Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди та посилається на наступні обставини. Позивач зазначає, що у звязку із виконанням трудових обовязків у важких та шкідливих умовах праці, працюючи тривалий час на посадах механіка та електрослюсаря на підземних роботах в КСВК « Кривбасшахтопрохідка», у тунельному загоні № 39 Харківбуду, на руднику « Суха балка» та у тресті « Кривбасшахтобуд» КДЗРК, він отримав професійне захворювання. За фактом професійного захворювання було проведено розслідування комісією, яка склала за його наслідками 10.05.2005 року акт № 9 форми П-4. За висновком профпатологічної МСЕК від 06.07.05 р.йому первинно встановлено - 20 % стійкої втрати професійної працездатності на термін з 04.07.05 р до 01.08.06 року. При повторному освідченні МСЕК від 03.07.06 року йому була підтверджена стійка втрата працездатності в розмірі 20% на термін з 01.08.06 р.- безстроково. За позачерговим висновком МСЕК від 02.09.08 р. встановлена стійка втрата профпрацездатності в розмірі 25% на термін з 02.09.08 року- безстроково. Внаслідок отримання професійного захворювання позивач вважає йому заподіяна моральна шкода, т.я. він несе фізичні та моральні страждання , на протязі тривалого часу проходив лікування у різних медичних установах, випробував фізичний біль; захворювання стало причиною зміни звичного способу життя. Позивач вважає, що цивільно-правову відповідальність за позовом повинен нести Фонд соціального страхування від нещасного випадку на виробництві, який відповідно до вимог Закону України „ Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності зобовзаний відшкодовувати моральну шкоду потерпілим. Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює у 50000 грн. та просить стягнути цю суму з відповідача. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю, при цьому посилався на обставини, вказані в позовній заяві. Також пояснив, що стан здоров»я позивача погіршується і зазначені обставини підтверджені висновком МСЕК від 02.09.08 року , до якої він звернувся позачергово, згідно рішення МСЕК збільшений відсоток втрати професійної працездатності. Все це заподіює позивачеві значні моральні і фізичні страждання. Він вважає, що нести відповідальність за позовом повинен Фонд ССНВВПЗ, який за законом, діючим на час виявлення професійного захворювання, зобов»язаний проводити відшкодування шкоди у відношенні застрахованих осіб. Просила задовольнити позов. Представник відповідача - [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області [PERSON] проти позову заперечувала і пояснила, що Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" у разі втрати потерпілим професійної працездатності відшкодування моральної шкоди на теперішній час не передбачене, оскільки Законом України № 717 - V від 23.02.2007 р. внесено зміни до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності " , відповідно до яких всі норми даного закону , якими передбачалося виплата моральної шкоди - виключено. Таким чином, Фонд соціального страхування від нещасних випадків і професійних захворювань не повинен нести відповідальність за позовом, просив відмовити у його задоволенні. Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Із трудової книжки , виданої 22.12.1969 року на імя [PERSON], встановлено, що позивач має загальний стаж роботи більше 40 років, з яких в умовах шкідливих факторів 26 років 8 місяців ( а.с.8 -14). Комісією , створеною ВАТ «КЗРК» був складений Акт розслідування хронічного професійного захворювання №9 від 10.05.2005 р. , яким встановлено, що при зверненні [PERSON] до 5-ої міськлікарні м.Кривого Рогу був виявлений факт професійного захворювання, діагноз за яким : хронічне обструктивне захворювання легень першого- другого ступеня ЛН першого- другого ступеня встановив Український НДІ промислової медицини. Вищеназване захворювання виникло з причин роботи на протязі 28 років 8 міс. в умовах пилу концентрація якого в повітрі робочої зони перевищувала ГДК ( а.с. 3-6). Як убачається із вищеназваного акту винним у виникненні професійного захворювання було визнано керівництво тресту « Кривбасшахтопроходка», ВАТ « Суха Балка», трест « КШС» і « ШБУ», ВАТ «КЗРК», якими порушена ст.153 КЗпП України. За висновком первинної МСЕК від 06.07.2005 р. позивачу було встановлено 20 % втрати працездатності з переоглядом 01.07.2006 року( а.с.15). Повторно МСЕК 03.07.2006 року підтверджена позивачеві втрата професійної працездатності у 20% безстроково ( а.с.16) .У зв»язку із погіршенням стану здоров»я [PERSON] був позачергово пересвідчений МСЕК 02.09.2008 року і за висновком цієї комісії було визначено 25% втрати професійної працездатності безстроково ( а.с.17). У звязку із виявленим професійним захворюванням [PERSON] були призначені Фондом одноразова допомога та призначені щомісячні виплати ( а.с.18). Відповідно до наданих позивачем довідок та виписних епікризів, він тривалий час знаходився на лікуванні у медичних установах з приводу наслідків професійного захворювання ( а.с.19-24). Суд вважає доведеними обставини, що внаслідок професійного захворювання [PERSON], повязаного з виконанням ним своїх професійних обовязків на виробництві, позивачеві заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях , вимушених змінах у звичному способі життя; необхідності залучення додаткових зусиль на відновлення стану здоровя. При вирішенні питання щодо заподіяння позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини спричинення шкоди, стан здоров'я позивача, відсоток втрати професійної працездатності, наявність вини підприємства в заподіянні шкоди. Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України "Про охорону праці", відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров"я або у разі смерті працівника, здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". По справі було встановлено, що позивач був застрахований відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та згідно висновку останньої МСЕК йому встановлено 25% втрати працездатності , причиною чого стала робота позивача у шкідливих умовах праці. Рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кіровоградській області визначено, що положення частини 3 статті 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" слід розуміти, як визначення порядку, процедури та розмірів відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди, спричиненої умовами виробництва, в окремому випадку - тільки в випадку відсутності втрати потерпілим професійної працездатності. Тобто, рішенням Конституційного Суду № 1-рп/2004 від 27.01.2004 року встановлено обов'язок Фонду відшкодовувати моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, з втратою потерпілим професійної працездатності. Громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Суд вважає, що в даному випадку відповідач повинен виплатити позивачу моральну шкоду у зв'язку з тим, що на той час, коли позивачу було встановлено стійку втрату професійної працездатності, а це було у 2005 році, згідно зі ст. 21, 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", відшкодовувати заподіяний громадянам збиток від нещасних випадків, включаючи і моральну шкоду, покладено було на відділення виконавчої дирекції Фонду… Той факт, що у відповідності з Законом України "Про державний бюджет України на 2007 р." п. 22 ст. 71 зупинено дію абз. 4 ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" - в "частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від дати настання страхового випадку"", на думку суду не може бути прийнято до уваги. Згідно рішень Конституційного Суду України № 6- рп/2007 р. від 09.07.2007 р. № 10-рп/2008 р. від 22.05.2008 р., він дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію, чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина . При визначені розміру заподіяної моральної шкоди, суд приймає до уваги , що з 01.08.2006 року безстроково [PERSON] була встановлена втрата професійної працездатності у 20%, а з 02.09.2008 року 25%, що свідчить про погіршення стану здоров»я з часом ; тяжкість вимушених змін у її житті; наявність вини підприємства, підтвердженої актом про розслідування випадку професійного захворювання та , виходячи із принципів розумності та обєктивності, вважає, що компенсацію за заподіяну моральну шкоду слід призначити у розмірі 20 000 грн., що буде співрозмірним тяжкості перенесених позивачем [PERSON] страждань і переживань та іншим обставинам справи , зазначена сума підлягає стягненню з відповідача [PERSON] виконавчої дирекції ФССНВВ, а в іншій частині позову позивачеві слід відмовити. Згідно вимог ст. 268 ЦК України позови про відшкодуванню шкоди здоров,ю заподіяному при виконанні трудових обовязків не мають строку позовної давності. Відповідно до ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" сторони у справі звільнено від державного мита. На підставі ст. ст.81, 84, 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати на користь судової адміністрації на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 15 грн.

Outcome: partial