Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

30 червня 2009 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття в твердій грошовій сумі в розмірі 701 щомісячно , стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 669 грн, до закінчення вищого учбового закладу та стягнути аліменти на її утримання в розмірі 701 грн . Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на її користь загальну суму матеріальної допомоги 2039 грн щомісячно до зміни матеріального становища сторін. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач після припинення сімейних відносин та розірвання шлюбу не надає матеріальну допомогу на утримання синів, один з яких є неповнолітнім, а другий являється студентом Харківського національного університету імені [PERSON]. На протязі певного часу вона самостійно матеріально забезпечує синів, однак зважаючи на те, що на час звернення до суду вона тимчасово не працювала, хоча на час розгляду справи працевлаштована , отримує заробітну плату від 1000 до 2500 грн щомісячно , але з урахуванням утримання дітей, матеріального їх забезпечення , цей дохід не забезпечує їй прожиткового мінімуму, встановленого законом, вона потребує матеріальної допомоги, яку може надавати її колишній чоловік, який працевлаштований та має постійній дохід. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги позивача , заперечував проти їх задоволення в повному обсязі. При цьому пояснив, що його щомісячний дохід становить приблизно 800-900 грн, тому він згоден на стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі, визначеному чинним законодавством. Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення аліментів на сина студента , просив відмовити в їх задоволенні по тій причині, на з вересня 2009 року його сина виключено з навчального закладу. Щодо вимог в частині надання матеріальної допомоги на утримання колишньої дружини, просив також відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що він не має можливості надавати таку допомогу по причині того, що дохід , який він отримує щомісячно, є невеликим. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін , дослідивши докази, надані сторонами в обґрунтування заявлених вимог та заперечень , суд дійшов наступного. Судовим розглядом справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 9 вересня 1989 року по серпень 2008 року . Шлюб розірвано на підставі рішення суду. Від шлюбу мають неповнолітнього сина- Васильєва [PERSON], [INFO] , який після припинення сімейних відносин між сторонами проживає разом з матерю та перебуває на її утриманні. Вказаний факт не заперечується відповідачем. Відповідно до вимог ст.. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Причини, що спонукали позивача наполягати на стягненні аліментів на утримання дитини є обґрунтованими по тій причині, що відповідач визнав той факт, що дійсно матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] не надає. Позивач пояснила, що в цьому році син завершує навчання в школі, а тому необхідні додаткові витрати на підготовку до випускного. Крім того, син готується поступати до ВУЗу, що вимагає додаткових занять по деяких учбових предметах з репетиторами, що також потребує додаткових матеріальних затрат. Всі витрати по утриманню сина позивач несе самостійно При визначенні розміру аліментів судом враховані такі обставини, як вік дитини, її потреби та матеріальне забезпечення, законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для забезпечення потреб дитини відповідного віку, те, що відповідач працевлаштований, має постійний дохід та не має аліментних зобов»язань відносно інших осіб. Відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини страви, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням наведених вище обставин, суд вважає, що позивач довела , що на дійсний час, з урахуванням життєвих потреб дитини, достатнім буде розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача , для утримання сина- 400 грн. Відповідач не обґрунтував свою позицію щодо неможливості надати синові щомісячне матеріальне утримання в вказаній вище сумі. Позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Також позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 669 грн щомісячно до закінчення вищого учбового закладу на утримання їхнього повнолітнього сина- Сергія, [INFO], який є студентом денної форми навчання , потребує матеріальної допомоги та перебуває на її утриманні. Відповідно до вимог ст.. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На час звернення до суду з дійсним позовом позивачем в обґрунтування своїх вимог в цій частині було надано в якості доказу довідку Харківського Національного університету від 16.06.2009 року № 13/09, з змісту якої вбачається , що [PERSON] дійсно є студентом 2 курсу механіко-матерматичного факультету, денна форма навчання, бюджет. В процесу розгляду справи відповідач обґрунтовуючи свої заперечення щодо позовних вимог в цій частині зазначив про те, що сина виключено з університету. Позивач цей факт не спростовувала, визнала його та пояснила, що дійсно з вересня 2009 року сина [PERSON] відраховано з університету. Таким чином, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.. 199 СК України, у позивача не виникло права на отримання утримання у вигляді аліментів на свою користь для утримання сина, який на є студентом. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь утримання в розмірі грн щомісячно до зміни матеріального становища сторін. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на норми ст.. ст.. 75 та 76 СК України. Судовим розглядом справи встановлено, що позивач є працездатною, на дійсний час працевлаштована, одержує постійний дохід в розмірі від 1000 грн до 2\~500 грн, про що сама зазначала в судовому засіданні , суд вважає, що у позивача не виникло права на утримання після розірвання шлюбу, яке передбачено нормами вказаних вище статей, тому що позивач не відноситься до тієї категорії осіб, які мають право на таке утримання. Згідно з вимогами ст.. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відповідно до п.1 ч. 1 ст.. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial