось, в сімї виникали суперечки, спільного господарства не ведуть. Робили спільні спроби для примирення, проте вони до бажаного результату не привели. Вважає, що сімя розпалась та існує формально, перспектив для її збереження не вбачає. Вважає, що втратив до дружини почуття любові, поваги, довіри. В судовому засіданні представник, позивача позов підтримала, просить шлюб розірвати. Відповідач позов визнала. Підтвердила тривале сумісне не проживання подружжя, втрату до чоловіка почуття любові. Не заперечу вала проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення позивача, пояснення відповідача, обєктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше подружнє життя сторін та збереження їх сім'ї є неможливим. Судом встановлено, і сторони цього не оспорюють, що їх спільне подружнє життя фактично припинене. Перспектив для збереження сімї та налагодження стосунків за встановлених судом обставин немає. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення. Суд вважає, що шлюб існує формально і його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво. Посилався на те, що ним було самочинно збудовано сарай «Б» розміром 6.24x4.5 м., сарай «б» розміром 1.75 х4.42 м., що знаходиться за адресою: м. Полтава вул. О.Лютого, 31. У позовній заяві просить визнати за ним право власності на самочинне будівництво. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, пославшись на обставини викладені у позовній заяві, просить позов задовольнити. Представник відповідача - не заперечує проти позову, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів, суд, вважає за можливе розглянути справу без участі осіб що не зявились. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачем було самочинно збудовано сарай «Б» розміром 6.24x4.5 м., сарай «б» розміром 1.75 х4.42 м., що знаходиться за адресою: м. Полтава вул. О.Лютого, 31. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до технічного висновку за результатами обстеження стану обєкти за адресою вул. О.Лютого 31 в м. Полтави технічний стан в цілому та окремих його конструктивних частин - задовільний. Відповідає діючим нормам та правилам для даного типу споруд. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому зазначила, що на підставі рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 26 квітня 2006 року із [PERSON] на її користь на утримання дітей дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 150 грн. щомісячно на обох дітей до досягнення ними повноліття. Від часу стягнення аліментів з відповідача її матеріальне становище погіршилося. На даний час вона ніде не працює, підсобного господарства не має, ніякої соціальної допомоги від держави на дітей не отримує. 150 грн. аліментів, які сплачує позивач на дітей, не вистачає навіть для задоволення самих необхідних їх потреб. Дочка [PERSON] навчається у школі, тому витрати на її утримання теж збільшуються. Вона з дітьми проживає у затрудненому матеріальному становищі. Їй відомо, що відповідач працює в м.Вінниці на будівництві, де отримує непогані доходи, тому спроможний надавати допомогу на дітей в більшому розмірі, як 75 грн. щомісячно на кожну дитину. Прожитковий мінімум для дітей відповідного віку становить 701 грн. на місяць. Тому вона просить збільшити розмір аліментів, стягуваних на її користь на утримання дітей у твердій грошовій сумі, змінивши їх розмір з 75 грн. щомісяця на кожну дитину до 350 грн., тобто не менше половини визначеного прожиткового мінімуму, щомісяця на кожну дитину до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги змінила, просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочок у твердій грошовій сумі в розмірі по 200 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив це тим, що його доходи є мінливими та не регулярними, тому він згідний на сплату аліментів на утримання дітей у розмірі по 100 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття.. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, а саме: копії свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] (а.с.3,4), копію рішення Іллінецького районного суду Вінницької області (а.с.5), довідками виконкому Білківської сільської ради (а.с.6,7), копію паспорта [PERSON] (а.с.8), суд вважає, що позов слід задовольнити, змінивши розмір стягуваних із відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дочок [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі із 75 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття до 200 грн. на місяць на кожну дитину, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-02 00:00:00

У травні цього року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Солоницької сільської ради і прохала визнати за нею право власності на житловий будинок №22 з господарськими будівлями по вулиці Центральній в селі Нижня Жужманівка, Козельщинського району в порядку спадкування. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є спадкоємцем за заповітом зазначеного майна яке належало померлій [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] підтримала позов. Представник Солоницької сільської ради позов визнала повністю. Представник Козельщинської державної нотаріальної контори, яка визнана третьою особою у справі, в судове засідання не з'явився і надіслав заяву про те, що позов визнає повністю і прохав розглянути справу без його участі. Суд, вислухавши пояснення сторін і дослідивши інші докази у справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права чи інтереси інших осіб. 21.05.2005 р. померла [PERSON] яка мала у власності житловий будинок №22 в с. Нижня Жужманівка, по вул. Центральній, Козельщинського району, який складається з нежитлової прибудови пл. 11,7 кв.м., кладової пл. 3,4 кв.м., кухні пл. 13,9 кв.м., кімнати пл. 16,4 кв.м., коридору пл.. 3,4 кв.м. та господарські будівлі: прибудова пл.12,10 кв.м., прибудова пл. 5,60 кв.м., прибудова пл. 4,00 кв.м., сарай пл. 12,40 кв.м, загальною вартістю 15016 грн. Право власності [PERSON] на вказане майно підтверджується довідкою Солоницької сільської ради, технічним паспортом на садибний житловий будинок. [PERSON] заповіла своє майно позивачу [PERSON] Відповідно до статті 1223 ЦК України [PERSON] має право на спадкування зазаначеного майна. Суд приймає до уваги те, що позивачка фактично прийняла спадщину. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки Катерини, [INFO] посилаючись на те, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги, в зв'язку з чим ставить їхню сім'ю в тяжке матеріальне становище, а тому вона змушена звернутись з позовом про стягнення аліментів до суду. Позовні вимоги позивача підтверджуються позовною заявою та доданими до неї документами, із яких видно, що дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, а тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задоволити. Відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд вважає, що позов підтверджений документально і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачу, відповідно до кредитного договору від 26.09.2008 року був наданий кредит у розмірі 30000 гривен зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 62,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.09.2012 року. Свої зобовязання за кредитним договором відповідач виконував не належним чином й тому станом на 10.01.2010 року він має заборгованість 18207,59 грн., а саме: заборгованість за кредитом 16002,41 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 1100,06 грн., штраф (фіксована частина) 250 грн., штраф (процентна складова) 855,12 грн. Зазначену суму просить стягнути з відповідача, також просить стягнути витрати по оплаті судового збору в розмірі 182,08 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. Представник позивача, у судовому засіданні, позов підтримав та просив суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій причині, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає, що в матеріалах справи досить доказів про правовідносини сторін, а тому по справі можливо ухвалити заочне рішення. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини по даному позові регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України «Про банки й банківську діяльність». Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що позивач надав кредит відповідачу у розмірі 30000 гривен зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 62,00 % на рік з кінцевим терміном повернення 26.09.2012 року (а.с. 6-9). Оскільки відповідач не належним чином сплачував кредит та проценти за користування кредитом у нього утворилася заборгованість, а саме: заборгованість за кредитом 16002,41 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 1100,06 грн., штраф (фіксована частина) 250 грн., штраф (процентна складова) 855,12 грн. (а.с. 5). Таким чином, суд вважає, що вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по даній справі, які були сплачені позивачем при звертанні до суду: судовий збір в розмірі 182,08 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. З огляду на викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи позов припиненням подружніх відносин з відповідачем з 31.03.2010 року, зловживанням відповідачем алкогольними напоями, відсутність матеріального достатку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю і пояснила, що проживає окремо від відповідача та не підтримує з ним подружніх відносин. На примирення з метою зберегти сімю категорично не погоджується через те, що відповідач зловживає алкогольними напоями та влаштовує на цьому ґрунті сварки та бійки, а тому бажає розірвати шлюб з [PERSON] Спору про спільне сумісне майно подружжя та утримання й місце проживання дитини немає. Шлюб укладений кожним із подружжя вперше. Відповідач позов визнав повністю і пояснив, що можливість зберегти сімю вичерпано, всі заходи, вжиті ними для взаємного примирення не дали позитивного результату. Спору про спільне сумісне майно подружжя та утримання й місце проживання дитини немає. Шлюб укладений кожним із подружжя вперше. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. 12 серпня 1995 року сторони зареєстрували шлюб у Милорадівській сільській Раді Котелевського району Полтавської області, актовий запис №3. Дошлюбне прізвище позивачки Єрмоленко (а.с.4). Сторони у шлюбі мають одну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження (а.с.5). Малолітня дитина сторін проживає разом з позивачкою (а.с.8), спору щодо місця її проживання та утримання сторони не мають. Спору щодо поділу спільного сумісного майна подружжя сторони не мають. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не підтримують подружніх відносин, проживають окремо, не бажають примиритися і зберегти сімю, а використані ними заходи для примирення в позасудовому порядку не призвели до примирення, у звязку з чим суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Сплату державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану слід покласти на сторони порівну. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягти судові витрати по сплаті судового збору, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 1, 2). На підставі ст.ст.10, 11, 60, 61, ч.1 ст.88, ст.212, 218, 224 ЦПК України, ст.ст.104, 105, 110-112 Сімейного кодексу України, п.п. „б п.5 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України „Продержавне мито, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-02 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-02 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що згідно договору про залучення внеску члена Кредитної спілки №838 від 13 березня 2009 року, Кредитна спілка «Єдність» прийняла від [PERSON], внесок в сумі 80000 грн. строком на дванадцять місяців з 13 березня 2009 по 13 березня 2010 року і зобовязовувалась забезпечити повне збереження та повернення вкладу з нарахованими відсотками відповідно до п.3.4.4. Після закінчення терміну користування вкладом, позивач 13 березня 2009 року усно а 25 березня 2010 року звернувся до відповідача з письмовою заявою про повернення вкладу. Відповідно до договору, відповідач був зобовязаний видати вклад у день звернення позивача з вимогою про його повернення. Однак позивачу, у поверненні вкладу відмовлено у звязку з відсутністю коштів в касі. Просить суд, стягнути суму коштів у розмірі неповерненого вкладу та нарахованих відсотків. Представник відповідача позовні вимоги в ході судового розгляду визнав повністю, пояснивши що причиною відмови у видачі вкладу було тяжке матеріальне становище Кредитної спілки у звязку з фінансовою кризою. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підтягає до задоволення повністю з наступних підстав. Судом встановлено і сторонами неоспорюється, що між сторонами було укладено договір №№838 від 13 березня 2009 року про прийняття у користування грошових коштів у розмірі 80000 грн. строком на дванадцять місяців по 13 березня 2010р. Відповідно до пункту 5 договору, частин 1 та 2 статті 1060 Цивільного кодексу України, відповідач був зобовязаний видати вклад у день звернення позивача з вимогою про його повернення. Позивач звертався із заявою про повернення вкладу 13 та 25 березня 2010р. Таким чином, позивачем повністю виконані умови договору. Відповідно до статті 1074 Цивільного кодексу України, обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом, а тому відмова відповідача у видачі коштів є безпідставною. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-02 00:00:00

Статтею 6 Водного кодексу України передбачено, що води (водні об'єкти) є виключно власністю народу України і надаються тільки у користування. Відповідно до ст. 42 цього кодексу користувачем є РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал», яке згідно ст. ст. 43. 48, 49, 59 Водного України має право здійснювати спеціальне водокористування, передавати для використання воду іншим водокористувачам на визначених умовах для задоволення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб в порядку централізованого водопостачання. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та статтею 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачено, що споживачі питної води зобовязані своєчасно вносити плату за використану питну воду і водовідведення відповідно до встановлених тарифів. В порушення чинного законодавства та визначеного порядку розрахунків відповідач здійснював оплату за надані послуги несвоєчасно та не в повному обсязі, що призвело утворення заборгованості, яка станом на 01.04.2010р. становить 4 512 грн. 80 коп. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив стягнути з відповідача вказану суму. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, пояснивши при цьому, що заборгованість виникла внаслідок тяжкого матеріального становища. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Статтею 6 Водного кодексу України передбачено, що води (водні об'єкти) є виключно власністю народу України і надаються тільки у користування. Відповідно до ст. 42 цього кодексу користувачем є РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал», яке згідно ст. ст. 43, 48, 49, 59 Водного України має право здійснювати спеціальне водокористування, передавати для використання воду іншим водокористувачам на визначених умовах для задоволення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб в порядку централізованого водопостачання. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та статтею 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачено, що споживачі питної води зобовязані своєчасно вносити плату за використану питну воду і водовідведення відповідно до встановлених тарифів. В порушення чинного законодавства та визначеного порядку розрахунків відповідач здійснював оплату за надані послуги несвоєчасно та не в повному обсязі, що призвело утворення заборгованості, яка станом на 01.04.2010р. становить 4 512 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved