Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання незаконними дій відповідача та зобов`язання здійснити перерахунок розміру пенсії по інвалідності, доплати як особі, що проживає на території зони добровільного відселення у зв`язку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва та виплатити її. Позивачка просить визнати дії відповідача незаконними, зобов`язати перерахувати їй пенсію відповідно до ст..ст.39, 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи « за період з 14.05.2007\~рік та\~стягнути різницю\~між перерахованою та виплаченими сумами. Позивачка посилається на те, що він є інвалідами 2 групи, категорії 1 внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками ліквідації аварії на ЧАЕС та проживає на території гарантованого добровільного відселення. Відповідно до ст.. 54 ч.4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», їй, як інваліду 2 групи, щодо якої встановлено причинний зв`язок з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, пенсія повинна бути призначена в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком. Крім того, відповідно до ст. 50 вказаного Закону, йому повинна бути призначена додаткова пенсія за шкоду як особі,що віднесена до категорії 1 - як інваліду 2 групи,- це в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Проте, відповідач виплачував їй пенсію не у відповідності із Законом, а відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян». Крім того,\~їй,\~як непрацюючому\~пенсіонеру,\~який проживає\~на території,\~що віднесена\~до зони\~гарантованого добровільного\~відселення,\~у зв`язку\~з обмеженням\~споживання продуктів\~місцевого виробництва,відповідно\~до ст..\~39\~Закону »Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щомісяця до пенсії повинні проводити доплату в розмірі двох мінімальних заробітних плат. Позивачка просить визнати дії відповідача, Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі щодо призначення їй пенсії в розмірах,що не відповідає вимогам ст. 39,ст.. 54 та ст. 50 Закону України від 28.02. 1991 року № 796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними. Зобов`язати відповідача\~з 14.05.\~2007\~року провести\~перерахунок її\~пенсії на\~рівні,не\~нижче 8\~мінімальних пенсій\~за віком,\~відповідно до\~вимог ст..\~54\~ч.4\~Закону України\~«Про статус\~і соціальний\~захист громадян,\~які постраждали\~внаслідок Чорнобильської\~катастрофи» та\~додаткової пенсії\~-\~в розмірі\~75\~%\~мінімальної пенсії\~за віком,\~відповідно до\~ст..\~50\~Закону,\~виходячи з\~мінімальної пенсії\~за віком,\~встановленої ч.І\~ст.\~28\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» та доплати згідно ст.. 39 Закону, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні та стягнути з Управляння Пенсійного фонду України в Іванківському районі на її користь недоплачену суму державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як різницю між фактично виплаченою сумою пенсії та належною йому сумою, з урахуванням уже виплачених сум. В судове засідання позивачка не з`явилася. Подала заяву, в якій позов підтримує та просить розглядати без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день і час слухання справи повідомлений вчасно, надіслали суду письмове заперечення, в якому позов не визнають, посилаючись на те, що управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі діяло в мтжах чинного законодавства України, визнавши, що відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи розміри державних пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 2 групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком. Проте,\~ч.3 ст.\~28\~Закону України\~„ Про\~загальнообов`язкове державне\~пенсійне страхування\~визначено,\~що мінімальний\~розмір пенсії\~за віком,\~встановлений абзацом\~1\~цієї статті,\~застосовується виключно\~для визначення\~пенсій,\~призначених згідно\~із цим\~законом,\~а тому\~щодо пенсіонерів,\~яким призначена\~пенсія за\~іншими законами,\~він не\~застосовується.\~Законом України\~„Про статус\~і соціальний\~захист громадян,\~які постраждали\~внаслідок Чорнобильської\~катастрофи визначено\~пенсії,\~виходячи з\~мінімальної пенсії\~за віком,\~який для\~цієї категорії\~пенсіонерів законодавчо\~встановлений не\~був.\~Відповідач діяв\~у межах\~бюджетного законодавства,\~постанов КМ\~України,\~якому відповідно\~до ст..\~62\~Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» надано право роз`яснення порядку застосування цього закону. Відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що позивачка [PERSON] , 1954 року народження,- є потерпілою від Чорнобильської катастрофи №3, постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи -1 категорії(посвідчення Серії [NUMBER] ), інвалідом 2 групи, що підтверджено відповідним довідкою ЕИО-1 №076125, довідкою Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі. Позивачка , проживаючи у [ADDRESS] , одержує з січня 2007 року нараховану відповідачем пенсію: З січня 2006 року по грудень 2006 року року основна пенсія\~-\~400\~грн.\~00\~коп.;\~Додаткова -\~14\~грн.\~93\~коп.;\~з січня\~по березень\~2008\~року-\~основна:\~564грн.; додаткова - 94,00грн.;з січня 2009 року по червень 2010 року. Надбавка( ст.. 39 )- по 10 грн. 50 коп. Довідка пенсійного фонду від 14.06. 2010 року). Відповідно до ст. 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, зокрема, інвалідам 2 групи - 75% мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ч.4 ст. 54 цього ж Закону „ в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим ,зокрема: по 2 групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком». За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України „ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування "іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював цей розмір, немає, а тому посилання відповідача на те, що ст. 28 Закону України „ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування щодо розміру мінімальної пенсії за віком не може застосовуватися до визначення розміру пенсії, призначеної за Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд вважає некоректним, оскільки в останньому визначено за базу для обрахування пенсії саме мінімальну пенсію за віком. Пенсія та додаткова пенсія позивачу нараховувалася та виплачувалася саме відповідачем, а тому посилання на те, що вони не є розпорядниками коштів Фонду, з якого виплачуються такі видатки, є некоректним, як і посилання на те, що коштів на такі виплати Пенсійний фонд немає, оскільки вони не фінансуються з коштів пенсійного фонду. Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 року по справі „Кечко проти України в п.23 зазначив „ суд зауважує, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїх робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовити у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. П. 26 Суд не приймає до уваги аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань . Крім того, позивачка просить зобов`язати відповідача з 14.05. 2007 року нараховувати їй та стягнути на її користь доплату до пенсії,що передбачена ст.. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, що проживає в зоні гарантованого добровільного відселення - в розмірі двох мінімальних заробітних плат. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях(зокрема у зоні гарантованого добровільного відселення) ... підвищується у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. У зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати. Як слідує з копії паспорту позивачки, вона проживає в смт. Іванків, вул.. Толочина. Відповідно до Постанови КМ УРСР №106 від 23 липня 1991 року смт. Іванків Київської області віднесено до 3-ої зони-зони гарантованого добровільного відселення. З ст. 62 Закону слідує, що Кабінет Міністрів України дає роз`яснення порядку застосування Закону, і аж ніяк не встановлює розмір компенсацій, чи змінює той, що вже вказаний в Законі. А отже постанови КМ України, на які посилається у своєму запереченні відповідач, як на підставу відповідності своїх дій чинному законодавству ( № 523 від 30.05.1997 року, № 530 від 28.05.2008 року, № 654 від 16.07.2008 року) є такими, що не відповідають нормам ст. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що визначав за базу обрахунку пенсії таким особам з розрахунку мінімальної пенсії за віком. В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами та вимоги ст. 92 Конституції України, згідно якої виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина ( п. 1) та основи соціального захисту ( п.6). Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Виплата коштів у розмірі, який значно менший ніж той, що встановлений ст.ст. 39, 50, 54 Закону, є неправомірною. Відповідно до\~положень Конституції\~України,\~найвищою соціальною\~цінністю України\~є людина,\~її права\~і свободи\~та їх\~гарантії визначають\~зміст і\~спрямованість діяльності\~держави,\~а їх\~утвердження і забезпечення є головним обов`язком держави ( ст.З), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними ( ст. 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений ( ст.22). Окрім того, встановлений ч.2 ст. 95 Конституції України , ч.2 ст. 38 Бюджетного Кодексу України перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків , пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин. За змістом положень ч.2 та 3 ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються, а держава повинна утримуватися від прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування чи звуження змісту та обсяг існуючих прав і свобод. Таким чином, враховуючи те, що зазначені вище зміни до ст. ст.. 39, 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 09.07.2007 року та 22.05.2008 року визнані неконституційними, а отже втратили чинність саме з цього дня, відповідно чинними з того ж дня і по даний час є попередня редакція цих статей, тому позов слід задовольнити частково: визнати дії відповідача неправомірними та зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату позивачці основної та додаткової пенсій у розмірах, визначених ч.4 ст. 54 та ст.,50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,та ст.. 39 Закону , починаючи з 09.07.2007 року по 31.12. 2007 року та з 22.05.2008 року. В решті позову -відмовити. На підставі викладеного, ст.. ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

Outcome: partial