Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-14 00:00:00

У грудні 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що вона на підставі договору дарування від 15 травня 1998 року є власником 2/3 часток житлового будинку № 27 по вулиці Кутузова у місті Броварах Київської області. Право власності на іншу 1/3 частку цього будинку зареєстровано за [PERSON], яка померла 04 квітня 1977 року. У даному будинку вона проживає з 1989 року. За час проживання постійно здійснювала поточний ремонт всього будинку, обробляла присадибну земельну ділянку. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. 1/3 часткою зазначеного житлового будинку вона відкрито, безперервно володіє понад 20 років з 1989 року, систематично здійснювала ремонт будинку, сплачувала комунальні послуги, тому за набувальною давністю вона набула право власності на дану 1/3 частку цього будинку. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Просила визнати за нею право власності на 1/3 частку житлового будинку № 27 по вулиці Кутузова у місті Броварах Київської області за набувальною давністю. Відповідач [PERSON] міська рада Київської області у попередньому судовому засіданні подала зустрічну позовну заяву до [PERSON], в якій просила визнати спадщину [PERSON] 1/3 частку житлового будинку № 27 по вулиці Кутузова у місті Броварах Київської області відумерлою, передати її територіальній громаді міста Бровари Київської області в особі [PERSON] міської ради Київської області та визнати за нею право власності на 1/3 частку даного будинку. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити її позовні вимоги на підставі ст. 344 ЦК України. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] міської ради Київської області відмовити. Представник відповідача [PERSON] міської ради Київської області [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] не визнала та пояснила, що у п. 8 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України передбачено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, норми ст. 344 цього Кодексу поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року, тому визнання права власності на нерухоме майно можливе не раніше 01 січня 2011 року. Також пояснила, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови їх від прийняття спадщини, суд за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини визнає спадщину відумерлою. У звязку з наведеним, враховуючи, що спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні, просила задовольнити зустрічний позов [PERSON] міської ради Київської області, а у позові [PERSON] відмовити. У подальшому, в ході розгляду справи, виконуючий обовязки міського голови секретар Броварської міської ради Київської області [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив зустрічний позов [PERSON] міської ради Київської області про визнання спадщини відумерлою залишити без розгляду. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2010 року зустрічну позовну заяву [PERSON] міської ради Київської області до [PERSON] про визнання спадщини відумерлою, передачу її територіальній громаді та визнання права власності на 1/3 частку житлового будинку залишено без розгляду. Після цього представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що при вирішенні позову [PERSON] [PERSON] міська рада покладається на суд. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що у житловому будинку № 27 по вулиці Кутузова у місті Броварах Київської області [PERSON] належало 2/3 частки, [PERSON] 1/3 частка. 04 квітня 1977 року [PERSON] померла. Згідно із листом [PERSON] міської державної нотаріальної контори Київської області від 24 березня 2010 року № 659/01-14 спадкова справа до майна померлої 04 квітня 1977 року [PERSON] не заводилась. У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] ніхто не приймав, на даний час за нею так і рахується право власності на 1/3 частку зазначеного вище житлового будинку. 15 травня 1998 року [PERSON] подарував належні йому 2/3 частки житлового будинку № 27 по вулиці Кутузова у місті Броварах Київської області позивачу [PERSON], що підтверджується договором дарування частини жилого будинку від 15 травня 1998 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1807. 29 травня 1998 року право власності на ці 2/3 частки будинку позивач [PERSON] зареєструвала у [PERSON] бюро технічної інвентаризації. Рішенням виконкому [PERSON] міської ради народних депутатів № 229 від 17 липня 1990 року було дозволено продаж 1/3 частини домоволодіння № 27 по вулиці Кутузова у місті Броварах Київської області [PERSON] на підставі ст. 117 ЦК України (1963 року) по залишковій вартості за 1740 крб. Зазначену суму коштів за 1/3 частку будинку [PERSON] не сплатив, право власності на цю частку вказаного домоволодіння не набув. 30 серпня 1999 року [PERSON] помер. Заявляючи вимоги про визнання права власності на 1/3 частку спірного будинку позивач [PERSON] посилалася на те, що вона більше десяти років відкрито, безперервно володіє цим нерухомим майном, здійснювала ремонт будинку, оплачувала комунальні послуги, тому згідно із ст. 344 ЦК України вона набула право власності на належну [PERSON] 1/3 частку житлового будинку № 27 по вулиці Кутузова у місті Броварах. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно із п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 цього Кодексу про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення ст. 344 цього Кодексу поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Виходячи з наведеного, суд може визнати за особою право власності на нерухоме майно за набувальною давністю не раніше 01 січня 2011 року. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що правові підстави для визнання за [PERSON] права власності на 1/3 частку житлового будинку № 27 по вулиці Кутузова у місті Броварах за набувальною давністю відсутні, тому її позов задоволенню не підлягає. На підставі ст. 344, п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,

Outcome: dismissed