Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-13 00:00:00

Представник позивача звернувся в суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням. В обґрунтування позову посилається на те, що на підставі положень ст. 128 Житлового кодексу України, глави II «Примірного положення про гуртожитки», затвердженого [PERSON] Міністрів УРСР від 03.06.1986 року, спільного рішення адміністрації ВАТ «Рівнеазот» та профкому від 25.09.2002 року [PERSON] була надана жила площа в гуртожитку № 4 за адресою: м. Рівне, вул. Макарова, 42, кім. 10. 17.01.2003 року відділом громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Рівненського МВ УМВС за зазначеною вище адресою була проведена реєстрація [PERSON] та членів його сім'ї: дружини - [PERSON]. Пізніше було зареєстровано їх неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Гуртожиток № 4 знаходиться на балансі ВАТ «Рівнеазот» і використовується для тимчасового проживання працівників підприємства. [PERSON] та члени його сім'ї за місцем реєстрації не проживають, але з реєстраційного обліку не зняті. [PERSON], [PERSON] та неповнолітній [PERSON] тривалий час не проживають за вказаною адресою, однак в добровільному порядку, шляхом подачі відповідної заяви до органів реєстрації, з реєстраційного обліку не знімаються, у зв'язку з чим ВАТ «Рівнеазот» змушений звернутись до суду з позовом, оскільки така формальна реєстрація Відповідачів створює певні перешкоди та обмежує можливості підприємства (Позивача) у повноцінному володінні та розпорядженні зазначеним нерухомим майном. В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав і остаточно просить суд визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування жилим приміщенням у вигляді кімнати 10 будинку 42 по вулиці Макарова в місті Рівне. Відповідачі в судові засідання не зявились, хоча про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та наданих доказів та постановити заочне рішення. Суд ухвалює рішення при заочному розглядів справи, що відповідає положенням ст. 224ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що на підставі положень ст. 128 Житлового кодексу України, глави II «Примірного положення про гуртожитки», затвердженого [PERSON] Міністрів УРСР від 03.06.1986 року, спільного рішення адміністрації ВАТ «Рівнеазот» та профкому від 25.09.2002 року [PERSON] була надана жила площа в гуртожитку № 4 за адресою: м. Рівне, вул. Макарова, 42, кім. 10. 17.01.2003 року відділом громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Рівненського МВ УМВС за зазначеною вище адресою була проведена реєстрація [PERSON] та членів його сім'ї: дружини - [PERSON]. Пізніше було зареєстровано їх неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Гуртожиток № 4 знаходиться на балансі ВАТ «Рівнеазот» і використовується для тимчасового проживання працівників підприємства. [PERSON] та члени його сім'ї за місцем реєстрації не проживають, але з реєстраційного обліку не зняті. Як вбачається з матеріалів перевірки паспортного режиму на відповідність реєстрації громадянина та фактичного проживання в гуртожитку, відповідачі за місцем реєстрації не проживають з 1997 року по теперішній час, місце їхнього проживання невідоме. Даний факт підтверджується дослідженими в судовому засіданні поясненнями завідувача гуртожитку № 4 [PERSON], актами перевірки паспортного режиму на відповідність реєстрації громадянина та фактичного проживання в гуртожитку № 4 на вул. Макарова, 42, кім. 10 від 17.01.07 р., 12.03.07 р., 02.12.08 р., 19.04.10 р.. Крім того відсутність відповідачів понад 6 місяців за місцем реєстрації також підтверджує [PERSON], з досліджених в судовому засіданні пояснень слідує, що він разом зі своєю сім'єю мешкає в кімнаті № 10 гуртожитку № 4 з 09.12.2005 року. З пояснень сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається також, що сім'я [PERSON] з кінця 2005 року за зазначеною адресою не проживають. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» № 1382-П/ від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. [PERSON], [PERSON] та неповнолітній [PERSON] тривалий час не проживають за вказаною адресою, однак в добровільному порядку, шляхом подачі відповідної заяви до органів реєстрації, з реєстраційного обліку не Знімаються, у зв'язку з чим ВАТ «Рівнеазот» змушений звернутись до суду з позовом, оскільки така формальна реєстрація Відповідачів створює певні перешкоди та обмежує можливості підприємства (Позивача) у повноцінному володінні та розпорядженні зазначеним нерухомим майном. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» № 2623-П/ від 02.06.2005 року, неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Визнання неповнолітнього [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: м. Рівне, вул. Макарова, 42 кім. 10 не є обмеженням його прав, оскільки факт його непроживання за місцем реєстрації разом із батьками [PERSON] та [PERSON], свідчить про те, що житлом відповідачі забезпечені. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи яка не досягла 10 років є місце проживання її батьків - саме на цій підставі неповнолітній Відповідач 3 був зареєстрований за місцем проживання батьків за зазначеною адресою. Крім того суд рахує, що наявні в справі акти обстеження свідчать про те, що відповідачі фактично не проживають за місцем своєї реєстрації, тому відповідно до ст. ст. 130-132 Житлового кодексу Української РСР та Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою [PERSON] Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208, втратили право користування житловим приміщенням. Відповідачі змінили своє місце проживання та в порушення ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року № 1382-ІУ не повідомили про зміну свого місця проживання, письмово відповідний орган реєстрації, протягом семи днів та впродовж довгого періоду часу, не вжили заходів, щодо усунення даного порушення та ухиляються від зняття з реєстрації місця проживання по вказаній вище адресі. Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, оскільки відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, оскільки відповідачі за вказаною адресою не проживає більше шести місяців, не оплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат, суд вважає, що вони вважають таким, що втратили право користування нею.\~ Оскільки відповідачі визнаються втратившими право користування житловим приміщення на законних підставах, то вони підлягають зняттю з реєстраційного обліку по вищевказаній адресі. На підставі ст.ст. 71,72 ЖК України,

Outcome: approved