Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-18 00:00:00

Що позивачка звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідачка [PERSON] приватизувала земельні ділянки, які межують з її земельною ділянкою біля житлового будинку, в зв»язку з чим обмежила її в користуванні частиною земельної ділянки із-за відсутності заїзду до неї. Пійлівська сільська рада, на її звернення, стверджує що Державні акти на право власності на землю видані правильно. Івано-Франківське обласне головне управління земельних ресурсів, на її скаргу, рекомендувало Пїйлівські сільські раді у відповідності до п. 3 ст. 158 ЗК України провести найбільш оптимальний розподіл користування ділянками між нею та [PERSON] На дану рекомендацію комісією в складі голови сільської ради та членів земельної комісії провели обстеження земельної ділянки і встановили, що [PERSON] заїжджає до своєї земельної ділянки вздовж її огорожі і відстань до будинку становить 3 м 20 см., а ширина стежки до її городу становить 0,4 м.. 24.12.2009 р. комісією в складі заступника голови Калуської РДА, Пійлівського голови, головного спеціаліста відділу землеустрою та охорони земель і депутатів Пійлівської сільської ради встановлено, що під час оформлення технічної документації на право власності земельних ділянок [PERSON] не враховано питання заїзду суміжного землекористувача. Окрім того згідно виписки погосподарської книги за [PERSON] рахується 0.02 га подвір»я, а їй передано у приватну власність ,0066 га та видано Акт, а в рішенні Пійлівської сільської ради від 03.09.2004 р. вказано, що передати безоплатно у приватну власність для обслуговування житлового будинку 0,14 га. Таким чином згідно погосподарської книги в користуванні [PERSON] рахується 0.02 га для обслуговування житлового будинку, а приватизувала вона 0,0066 га та 0,1595 га. Так як [PERSON] позбавила її користування земельною ділянкою та заїзду, то вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити, виходячи з того, що існуюча стежка до її городу в розмірі 0,4 м. не дає можливості заїзду на город. Відповідачка [PERSON] позовних вимог не визнала та просить в задоволенні позову відмовити, оскільки позивачка мала можливість обмінятися земельними ділянками, але відмовилась і вона приватизувала землю так, як користувалися землею [PERSON] та покійна тітка. Представник Пійлівської сільської ради також позовних вимог позивачки не визнала та в їх задоволенні просить відмовити, так як меж при приватизації землі порушено не було. Два Державні акти [PERSON] видавалися тому, що ділянку для обслуговування її житлового будинку розділяла існуюча давно стежка до городу [PERSON], а за стежкою знаходилось приміщення для зберігання картоплі. На даний час дане приміщення [PERSON] розібрала. Також [PERSON] землю , якою вона користувалася не приватизувала. Суд вислухавши сторін, дослідивши зібрані по справі докази приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивачки не підлягають задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно ст.. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. У відповідності до ст.. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок що були раніше надані їм у користування. Правомірність передачі землі в розмірі 0,35 га [PERSON] на підставі рішення 15 сесії 4 демократичного скликання Пійлівської сільської ради від 18 березня 2004 року встановлена рішенням Калуського мїськрайонного суду від 04.06.2004 року /а.с.31-33/, а отже у відповідності до ст.. 61 ч. З ЦПК України доказуванню не підлягає. Згідно ст,. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Як зазначає ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київські чи Сивастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішенням сесії Пійлївської сільської ради від 03.09.2004 року на підставі заяви [PERSON] передано безплатно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку 0,14 га, а для ведення особистого селянського господарства 0,21 га. В рішенні оговорено, що обмір земельних ділянок проведений без достатньої точності, при видачі земельного акту в межах погодження границь можливі незначні зміни земельної площі/ а. с.4/. 01.04.2005 року в дане рішення знесено зміни та викладено в такій редакції: передати [PERSON] у приватну власність земельні ділянки - для обслуговування житлового будинку - 0,17 га та 0,20 га - для ведення особистого селянського господарства. 10 листопада 2004 року, комісія в складі ПІйлівського сільського голови [PERSON], депутатів сільської ради [PERSON], [PERSON] [PERSON], спеціаліста 2-ої категорії Калуського районного відділу земельних ресурсів [PERSON] склали акт про те, що [PERSON] відмовилася підписати акт встановлення та погодження зовнішніх меж землекористування. Комісія встановила, що відстань від житлового будинку [PERSON] до межі становить 4,2 м. Межа, яка проходить між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] визначена правильно/а.с. 35/. Даний акт затверджений рішенням сесії Пійлівської сільської ради від 17.08.2005 року/а.с.34/. 24.05.2007 року на ім.»я [PERSON] виготовлений Державний акт на право зласності на земельну ділянку Серії ЯГ 3305252 в розмірі 0,1595 га у с. Пійло для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010730400025, а також Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯГ 3305253 в розмірі 0,0066 га у с. Пійло для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010730400026. Вищезазначені рішення сесії ПІйлівської сільської ради та оглянута технічна документація по проведенню земельно-кадастрової інвентаризації земельних ділянок та виготовленню державних актів на право власності на землю в с. Пійло [PERSON] ґрунтуються на вимогах ЗК України, Закону України «Про землеустрій», Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України земельних ресурсів №43 від 04.05.1999 року із послідуючими змінами. Тому підстав для визнання частково недійсними рішення 18 сесії 4 демократичного скликання ПІйлівської сільської ради від 03.09.2004 р. про безоплатну передачу у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку 0,14 га та ведення особистого селянського господарства 0,21 га [PERSON] суд не збачає. Також будь-яких порушень щодо отримання відповідачкою Державних актів не встановлено, а тому в задоволенні позову про визнання Державних актів серії ЯГ №305252 від 24.05.2007 року на право власності на земельну ділянку в розмірі 0,0066 га для будівництва обслуговування житлового будинку та господарських будівель та серії ЯГ № 305253 від 24,05.2007 року на право приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель в розмірі 0,1595 га на ім.»я [PERSON] незаконними слід зідмовити. В судовому засіданні позивачка та її представник ствердили про те, що відповідачка при приватизації землі, залишивши стежку до городу позивачки шириною 0,4 м. позбавила її прав користуватися її земельною ділянкою та посилаючись на ч. 1 ст. 155 ЗК України, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядженн належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним, просили визнати рішення сесії ПІйлівської сільської оади від 03,09.2004 року недійсним. Згідно зі ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Як ствердила в судовому засіданні позивачка Державні акти на право власності на земельні ділянки на час слухання справи не виготовила, а тому суд зважає що наведені нею аргументи не відповідають фактичним обставинам по справі і не дають підстав для таких тверджень. На підставі викладеного, Закону України «Про місцеве самоврядування», Закону України «Про землеустрій», ст.ст. 124-126,131,155,158 ЗК України,

Outcome: dismissed