Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

8.04.2010року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], яка діє також в інтересах неповнолітнього [PERSON], 27.05.1993року народження, КП ММБТІ про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного 6.07.1999року між відповідачами [PERSON] і [PERSON], яка діяла також в інтересах неповнолітнього та зобов'язання КП ММБТІ скасувати державну реєстрацію договору, який був зареєстрований 7.08.1999року за Р. №15993. Позивач до суду не з'явився, надав заяву, в якій вимоги позову підтримав, посилаючись на обставини, які викладені у позові та просив розглянути справу за його відсутністю. Відповідач [PERSON] також до суду не з'явилася, надала заяву, в якої вимоги позову визнала, вказав, що дійсно вона не повідомила чоловіка про відчуження належного подружжю майна на користь доньки та онука. Відповідач [PERSON], яка діє також в інтересах неповнолітнього, спочатку не визначилася з визнанням позовних вимог, але в судове засідання 20.05.2010року не з'явилася, надала заяву, в якій вимоги позову визнала та просила розглянути справу за її відсутності. Представник ММБТІ до суду не з'явився, надав заяву, в якій при вирішенні спору покладався на розсуд суду та просив розглянути справу за його відсутністю. ТБ "Сангай" до суду свого представника не направила, заяв про бажання взяти участь при розгляді справи не надала, незважаючи на належне повідомлення за останнім відомим місцем знаходження. Ухвалою суду справа розглянута за відсутністю сторін, оскільки у справі достатньо даних про їх права та взаємини. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб І-ЯК №0130470 та довідки виконкому Троїцької сільської ради №506 від 27.04.2010року, позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] з 31.10.1970року перебувають у зареєстрованому шлюбі, але з 31.01.2007року проживають окремо. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку відповідача по справі [PERSON]. Відповідно до копії договору №6122, в період шлюбу відповідач [PERSON] за сумісні кошти подружжя 30.01.1997року придбала на своє ім'я трьохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Статтями 22, 23 КпШС України передбачено, що майно, яке нажито подружжям в період шлюбу є їх спільною власністю та кожний із подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Для здійснення угод по відчуженню спільного майна подружжя, яке вимагає нотаріального посвідчення, згода другого з подружжя повинна бути висловлена у письмовому вигляді. За змістом статті 227 ЦК України (в редакції 1963року) договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений. Не виконання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Як слідує із копії договору №357, 6.07.1999року відповідач [PERSON], діючи також в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], 1993року народження, придбала у відповідача [PERSON] спірну квартиру [ADDRESS], інвентаризаційною вартістю 9062грн.00коп. за ціною 4000грн.00коп.. Пунктом 6 цього договору було передбачено, що відповідач [PERSON] повинна в строк до 19.07.1999року звільнити квартиру від свого майна, скасувати реєстрацію та виселитися. Зазначений договір укладений на ТБ "Сангай" та не посвідчений нотаріально. Будь-які письмові заяви позивача [PERSON] про дачу згоди на відчуження майна, що є спільною власністю подружжя, при укладанні договор; відсутні, незважаючи на що останній був зареєстрованим в КП ММБТІ 7.08.1999року за Р. №15993. Згідно до пояснень відповідача [PERSON] та наданих копій паспортів сторін, відповідачем [PERSON] пункт 6 договору з моменту його укладання та до наступного часу не виконаний, оскільки вона є зареєстрованою у спірній квартирі, в якій проживає її син. На підставі викладеного, у відповідності до ст. ст. 47, 48, 227 ЦК України (в редакпл 1963року), ст. ст. 22, 23 КпШС України, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 6.07.1999року між відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітнього сина, слід визнати недійсним, як такий, що суперечить вимогам закону, так як при його укладанні не була дотримана нотаріальна форма та відсутня письмова згода позивача як подружжя на відчуження спільного майна. Відповідно до статей 19, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових права на нерухоме майно та їх обмежень" визнання недійсною угоди за рішенням суду є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому, суд не застосовує реституцію, оскільки ці вимоги не були заявлені позивачем. Згідно зі ст. ст. 81, 88 ЦПК України судові витрати сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved