Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-14 00:00:00

16.11.2009 року позивач звернувся із позовом до ТОВ КБ «СоцКомБанк» про визнання дій відповідача такими, що порушують права споживача, стягнення коштів за договором банківського вкладу. В процесі розгляду справи [PERSON] неодноразово уточнював свої вимоги, визначивши в звязку із зміною назви банківської установи відповідачем - ПАТ КБ «СоцКомБанк». В обґрунтування [PERSON] послався на те, що між сторонами 20.07.2009 року був укладений договір банківського вкладу фізичної особи в національній валюті (стандарт). Після закінчення терміну договору відповідач взятих на себе зобовязань за договором не виконав, у наслідок чого утворилась заборгованість за ним 99.608 грн. 51 коп., порушивши його права як споживача. Позивач стверджував, що починаючи з 23.10.2009 року відповідач також прострочив виплату 22 % за користування вкладом на загальну суму 13.328 грн. та відповідно до ст. 625 ЦК України зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, що становить 109.593 грн. 91 коп. Крім задоволення позовних вимог, позивач просив присудити на свою корить витрати на оплату ІТЗ розгляду справи 120 грн. та правової допомоги у розмірі 2.400 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Представник відповідача позов визнала частково в частині повернення суму банківського вкладу у розмірі 99.608 грн. 51 коп. Зясувавши обставини справи, на які сторони послались, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши наявні докази, надані учасниками цивільного процесу, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1058 ЦК за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Як вбачається з матеріалів справи між ТОВ КБ «СоцКомБанк» та [PERSON] 20.07.2009 року був укладений такий договір № 00-09-S/0045. На час розгляду справи змінено найменування банку на ПАТ КБ «СоцКомБанк». За п.1.2 спірного договору [PERSON] вніс готівкові кошти в національній валюті на відкритий йому депозитний рахунок № 26302000920045 в розмірі 99.608 грн. 51 коп. Строком дії договору є період з 20.07.2009 року по 23.10.2009 року (пункт 1.2. договору). Нарахування банком відсотків на вклад здійснюється з розрахунку 22 % річних (п.1.3 договору). Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Так, за п.3.1.2 днем повернення суми вкладу вважається, зокрема, день закінчення терміну дії договору. Крім того, за ч.2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. В порушення умов договору банк взятих на себе зобовязання не виконав, не видавши позивачеві вклад зі спливом строку дії договору, що визнавалось представником банку в судовому засіданні. Згідно пункту 5.1 договору сторони обумовили, що у разі невиконання або неналежного виконання зобовязань за договором, вони несуть відповідальність відповідно до вимог законодавства України. Такими вимогами закону відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України є обовязок боржника на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За наданим позивачем розрахунком, який визнавався представником банку в процесі розгляду справи, розмір боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми складає 109.593 грн. 91 коп. При таких обставинах, враховуючи, що згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має бути виконане банком належним чином відповідно до договору та актів цивільного законодавства, спірний договір укладений в національній валюті України, заборгованість по договірному зобовязанню у вищевстановленому судом розмірі підлягає стягненню з відповідача. Поряд з тим, вимоги [PERSON] про стягнення на його користь 22 % річних на суму вкладу за період з 23.10.2009 року по 1.06.2010 року не підлягають задоволенню, оскільки пунктом 3.1.3 договору сторони обумовили, що за період перебування вкладу на депозитному рахунку в банку понад зазначений в договорі термін, відсотки на вклад не нараховуються. Не обгрунтовними є і вимоги [PERSON] про визнання дій банку такими, що порушують права споживачів оскільки: Закон України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності та розповсюджується, зокрема, на споживчі кредити, яким є кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Оскільки спірні правовідносини виникають з договору банківського вкладу, підстави для застосування вищевказаного Закону - відсутні. Судові витрати на оплату судового збору та ІТЗ розгляду справи підлягають стягненню з відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України. Суд не приймає на увагу твердження [PERSON] про стягнення на його користь витрат на оплату правової допомоги у розмірі 2.400 грн., оскільки позивачем в процесі розгляду справи не надано доказів на підтвердження укладення ним договору про надання правової допомоги, не обґрунтовано у чому конкретно при зверненні до Малиновського районного суду м.Одеси полягають понесені позивачем витрати на правову допомогу, які інші дії були вжити особами, яким за законом надано права надавати правову допомогу для розгляду справи. Крім того, в судовому засіданні приймав участь представник позивача на підставі нотаріально посвідченого доручення. Представник особи, яка бере участь у справі за дорученням має процесуальний статус саме представника цієї особи, що передбачено ст.ст. 26,42 ЦПК України і не може одночасно мати процесуальний статус особи, що надає правову допомоги. ЦПК України не відносить до судових витрат витрати за послуги представника у суді.

Outcome: partial