Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради, третя особа - Пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визначення часток у спільній сумісній власності, припинення права спільної сумісної власності та визнання права власності. В обґрунтування позову зазначив, що він є сином [PERSON] та [PERSON], а також онуком [PERSON] В 1993 році ними була приватизована квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 26.07.1993 року. Згідно вказаного свідоцтва квартира належить на праві спільної сумісної власності йому та [PERSON] [PERSON], [PERSON] 12.02.1999 року померла [PERSON], 23.01.2007 року [PERSON], а 15.03.2010 року [PERSON] Заповіт від імені померлих не складався. Після смерті останніх відкрилась спадщина на ? частини квартири [ADDRESS]. Він, як син та онук померлих, відноситься до спадкоємців першої черги за законом. В звязку з цим, в грудні 2009 року звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом йому було відмовлено в оформленні спадщини, оскільки у свідоцтві про право власності на квартиру не вказана частка співвласників та запропоновано звернутися до суду для визначення часток у праві спільної сумісної власності. Під час приватизації між співвласниками не було домовленостей щодо збільшення чи зменшення розміру часток кожного з них у спільній сумісній власності на житло, а тому вважає, що частки повинні бути рівними, що не суперечить вимогам закону. З урахуванням зазначеного, просив визнати, що його частка, а також частка померлих [PERSON], [PERSON] та [PERSON] що входять до складу спадкової маси, у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS], складають по 1/4 частині; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після померлих на квартиру [ADDRESS] в цілому; право спільної сумісної власності на квартиру припинити. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та, посилаючись на викладені в позові підстави, просили його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача виконавчого комітету Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. Про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи Пятої [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. В наданій до суду заяві просили розглянути справу у відсутності представника нотаріальної контори. Відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки представника позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, судом було ухвалено про розгляд справи за відсутності відповідача в заочному порядку. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.07.1993 року, виданого [PERSON] відділенням ДП «Придніпровська залізниця», згідно з розпорядженням органу приватизації №270 від 26.07.1993 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). дно свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON]Я, одружились 22.02.1951 року, про що Пологським районним бюро ЗАГС Запорізької області зроблено відповідний актовий запис №26. Після реєстрації шлюбу [PERSON] взяла прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження, виданого 28.12.1951 року Пологським районним бюро ЗАГС Запорізької області [PERSON] народився 29.111951 року та його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Як вбачається з довідки №3693 від 14.12.2009 року виданої КВ ЖРЕП Кіровського району м.Дніпропетровська, [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [INFO]. Також за вказаною адресою були зареєстровані та проживали до дня смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.9). Згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ №224722, виданого 15.02.1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Кіровської районної ради м.Дніпропетровська, [PERSON] померла 12.02.1999 року, про що зроблений відповідний актовий запис №169 (а.с.8). Згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ №129837, виданого 26.01.2007 року Відділом реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області, [PERSON] померла 26.01.2007 року, про що зроблений відповідний актовий запис №790 (а.с.13). Згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ №323885, виданого 18.03.2010 року Відділом реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції, [PERSON] помер 15.03.2010 року, про що зроблений відповідний актовий запис №1956 (а.с.36). Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON] відкрилася спадщина на належні їй частини квартири [ADDRESS]. На момент приватизації квартири та в ході подальшого спільного проживання та користування квартирою співвласниками частки у праві спільної сумісної власності не визначались. Як вбачається з відповіді державного нотаріуса Пятої [PERSON] державної нотаріальної контори від 26.02.2010 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлих на той час [PERSON] та [PERSON], однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому що згідно свідоцтва про право власності на квартиру, остання належить співвласникам на праві спільної сумісної власності та частки кожного з співвласників не виділені (а.с.30). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За вимогами ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оскільки [PERSON] та [PERSON] на момент та після смерті [PERSON] та [PERSON], тобто на час відкриття спадщини постійно проживали з останніми, не заявляли про відмову від спадщини, суд вважає, що у відповідності до ст.1268 ЦК України, як спадкоємці першої черги, вони фактично прийняла спадщину на відповідні частини квартири [ADDRESS]. А після смерті [PERSON] фактично відкрилась спадщина на частки, що належали [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та слід визначити, що частки [PERSON], яка померла 26.01.2007 року, [PERSON], яка померла 12.02.1999 року, [PERSON], який помер 15.03.2010 року, що входять до складу спадкової маси, у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS], складають по 1/4 частині; визначити, що частка [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS], складає 1/4 частину; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS] в цілому. Право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] припинити. На підставі викладеного та

Outcome: approved