Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-27 00:00:00

18.08.2009року до суду із даним позовом звернувся [PERSON]. 24.03.2010року позивач частково змінив та доповнив свої позовні вимоги. Посилається на те, що 25.07.2009 року у часописі «Бойківщина» було опубліковано статтю під назвою «Правда і міфи про майно комунальної власності ( або про те, хто ж такі насправді , так звані «правозахисники Турківщини», - царьки чи звичайні торгаші і шахраї)», яку написав відповідач [PERSON]. Вважає, що із контексту заголовку та зі змісту самої статті в цілому очевидним є те, що це твердження стосується .зокрема, його як підприємця і депутата міської ради. Образливі слова «торгаш « і «шахрай» принижують його честь і гідність, а також ділову репутацію. Відповідачем було в статті поширено відомості, які є неправдивими, про те, що : -«З часом майна деяким депутатам міської ради почало не вистачати. Вирішили попросити його в районної ради. Але отримали відмову. [PERSON] відмовили у наданні їдальні училища. От тоді і полився бруд на районну раду.», -«Незважаючи на гостру потребу міста в очисних спорудах, депутат міської ради [PERSON] всіма підручними засобами домігся, щоб оформити право власності на жилий будинок, в якому проживає. Тепер очевидно знову буде чекати на компенсацію і квартиру... А тепер ще й доводиться давати допомоги, і то такі, що чомусь більші, ніж отримують сусіди.». -для того, щоб мешканцю міста взяти будь-яку довідку в міській раді, потрібно піти і купити бланк цієї довідки в магазині депутата міської ради [PERSON] Поширення недостовірної інформації відносно нього негативно впливає на його репутацію, і йому доводиться безпідставно давти пояснення, виправдовуватися перед рідними та близькими йому людьми, виборцями, вчителями, учнями шкіл, так як він окрім підприємницької діяльності займається також і громадською та благодійницькою діяльністю. Просить суд: -опубліковану в газеті щодо нього інформацію визнати недостовірною. -зобов»язати відповідача [PERSON] спростувати поширену ним через газету недостовірну інформацію та вибачитися перед ним, -зобов»язати редактора газети «Бойківщина» надати йому право на відповідь в тій же газеті , -стягнути із відповідача заподіяну йому моральну шкоду в сумі 15000 гривень. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав, уточнив його та надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовних заявах, додатково пояснивши, що він не звертався у газету для спростування поширених про нього неправдивих відомостей, оскільки не був упевнений , що його статтю надрукують, оскільки вже був такий випадок, що в тому числі і ним була підготовлена стаття до друку, однак в останній момент редактор відмовся друкувати цю статтю, незважаючи на те, що за публікацію вже проплачено гроші. Вважає газету, яка є виданням [PERSON] районної ради заінтересованою в даному спорі. В судовому засіданні відповідач позов не визнав і пояснив, що дійсно він написав статтю «Правда і міфи про майно комунальної власності ( про те, хто ж такі насправді, так звані «правозахисники Турківіщини»,-царьки чи звичайні торгаші і шахраї), яка опублікована в газеті (народному часописі Турківщини) «Бойківщина» 25.07.2009 року. Дана стаття написана у відповідь на статтю «[PERSON] царьки», опубліковану в газеті "Вибір" (Правозахисники Турківщини) № 5(005) за 15-22 липня 2009 року, яку він не зміг спростувати по причині відсутності реєстрації даного друкованого засобу масової інформації. Стаття написана ним по гарячих слідах, а тому він був дещо схвильований, висловлюючи свої думки. Вважає, що його слова, правдивість яких оспорює позивач, не є інформацією, а оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню. Вважає, що посилання позивача на те, що він обізвав його торгашем і шахраєм є безпідставними. Вважаючи , що в оспорюваних абзацах статті немає жодного слова, яке би ображало позивача та принижувало його честь і гідність, просить суд у позові відмовити. В судовому засіданні редактор газети ( народного часопису Турківщини) "Бойківщина" позов визнав частково, пояснивши, що викладені в статті відомості має відповідати автор статті. До нього відповідач [PERSON] не звертався із проханням надати місце в газетідля публікації спросту вання-відповіді на дану статтю, однак газета незаперечує надати позивачу можливість для публікації статті - спростовання. Вислухавши сторони, дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, із таких підстав. Судом встановлено, що 25.07.2009 року в народному часописі Турківщини ( газеті) »Бойківщина» було опубліковано статтю «Правда і міфи про майно комунальної власності ( або про те, хто ж такі насправді , так звані «правозахисники Турківщини»,-царьки, чи звичайні торгаші і шахраї), яку написав відповідач [PERSON]. Викладені в даній статті такі відомості не відповідають дійсності і є недостовірними : -про те, що [PERSON] [PERSON] районною радою було відмовлено у наданні їдальні училища, -про те, що для того, щоби мешканцю міста взяти будь-яку довідку в міській раді, потрібно піти і купити бланк цієї довідки в магазині депутата міської ради [PERSON] Даною недостовірною інформацією, поширеною відповідачем [PERSON] через газету, позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягає в приниженні його честі і гідності та ділової репутації як підприємця, депутата міської ради та свідомого громадянина. Дана недостовірна інформація підлягає спростуванню через засоби масової інформації. Наведені вище обставини підтверджуються : екземпляром Народного часопису Турківщини ( газети ) »Бойківащина» від 25.07.2009 року, фактом відсутності доказів про достовірність викладеної зазначеної вище інформації. Не довіряти даним доказам у суду підстав немає. Посилання відповідача на те, що згідно листа № 430 від 25.12.2009 року на ім»я голови Турківського районного суду до голови [PERSON] районної ради усно звертався позивач [PERSON] із проханням про надання йому в оренду приміщення в м.Турці по вул.Міцкевича, 1, де на даний час розташована їдальня [PERSON] ліцею, не має юридичного значення для вирішення даної справи, оскільки позивачем оспорюється правдивість звернення його саме до районної ради, а не до голови районної ради. Оцінюючи зміст викладених відомостей, суд приходить до висновку, що викладено саме інформацію про факти, а не оціночні судження, які в даних текстах відсутні. Що стосується оспорюваної частини тексту статті « Незважаючи на гостру потребу міста в очисних спорудах, депутат міської ради [PERSON] всіма підручними засобами домігся, щоб оформити право власності на жилий будинок, в якому він проживає. Тепер очевидно знову буде чекати на компенсацію і квартиру... А тепер ще й доводиться давати допомоги, і то такі, що чомусь більші, ніж отримують сусіди.», дослідивши її зміст, суд приходить до висновку, що він складається в основному із оціночних суджень. Факти оформлення права власності на жилий будинок та отримання ним допомоги у зв»язку із повінню як постраждала сім»я, позивач не оспорює. Також із представлених суду документів вбачається, що ця надана його сім»ї державна допомога в одних випадках є більша за надану допомогу деяким громадянам, але в інших випадках менша. При цьому суд враховує, що фактично позивач суть даного абзацу не оспорює, а лише форму викладених фактів , яку він вважає образливою. Приймаючи до уваги, що стаття написана в гострому полемічному стилі, і вважаючи, що кожен вправі вибирати стиль викладення ним інформації, суд не вбачає у формі даного тексту образи або приниження позивача, а лише гостроту стилю. Статті 32 та 34 Конституції України надають право кожному на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань Кожен має право збирати і поширювати інформацію, однак здійснення цих прав може бути обмежено законом для захисту репутації або прав інших осіб. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе та членів сім»ї, а також відшкодування матеріальної зі моральної шкоди , завданої використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Посилання відповідача на те, що даною публікацією позивачу не було спричинено моральної шкоди, суд вважає таким, що не відповідає дійсності оскільки позивач пояснив, що сам факт опублікування не правдивих відомостей про нього викликав у нього неприємне почуття обурення, хвилювання, негативні емоції. Суд вважає, що ці обставини відповідають дійсності, про що свідчить сам факт звернення позивача до суду за захисток своїх прав, що потягло за собою звернення до адвоката , участь в судових засіданнях, забрало час позивача, що суд також відносить до моральне шкоди, оскільки нормальний ритм і спокій життя позивача було порушено необхідністю добиватися захисту своїх прав на достовірну інформацію щодо нього у суді. . . . Враховуючи характер заподіяної моральної шкоди, суд, вважає, і надання позивачу можливості опублікувати в газеті статтю-спростування від свого імені буде належним і достатнім, відшкодуванням спричиненої моральної шкоди. В силу ст. 88 ЦПК України стягненню із відповідача в корися позивача підлягають понесені ним судові витрати в сумі 842 грвн. згідно квитанцій (750 грвн. плюс 17 грвн,- судовий збір та 75 грвн,- витрати із ІТЗ В силу ст. 84 ЦПК України стягненню із відповідача в користь позивача підлягають понесені ним витрати за надання юридичної допомога сумі 120 грвн. згідно квитанції. На підставі наведеного вище та

Outcome: partial