Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати неправомірними дії відповідача щодо невиплати йому допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, меншому, ніж це визначено Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" та стягнути з відповідача на його користь заборгованість по недоплаченій допомозі по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 3284,02 грн. за період з 01 липня 2007 року по 15 березня 2010 року, оскільки він має на утриманні малолітню дитину, перебуває на обліку у відповідача, де отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і має право на зазначені пільги. Позивач в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява , згідно якої він просить справу розглянути без його участі , позовні вимоги підтримує повністю. Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області відносно позову заперечують, про що надали відповідне заперечення, з проханням про розгляд справи без їх участі. Суд , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач є батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO], застрахований в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування та знаходиться на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації, що стверджується паспортом позивача, свідоцтвом про народження дитини, довідкою відповідача, довідкою з місця роботи позивача. Відповідно до ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно Порядку призначення і виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам, застрахованим в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня року №13, призначення і виплата допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку застрахованим особам здійснюється управліннями праці та соціального захисту населення районних держадміністрацій за рахунок коштів державного бюджету. Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 1 13 Конституції України). Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" були внесені зміни до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням". Відповідно до цих змін, в 2008 році питання виплати застрахованим в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особам допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років регулювалось Законом України "Про державну допомогу сімям з дітьми". Її розмір, відповідно до ст.15 названого Закону, дорівнював різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень. Проте Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 окремі положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", в тому числі і ті, що стосувались внесення змін до Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Тобто застрахованим в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особам допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років повинна була виплачуватись відповідно до ст. 43 названого Закону, тобто не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Не дивлячись на це, позивач і в 2008 році продовжував отримувати допомогу з врахуванням обмежень, встановлених Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19). Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина. її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст. 3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22). Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк). Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин. Таким чином відповідач неправомірно обмежував позивача у її праві на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, зазначеному в ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням", чим порушив його право на соціальний захист . Розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років за період з 01 квітня 2007 року по даний час становить: з 01.04.2007 р.-463.00 грн. - з 01.10.2007 р.-470.00 грн. - з 01.01.2008 р.-526.00 грн. . - з 01.04.2008 р.-538. 00 грн. Також ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що для звернення до суду з вимогою про захист прав та інтересів особи встановлюється загальна позовна давність тривалістю у три роки, перебіг якого відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України , починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач звернувся за захистом своїх прав до суду 13 липня 2010 року , тобто в межах трьохрічного терміну з дня звернення до суду, а тому строк позовної давності щодо стягненння зазначеної заборгованості, ним не пропущений. Суд вважає, що позов позивача підлягає до задоволення частково в межах трьохрічного терміну з 01 липня 2007 року по 15 березня 2010 року в сумі 3100,58 грн., тобто 463 грн. х 3 міс. + 470 грн. х 3 міс. + 526 грн. х 2 міс. + 254,52 грн. = 4237,52 грн. - 1136,94 грн. отриманих коштів = 3100,58 грн., а не 3284,02 грн. як зазначено в позовній заяві, оскільки позивач звернувся за захистом своїх прав до суду 13 липня 2010 року (тобто в межах річного терміну з дня звернення до суду). На підставі викладеного і

Outcome: partial