Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] JI.A., [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного 31.03.2009 року між [PERSON] JI.A. та [PERSON], та визнання за ним права власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] вимоги позову підтримали та суду пояснили, що він як повнолітній непрацездатний син спадкодавців [PERSON], який помер 17.06.2006 року, та [PERSON], яка померла 02.04.2007 року, успадкував 1/4 частину вищевказаної квартири шляхом звернення в передбачений законом строк із відповідними заявами до нотаріальної контори. Дізнавшись про це, [PERSON] JI.A. звернулась до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування на всю квартиру, не повідомила суд про існування іншого спадкодавця, у звязку з чим рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.12.2007 року за нею було визнано право власності на всю квартиру, після чого квартира була продана [PERSON] Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] проти задоволення позову заперечував та суд пояснив, що оспорюваний договір є законним, оскільки а час його укладення, а саме 31.03.2009 року, [PERSON] володіла даною зартирою на підставі рішення суду, яке було скасоване 02.04.2009 року. Представник відповідачки [PERSON]- [PERSON] просила в задоволенні позову відмовити, оскільки [PERSON] не знала та не могла знати, що [PERSON] не мала права відчужувати дану квартиру, тому є добросовісним набувачем . Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON] [PERSON] є непрацездатною особою. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 27.10.1993 року за [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. 10.07.1997 року [PERSON] та [PERSON] склали заповіти № 3-2284 та № 3- 2285, якими заповіли на випадок своєї смерті все належне їм майно [PERSON] 17.06.2006 року помер [PERSON], 02.04.2007 року померла [PERSON], та після їх смерті відкрилася спадщина у вигляді частин квартири [ADDRESS], яку [PERSON] прийняв шляхом звернення до нотаріальної контори в передбачений законом строк із відповідною заявою. [PERSON] прийняла спадщину, оскільки постійно проживала зі спадкодавцями на час смерті. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.12.2007 року був задоволений позов [PERSON] JI.A. та за нею було визнано право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. [PERSON] не приймав участі в розгляді даної справи. На підставі вказаного рішення 26.02.2008 року за [PERSON] JI.A. було зареєстровано право власності на вказану квартиру. 31.03.2009 року [PERSON] JI.A. продала квартиру [ADDRESS] Н.М. за ціною 40000 доларів СІЛА, що визнано учасниками процесу та підтверджується копією договору про намір продажу жилого приміщення від 21.02.2009 року та власноручно складеною [PERSON] JI.A. розпискою. При цьому [PERSON] дізналася про продаж квартири через оголошення в газеті та перед продажем квартири склала договір про намір продажу. Після купівлі вказаної квартири [PERSON] реєструє за собою право власності на спірну квартиру, переоформлює на своє імя усі особові рахунки зі сплати комунальних послуг, послуг електрозвязку та виконує їх оплату, що підтверджується довідкою КП ММБТІ №4076 від 22.06.2010 року, копіями рахунків та квитанцій про оплату послуг електрозвязку за вересень, листопад 2009 року, за лютий, березень, квітень 2010 року, копіями рахунків та квитанцій про оплату газопостачання за травень, жовтень, грудень 2009 року, лютий, травень 2010 року, копіями рахунків- повідомлень за лютий, травень 2010 року, травень, липень, жовтень, листопад, грудень 2009 року. На звернення [PERSON] 27.02.2009 року нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Після відмови нотаріуса [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд рішення за ново виявленими обставинами та ухвалою суду від 02.04.2009 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.12.2007 року, яким за [PERSON] JI.A. визнано право власності на вказану квартиру, скасовано, та в подальшому ухвалою суду від 18.06.2009 року позов [PERSON] JI.A. до Адміністрації Центрального району, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом залишено без розгляду. Як вбачається із оголошень в газеті «Маклер» № 7 за 18.02.2009 року, газеті «Позвоните» за 24.02.2009 року, в цих засобах масової інформації була роздрукована інформація про продаж спірної квартири, з якою був ознайомлений позивач, який підтвердив цей факт в судовому засіданні. При цьому всупереч вимогам ч. 2 ст. 386 ЦК України, згідно яких власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, позивач із подібними вимогами до суду не звертався. Тому суд вважає, що [PERSON] мав підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, проте не використав усіх необхідних засобів захисту свого права власності та не вчинив належних дій передбачених цивільним законом, чим фактично допустив порушення свого права власності, у звязку із продажем квартири [ADDRESS]. Відповідно до п. З ч. 1 ст. 388 ЦК України, власник має право витребувати майно від набувача, придбане ним за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), у разі, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі іншим шляхом. Виходячи зі змісту ст. 388 ЦК України суд вважає, що відповідачка [PERSON] є добросовісним набувачем спірної квартири, належним чином виконує свої обовязки по утриманню та обслуговуванню цього майна. При цьому суд критично оцінює неправомірні дії відповідачки [PERSON] JI.A. щодо неповідомлення суду про наявність іншого спадкоємця [PERSON] під час винесення рішення суду від 21.12.2007 року, та щодо продажу квартири [ADDRESS], 1А частина якої належить позивачу в порядку спадкування за законом після смерті їхніх батьків, якою вона знала, що володіє незаконно. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст.ст. 388, 1241, 1233, 1268, ЦК України, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі- продажу недійсним та визнання права власності, у звязку з тим, що покупець [PERSON], є . обросовісним набувачем. У разі відмови в позові про визнання договору купівлі-продажу недійсним у звязку з тим, що покупець є добросовісним набувачем, з особи, яка провела відчуження майна за відсутності права на це, відповідно до ст. 1166 ЦК України стягуєті я на користь власника дійсна вартість майна на час розгляду справи. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, враховуючі фактичну ціну квартири в розмірі 40000 доларів США, приймаючі до уваги позицію [PERSON], який вказува . що спільне проживання сторін в даної квартири є неможливим та не запереч вав проти стягнення на його користь вартості % частини квартири, суд вважає а необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість 1/4 частині квартири [ADDRESS], яка належить йому за законом, та була відчужена [PERSON] за відсутності права на це, в розмірі 79017 грн. У відповідності до вимог ст.ст. 81,88 ЦПК України, з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 605 грн. 75 коп., та на користь держави судовий збір в розмірі 693 грн. 24 коп.

Outcome: approved