Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-15 00:00:00

У жовтні 2009 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулось до Дзержинського районного суду м.Харкова до [PERSON] з позовом про стягнєння заборгованості у розмірі 6338,71 грн. за спожите опалення та гарячу воду, яка виникла станом на 16.11.09 року за період з 01.04.05 р. по 30.09.09 року. Розрахунок заборгованості за опалення та гарячу воду позивачем здійснено на загальних підставах постачання опалення та гарячу воду споживачами. У березні 2010 року [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву про захист прав споживача, спонукання до надання знижки та проведення перерахунку, в якій вказав, що він працює суддею Московського районного суду м.Харківа з 30.06.1993 року і згідно п.9 статті 44 Закону України «Про статус суддів» він та члени його сім'ї мають право на 50 відсоткову знижку плати за займане житло, комунальні послуги, в тому числі за споживання теплової енергії. У судове засідання представник Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» іе зявився, про час і місце слухання справи була повідомлена належним чином. [PERSON] у судове засідання також не зявився, просив суд заслухати справу у його відсутність, свої позовні вимоги, викладені у позовній заяві, підтримує повністю, оскільки вважає, що має право на 50-відсоткову знижку в оплаті за комунальні послуги відповідно до вимог чинного законодавства, проти задоволення позову Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заперечує, оскільки вважає, що заявлений компанією позов суперечить чинному законодавству. Суд, дослідивши матеріали справи і письмові докази, приходить до висновку, що позовні іимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Законом України № 2862-ХП «Про статус суддів» у якості гарантій незалежності суддів (частина 3 статті 11, частина 9 статті 44) передбачена 50% знижка плати за займане ними та членами їх сімей житло, комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова енергія, установка і користування індивідуальним домашнім телефоном). Ці положення закону «Про статус суддів» не скасовані, є чинними і на час виникнення пору, а тому повинні дотримуватися усіма учасниками цивільних відносин. Статтею 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів, або вне\-сенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Положення частини третьої статті 11 Закону України «Про статус суддів» закріплюють, що гарантії незалежності судді, включаючи заходи щодо його правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, передбачені цим Законом поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами. Це положення узгоджується з вимогами статті 130 Конституції України. Частина 1 ст. 126 Конституція України закріплює обовязок держави забезпечувати фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів . Згідно рішень Конституційного суду України від 24.06.1^-99 р. (справа про-фінансування суддів), від 20.03.2002 Р- (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 01.12.2004 р. (справа про незалежність суддів як складову їхньому статусу), від 01.12.2004 р. (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій) норми про матеріальне і побутове забезпечена суддів, встановлені статтею 44 Закону України «Про статус судців» не можуть бути скасовані чи зниженібез відповідної компенсації. Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені. Згідно чого, позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» суперечать статті 22 Конституції України, де вказано, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин повинні застосовуватися положення вищевказаних Законів.

Outcome: approved