Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] в її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 27.01.2001 року уклала з відповідачем шлюб, від якого у них народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] На даний час відповідачем подано заяву про розірвання шлюбу. Після цього як судом було постановлено ухвалу про надання сторонам строку для примирення [PERSON] відмовився в добровільному порядку надавати матеріальне утримання на дітей. Враховуючи, що заробітної плати позивача не вистачає на потреби неповнолітніх, просить стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частки з його доходів. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю і дала аналогічні пояснення зазначеним в позовній заяві. Просила позов задоволити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю та пояснив, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з його заробітку (доходу). Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову в попередньому судовому засіданні ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 27.01.2001 року було укладено шлюб, зареєстрований у міському відділі РАГС Львівського обласного управління юстиції (а.с.5). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). Як вбачається з довідки № 816 виданої 31.05.10р. ЛКП «№504» (а.с.2) неповнолітні діти проживають з матір»ю. Відповідач на даний час працює слідчим СУ ГУСВСУ у Львівській області. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Як встановлено в судовому засіданні відповідач надавав матеріальну допомогу дітям, однак на даний час не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки з його заробітку. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений станом на час розгляду справи, стан здоровя та матеріальне становище дітей, відповідача, відсутність у платника аліментів на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб, а також інші обставини, які мають значення для справи. Таким чином, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 червня 2010 року, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При цьому, суд вважає за необхідне розяснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved