Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-04 00:00:00

03.03.2010 року ДП «МА «Бориспіль» звернулось з позовом до зазначених відповідачів із даним позовом, який обґрунтовувало тим, що 07.07.2004 року між позивачем та відповідачами було укладено договір комісії № 02-26.4-24 щодо організації проведення навчання з обслуговування повітряних суден за участю представників компанії Lufthansa Technical Training Gmbh, за яке кожен з відповідачів повинен був сплатити 20 грн. за організацію навчання протягом одного місяця з дня отримання ним міжнародного сертифікату та відшкодувати 5085,60 євро протягом семи років з дня отримання відповідачем сертифікату. Таке відшкодування проводилось шляхом утримання бухгалтерією позивача з заробітної плати відповідача 1/1680 витрат понесених позивачем. Згідно умов договору, в разі наявності у відповідачів заборгованості за договором на момент припинення трудових відносин з ДП «МА «Бориспіль» він зобовязаний достроково відшкодувати позивачу невідшкодовані витрати по оплаті навчання протягом 10-денного терміну з моменту звільнення. У звязку з тим, що відповідачі при звільненні не розрахувалися з позивачем за навчання, останній просив стягнути з відповідачів по 45040,0 грн. боргу за договором комісії та судові витрати. Під час розгляду справи в суді по суті представник ДП «МА «Бориспіль» [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю спираючись на договірні зобовязання, які не були виконані відповідачами, проведенням в дійсності навчання з наданням відповідачам відповідних сертифікатів на обслуговування повітряних суден та встановленням щомісячної доплати до моменту звільнення з підприємства кожному з них. В судовому засіданні представник позивача пояснила, що на момент розгляду справи інженерно-авіаційна служба (далі - ІАС) повітряних суден в ДП «МА «Бориспіль» відсутня, оскільки скорочена, сертифікати відповідачі не використовували, однак отримували щомісячні надбавки. Повідомила також, що ДП «МА «Бориспіль» не отримував ліцензій на обслуговування повітряних суден, щодо обслуговування яких навчались та отримували відповідні сертифікати колишні працівники служби ІАС. Представник відповідачів та відповідачі проти позову заперечили, зазначили, що договір комісії був удаваним оскільки не мав на меті жодних наслідків, оскільки на момент його укладення ДП «МА «Бориспіль» не мало ліцензії на обслуговування повітряних суден, з обслуговування яких проводилось навчання, і не має такої ліцензії та сертифікату взагалі на момент розгляду справи в суді. Навчання проводилось, однак сертифікатів відповідачі не отримали на руки, що суперечить умовам укладеного договору. Надбавка, яка вводилась за сертифікати на право обслуговування повітряних суден типу А318, А319, А320, А321 відповідачам фактично повністю йшла на відрахування по сплаті боргу за договором комісії. При звільненні з ДП «МА «Бориспіль» їм ніхто претензій з цього приводу не виставляв. Сам договір підписувався під примусом, оскільки спочатку таке навчання для відповідачів пропонувалось на добровільній та безоплатній основі для підвищення кваліфікації. Крім того, зазначили, що умови договору суперечать вимогам трудового законодавства, оскільки ущемляють права відповідачів щодо звільнення з роботи, змушуючи останніх відпрацювати виплачені підприємством за навчання кошти. Також, стверджують, що таке навчання повязане з підвищенням кваліфікації і здійснюється за рахунок підприємства, а ДП «МА «Бориспіль» в свою чергу не забезпечило можливість відповідачів здійснювати обслуговування повітряних суден типу А318, А319, А320, А321, що призвело до недійсності отриманих ними сертифікатів зважаючи на необхідність поновлення практичних навичок, що передбачено відповідними правилами: «Наставление по технической эксплуатации и ремонту авиационной техники в гражданской авиации» від 27.12.1983 року, Правила сертифікації організацій з технічного обслуговування авіаційної техніки; Правила видачі свідоцтв авіаційному персоналу в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 07.12.1998 року і зареєстрованих Міністерством юстиції України 29.12.1998 року за № 3273; наказ Державного департаменту авіаційного транспорту (Укравіатранс) «Про порядок сертифікації інженерів/техніків з технічного обслуговування повітряних суден» від 03.01.2003 року № 1. В порушення вказаних вимог постійного підвищення кваліфікації та безпосереднього обслуговування повітряних суден зазначеної категорії відповідачами не здійснювалось протягом 2004-2009 років. На момент розгляду справи в суді служба ІАС взагалі ліквідована в ДП «МА «Бориспіль», а тому працівники, які раніше входили в склад даної служби не мають можливості працювати за фахом, в тому числі і щодо використання отриманих за навчанням навичок. Зважаючи на вказане просили у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів та їх представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ДП «МА «Бориспіль», виходячи з наступного. Відносини, які склались між сторонами є трудовими, оскільки суд вважає, що навчання відповідачів відбулось у звязку з організацією виробничого навчання, а тому враховуючи положення ст.201 КЗпП України, такі відносини врегульовані нормами ст.34 Повітряного кодексу України, Положенням про професійне навчання кадрів на виробництві, затвердженого наказом Мінпраці, Міністерства освіти і науки від 26.03.2001 року № 127/151. До такого висновку суд приходить також у зв'язку з тим, що навчання за контрактом проводилось у робочий час. В подальшому після закінчення навчання ДП «МА «Бориспіль», в порушення вимог ст.206 КЗпП України, не надало роботи відповідачам у звязку з отриманими ними сертифікатами, зважаючи на відсутність відповідних ліцензій та свідоцтв на обслуговування повітряних суден зазначеного вище типу. Крім того, суд бере до уваги те, що відповідачі, кожний окремо вказали, що договір комісії підписували після початку навчання під примусом, дати в угоді не ставили, а також те, що самі сертифікати відповідачі не отримали, оскільки вони передані безпосередньо компанією, що проводила навчання, до ДП «МА «Бориспіль». У звязку з чим суд ставить під сумнів укладений між відповідачами та ДП «МА «Бориспіль» договір комісії, оскільки він передбачав здійснення навчання саме для працівників ДП «МА «Бориспіль». Крім того, ДП «МА «Бориспіль» не дотрималось умов договору щодо забезпечення роботою відповідачів за отриманою кваліфікацією по обслуговуванню А318-А321. [PERSON] пять сертифікатів по кожному типу повітряного судна відповідачам на руки видані не були, тому останні не могли їх використовувати в своїй діяльності та роботі за спеціальністю в інших підприємствах та установах. Як встановлено судом, після проведення навчання, жодний з працівників не проходив перекваліфікації, підвищення навичок чи безпосередньо був допущений до обслуговування повітряних суден А318-А321. [PERSON] умови договору від 07.07.2004 року передбачають обовязок відпрацювати відповідачів на підприємстві в ДП «МА «Бориспіль» не менше 7 років з відрахуванням від заробітку. Проте, як встановлено судом, на момент розгляду справи в суді служба ІАС ліквідована у звязку з її реорганізацією, а працівники служби, в тому числі й відповідачі, вимушені були звільнятися з роботи у звязку з відсутністю в аеропорту робочих місць за їхньою спеціальністю. Зазначене також свідчить про невідповідність умов договору діючому на момент його укладення трудовому законодавству. Зважаючи на викладені обставини, у суду відсутні підстави для застосування положень ст.ст.525, 526, 1011 ЦК України, які врегульовують відносини з приводу договору комісії та невиконання зобовязань. Крім того, відповідач не навів підстав для укладення договору комісії зважаючи на проведення виробничого навчання безпосередньо з працівниками ДП «МА «Бориспіль», оскільки отримані внаслідок навчання знання та навички повинні були використовуватися за спеціальністю відповідачів. Суд, критично оцінює пояснення представника позивача щодо встановлення надбавок за сертифікати, які відповідачі отримували щомісячно, оскільки встановлення таких надбавок передбачено діючим трудовим законодавством і є обовязком підприємства, а також у звязку з тим, що відрахування, які здійснювались при виплаті заробітної плати за договором комісії становили фактично розмір надбавки, як про це зазначили відповідачі. Інших доказів позивачем надано не було. У суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог ДП «МА «Бориспіль», які базуються на договорі комісії, й зважаючи на те, що сертифікати на обслуговування повітряних суден типу А318-А321 відповідачі на руки не отримали, у звязку з чим не мали можливості їх використовувати і у власних цілях. З цих підстав у відповідачів не виникло обовязку за вказаним договором комісії від 07.07.2004 року. Суд бере також до уваги те, що при звільненні відповідачів, до останніх з боку ДП «МА «Бориспіль» претензій фінансового характеру, в тому числі й з приводу невиконання зобовязань за договором щодо оплати навчання, не заявлялось. Враховуючи викладені обставини у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог ДП «МА «Бориспіль» та стягнення з відповідачів вартості навчання, зважаючи на умови договору комісії, та фактично порушують права відповідачів на працю, та її вільний вибір. Зважаючи на те, що у позові слід відмовити, судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід віднести на рахунок позивача, який оплатив їх при поданні позову. На підставі викладеного, ст.ст.201, 206 КЗпП України, ст.34 Повітряного кодексу України,

Outcome: dismissed