Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-30 00:00:00

02 червня 2010 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 10 червня 2008 року у відділі РАЦС Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №156. Це у позивачки другий шлюб, дітей від якого немає. Сімейне життя в них не склалось, у звязку з чим шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного та у звязку з тим, що відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи РАЦС, позивачка просить розірвати шлюб в судовому порядку. В судовому засіданні позивачка обставини справи підтвердила, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав заяву в якій обставини справи підтвердив, позовні вимоги визнав та просив слухати справу у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 10 червня 2008 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом РАЦС Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №156. У позивачки це другий шлюб. Від шлюбу сторони дітей не мають. З наданих в ході судового розгляду пояснень позиваки вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вона відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачкою та відповідачем відсутній, спільних дітей немає. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивачка звернулася з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони хоч і проживають разом, але спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання [PERSON] та [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 17 грн. 00 коп. та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. 00 коп., відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України покласти на позивача. Державне мито при реєстрації розірвання шлюбу слід покласти на позивача за клопотанням останньої.

Outcome: approved