Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 11.11.2006 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого у них є неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що дитина проживає разом з нею, виховується нею і перебуває на її утриманні. Причиною її бажання розірвати шлюб є те, що відповідач з моменту народження сина припинив приділяти увагу їй, і їхній дитині, не цікавиться розвитком сина, не приймає участі у його вихованні. Зазначає, що їх розпалась по причині того, що вони перестали розуміти один одного, між ними виникали часто сварки та конфлікти, у них немає згоди щодо вирішення побутових питань та питань виховання дитини. Разом не проживають з березня 2009 року. Просить суд, розірвати шлюб між ними та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] 17.12.2008 року, в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, та обґрунтовуючи їх посилалася на обставини викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, та в частині стягнення аліментів не погодився із розміром аліментів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що між сторонами 11 листопада 2006 року було укладено шлюб, який зареєстровано Чернівецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №2140 ( а.с.5). Від шлюбу у сторін є неповнолітній син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, (а.с.6). Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як встановлено судом та визнано сторонами, відповідач з позивачкою та їх неповнолітніми дітьми разом не проживає. Отже відповідач не проживає з позивачкою на даний час, шлюб носить формальний характер, на даний час подружні відносини між ними фактично припинені, спору щодо майна у сторін немає, також відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини. А тому, зважаючи на викладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню, оскільки вони перестали розуміти один одного, між вони втратили почуття кохання один до одного, у них немає згоди щодо вирішення побутових питань та питань виховання дитини, та в наданий судом строк для примирення тривалістю 2 місця сторони не примирилися. Окрім того, як встановлено судом, та підтверджено сторонами, відповідач постійного місця роботи не має та отримує нестабільний та не систематичний дохід. Згідно довідки №27-12/316 від 29.01.2010 року, відповідач в Службі зайнятості в якості безробітного чи такого, що шукає роботу, не зареєстрований, /а.с.7/. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: *стан здоров'я та матеріальне становище дитини; *стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. У ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного Кодексу України. Згідно ст.1 ЗУ «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років в розрахунку на місяць у розмірі встановлено з 1 листопада 2009 року - 632 гривень, з 1 січня 2010 року - 755 гривень, з 1 квітня - 767 гривень, з 1 липня -771 гривні, з 1 жовтня - 787 гривень, з 1 грудня -799 гривень та дітей віком від 6 до 18 років: з 1 листопада 2009 року - 776 гривень, з 1 січня 2010 року - 901 гривні, з 1 квітня - 917 гривень, з 1 липня - 921 гривні, з 1 жовтня - 941 гривні, з 1 грудня - 957 гривень. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч.1 ст.184 СК України зазначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін і їх малолітньої дитини, стан здоров'я відповідача, та судом встановлено та не спростовано сторонами те, що на утриманні у відповідача не перебувають малолітні діти та непрацездатні батьки, та беручи до уваги встановлений ЗУ «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» прожитковий мінімум на дітей відповідного віку, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей та розірвання шлюбу підлягають повному задоволенню. При цьому, суд виходить з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання неповнолітніх дітей реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 51 грн. Суд вважає, що державне мито в розмірі 17 грн. при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу необхідно стягнути з відповідача, а позивачку [PERSON]Є від сплати державного мита - звільнити.

Outcome: approved