Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-09 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство ВТБ Банк звернулося до суду з первісною позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, в якій просило суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в розмірі 866 025,64 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого первісного позову позивач посилався на те, що 23 листопада 2007 року між ВАТ ВТБ Банком та [PERSON] було укладено Генеральну угоду № 12. Згідно Генеральної угоди № 12 від 23.11.2007 року Банк зобов`язався надавати [PERSON] кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, договорах про відкриття мультивалютно!' кредитної лінії, договорах про відкриття кредитної лінії, укладених у рамках цієї угоди. В рамках Генеральної угоди 23 листопада 2007 року між Банком та [PERSON] був укладений Кредитний Договір № 06.28-12/07-СК. Згідно Кредитного Договору ВАТ ВТБ Банк надав [PERSON] кредит в сумі 120 000,00 доларів США з графіком погашення кредитну, встановленого Додатком № 1 та Додатком № 2 до Договору кредиту, та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 21 листопада 2014 року. Відповідно до п.п.1.1. Договору кредиту [PERSON] зобов`язана була за користування Кредитом сплачувати Банку плату у розмірі 14,3% річних щомісячно в строк відповідно до Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору кредиту. Пунктом 8.1. Договору кредиту встановлена відповідальність у разі прострочення зобов`язань з погашення Кредиту та/або інших платежів згідно умов Кредитного договору більше трьох банківських днів, сплатити на користь Банка пеню за кожен день прострочення, від суми прострочених зобов`язань. У порушення зазначених норм законодавства та умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв`язку з чим, за Кредитним договором станом на 18.01.2010 року виникла заборгованість в сумі 866 025,64 грн., яка складається з наступного: 102 035,74 дол. США (еквівалентно по курсу НБУ 816 408,36 грн.) - сума заборгованості по Кредиту; 6 201,23 дол. США (еквівалентно по курсу НБУ 49617,28 грн.) - сума заборгованості по сплаті відсотків за користування Кредитом; 6 020,61 грн. - сума пені за несвоєчасне повернення Кредиту та відсотків за користування Кредитом. Крім того, зобов`язання за вказаним договором забезпечено порукою: договір № 06.28-12/07-ДП2 від 23 листопада 2007 року з поручителем [PERSON] та договір № 06.28-12/07-ДП1 від 23 листопада 2007 року з поручителем [PERSON] . Вимоги, що були пред`явлені до поручителів, щодо виконання забезпеченого зобов`язання, залишені без задоволення. [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ВАТ ВТБ Банк, в якій просила суд визнати недійсним Кредитний Договір № 06.28-12/07-СК від 23 листопада 2007 року, укладений між нею та відповідачем; визнати недійсним Договір іпотеки № 06.28-12/07-ДІ від 23 листопада 2007 року, укладений між нею та відповідачем і посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Нижник А.М., зареєстрований в реєстрі за № 2931; зобов`язати відповідача прийняти у неї суму у розмірі 60600,00 дол. США з розстрочкою платежів на 180 місяців, з урахуванням вже здійснених платежів. В обґрунтування зустрічного позову позивач посилалася на те, що дійсно 23 листопада 2007 року між нею та відповідачем було укладено Кредитний Договір № 06.28-12/07-СК. У забезпечення боргових зобов`язань за Кредитним Договором між нею та Банком було укладеного Договір іпотеки № 06.28- 12/07-ДІ від 23 листопада 2007 року. Відповідно до умов вказаного договору іпотеки, вона передала Банку в іпотеку нерухоме майно - квартира, з належними до неї надвірними будівлями, яка знаходиться в [ADDRESS] , та на даний час використовується її сім`єю. Надання Банком їй грошових коштів (кредиту) у вигляді відкличної не відновлюваною кредитної лінії та проведення нею дій відносно виконання своїх обов`язків в іноземній валюті (в тому числі, оплата відсотків за користування кредитом, різного роду комісій) за своєю правовою природою є валютною операцією. Надання та одержання кредиту в іноземній валюті, використання іноземної валюти, як засобу платежу можливо при дотриманні суб`єктами господарських відносин імперативних вимог законодавства, щодо одержання відповідної індивідуальної ліцензії. Відповідно до ч. 5 ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», п. 1.10 Положення «Про порядок видачі Національним Банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу» одержання індивідуальної ліцензії однією із сторін валютної операції означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною або третьою особою, яка має відношення до цієї операції, якщо інше не передбачено умовами ліцензії. Грошові зобов`язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб`єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства, положення, щодо обов`язкового вираження зобов`язань в грошовій одиниці України (гривні). При укладенні кредитного договору, співробітники Банку не повідомили її про наявність генеральної та індивідуальної ліцензії та не надали їй їх копії. Крім того, на день укладення Кредитного Договору курс іноземної валюти становив 1 долар США = 5,05 грн., та на сьогоднішній день становить 1 долар США = 8,01 грн. Отже, існує істотна зміна становища, щодо виконання боргових зобов`язань за Кредитним Договором. Сума боргу, яку їй необхідно сплачувати, значно зросла, у зв`яжу з чим значно погіршився її фінансовий стан. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом підтримала позовні ' вимоги та просила суд задовольнити їх, спираючись на доводи, викладені в позовній заяві. Зустрічну позовну заяву не визнала в повному обсязі, надав заперечення на зустрічну позовну заяву, пояснивши, що згідно п. 5.3 Положення «Про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій», затвердженого постановою Правління НБУ від 17 липня 2001 року № 275, письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 за № 15-93. ВАТ ВТБ Банк володіє: Банківською ліцензією № 79, виданою йому НБУ від 20.04.2007 року; Дозволом НБУ № 79-1 від 20.04.2007 року (Додаток до Дозволу № 79- 1 від 20.04.2007 року, пункт 1 якого до переліку операцій, які має право здійснювати ВАТ ВТБ Банк, відносить операції з валютними цінностями, зокрема, неторговельні операції з валютними цінностями, залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України та ін.). Відповідно до п. 1.5. Положення «Про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу», затвердженого і постановою Правління НБУ віл 14.10.2004 року № 483, використання іноземної валюти як ' засобу платежу на території України без отримання індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями). Відповідно до п. 1.5 зазначеного Положення, надання ВАТ ВТБ Банк та одержання ВАТ ВТБ Банк кредиту в іноземній валюті та сплата ВАТ ВТБ Банк кредиту та відсотків в іноземній валюті та інших платежів за таким кредитом не потребує наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти як засобу платежу на території України жодною із сторін кредитного договору. Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування режиму індивідуального ліцензування, щодо вказаних вище операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету є наявність у банка генеральної ліцензії та відповідного письмового дозволу на здійснення валютних операцій, отриманих у встановленому порядку. Вважає зустрічну позовну заяву безпідставною, так як позивач за зустрічним позовом при укладенні Кредитного Договору сама обрала у якій валюті будуть кредитні кошти та погодилася на всі умови, зазначені у Кредитному Договорі. Відповідач за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги не визнала в повному обсязі та заперечувала проти їх задоволення. Свою зустрічну позовну заяву підтримала та просила суд її задовольнити, в поясненнях спиралася на доводи, викладені в зустрічній позовній заяві. Відповідач за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги також не визнав та просив суд відмовити в задоволенні первісного позову. В своїх поясненнях спирався на доводи, які викладені в зустрічній позовній заяві. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилася, не повідомив суд про причини неявки, хоча була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи. Сторони не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом та представника відповідача за зустрічним позовом, відповідача [PERSON] за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом, відповідача [PERSON] за первісним позовом, вивчивши матеріали цивільної справи, в тому числі: фотокопію Генеральної угоди № 12 від 23 листопада 2007 року (а.с. 8), фотокопію Кредитного Договору № 06.28-12/07-СК від 23 листопада 2007 року, відповідно до змісту якого [PERSON] уклала договір з первісним позивачем та погодилася на його умови та Додатки до нього (а.с., 9-13), фотокопію договорів поруки: № 06.28-12/07-ДП2 від 23 листопада 2007 року, укладений з поручителем [PERSON] (а.с. 15) та № 06.28-12/07-ДП1 від 23 листопада 2007 року, укладений з поручителем [PERSON] (а.с. 16), розрахунок суми заборгованості (а.с. 17), встановив наступне: 23 листопада 2007 року між ВАТ ВТБ Банком та [PERSON] було укладено Генеральну угоду № 12. Згідно Генеральної угоди № 12 від 23.11.2007 року Банк зобов`язався надавати [PERSON] кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, договорах про відкриття мультивалютно! кредитної лінії, договорах про відкриття кредитної лінії, укладених у рамках цієї згоди. В рамках Генеральної угоди 23 листопада 2007 року між Банком та [PERSON] був укладений Кредитний Договір № 06.28-12/07-СК. Згідно Кредитного Договору ВАТ ВТБ Банк надав [PERSON] кредит в сумі 120 000,00 доларів США з графіком погашення кредитну, встановленого Додатком № 1 та Додатком № 2 до Договору кредиту, та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 21 листопада 2014 року. Факт надання Банком [PERSON] Кредиту у сумі 120 000,00 доларів США підтверджується Меморіальним ордером № 8621 від 23.11.2007 року (а.с. 14). У порушення зазначених норм законодавства та умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв`язку з чим, за Кредитним договором станом на 18.01.2010 року виникла заборгованість в сумі 866 025,64 грн., що еквівалентно станом на 18.01.2010 року по курсу НБУ 108 236,97 доларів США. Крім того, зобов`язання за вказаним договором забезпечено порукою: договір № 06.28- 12/07-ДП2 від 23 листопада 2007 року з поручителем [PERSON] та договір № 06.28-12/07-ДП1 від 23 листопада 2007 року з поручителем [PERSON] . Вимоги, що були пред`явлені до поручителів, щодо виконання забезпеченого зобов`язання, залишені без задоволення. До тверджень позивача за зустрічним позовом суд відносить критично, так як [PERSON] була ознайомлена з умовами договору та не висувала будь-яких претензій, щодо його змісту, отже вона була згодна з усіма його умовами, а на даний час просто намагається уникнути відповідальності за невиконання своїх зобов`язань по вищевказаному кредитному договору. Також при укладенні кредитного договору [PERSON] сама обирала валюту кредитних коштів. Також, згідно п. 5.3 Положення «Про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій», затвердженого постановою Правління НБУ від 17 липня 2001 року № 275, письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 за № 15-93. ВАТ ВТБ Банк володіє: Банківською ліцензією № 79, виданою йому НБУ від 20.04.2007 року; Дозволом НБУ № 79-1 від 20.04.2007 року (Додаток до Дозволу № 79-1 від 20.04.2007 року, пункт 1 якого до переліку операцій, які має право здійснювати ВАТ ВТБ Банк, відносить операції з валютними цінностями, зокрема, неторговельні операції з валютними цінностями, залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України та ін.). Відповідно до п. 1.5. Положення «Про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу», затвердженого постановою Правління НБУ віл 14.10.2004 року № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу на території України без отримання індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями). Відповідно до п. 1.5 зазначеного Положення, надання ВАТ ВТБ Банк та одержання ВАТ ВТБ Банк кредиту в іноземній валюті та сплата ВАТ ВТБ Банк кредиту та відсотків в іноземній валюті та інших платежів за таким кредитом не потребує наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти як засобу платежу на території України жодною із сторін кредитного договору. Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування режиму індивідуального ліцензування, щодо вказаних вище операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету є наявність у банка генеральної ліцензії та відповідного письмового дозволу на здійснення валютних операцій, отриманих у встановленому порядку. Відповідно до умов Договору кредиту встановлене право Банку, як кредитодавця, вимагати дострокового погашення Кредиту в повному обсязі, сплати відсотків за його користування та сплати відповідних штрафних санкцій, у випадку невиконання [PERSON] , як позичальником, зобов`язань за Договором Кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки,) встановлені договором або законом. Статтею 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги первісного позивача доведені матеріалами справи, обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved