Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-10 00:00:00

[PERSON] відповідно до встановленого статусу - дружина із числа ліквідаторів, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, чоловік якої - [PERSON], учасник ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалід 2 групи, помер 16.04.2009 року. Після смерті чоловіка позивачка звернулася до відповідача для отримання соціальної допомоги - одноразової компенсації за втрату годувальника відповідно до вимог ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 60 мінімальних заробітних плат на час отримання права на отримання компенсації. Але відповідач виплатив компенсацію в значно меншому розмірі. Відповідач надав заперечення на позов, в яких просять суд в задоволенні позову відмовити виходячи з того, що позивач отримав одноразову компенсацію сім'ї, яка втратила годувальника із числа осіб віднесених, до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. При цьому розмір компенсації визначений відповідно до Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2007 року №649 «Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». На підставі вказаних нормативних актів позивачка отримала компенсацію в розмірі 7586 гривен. Позивач подав до суду заяву щодо розгляду справи за її відсутності на підставі наявних в справі доказів. Представник відповідача в судове засідання також не з явився, згідно поданої до суду заяви просить розглянути справу за відсутності представника відповідача. Суд дослідивши докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку' необхідність задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, з наступних підстав. З матеріалів справи та наявних в ній доказів, судом встановлено наступне. Позивач відповідно до встановленого статусу - дружина із числа ліквідаторів, смерть якого повязана з Чорнобильською катастрофою, чоловік якої - [PERSON], учасник ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалід 2 групи, помер 16.04.2009 року. Позивачка має право на отримання одноразової компенсації за втрату годувальника відповідно до вимог ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Вказані факти не оспорюються відповідачем. На даний час лише існує спір щодо розміру вказаної компенсації. Відповідно до вимог ст. 48 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( далі по тексту Закон №796-ХН), з відповідними змінами та доповненнями, приймаючи до уваги рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп\\2008 року, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 28 розділу 2 Закот України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, яким було внесено зміни до ст. 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах:- сім'ям, які втратили годувальника - 60 мінімальних заробітних плат. Після визнання неконституційними положень п.28 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік про внесення змін до деяких законодавчих актів України текст ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»'1 рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10- рп\\2008 року, ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи" залишилися в редакції. Після 22.05.2008р. до ст. 48 Закону № 796-ХІЇ ніякі зміни не вносились, тобто в такій же редакції вказана стаття залишилися, як на 2009 рік так і на день отримання позивачем права на отримання одноразової компенсації. Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року та приписів ч.2 ст.152 Конституції України, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був сплати позивачу компенсації в розмірі 60 мінімальних заробітних плат, на час отримання права на отримання компенсації. На час отримання права на компенсацію, смерті [PERSON], який помер 16 квітня 2009 року, розмір мінімальної заробітної плати був встановлений в розмірі 605 гривен, відповідно до ст.55 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» . Згідно повідомлення відповідача, позивачці було сплачено суму компенсації в розмірі 7586 гривен. Таким чином суд вважає, що відповідач неправомірно сплатив суму в розмірі 7586 гривен, а тому необхідно поновити порушене право позивача на доотримання належного розміру компенсації з урахуванням суми отриманої, тобто в розмірі 28714 гривен (36300 гривен -7586 гривен). На підставі викладеного,

Outcome: approved