Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 02 березня 2010 року звернулася до суду з позовом до ЗАТ СК «ВУСО» про зміну договору добровільного страхування. В поданій до суду позовній заяві позивач посилалася на те, що з 29 липня 2006 року знаходилася з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, мають доньку [PERSON], [INFO]. 26 вересня 2008 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу придбав автомобіль та 30 вересня 2008 року уклав з відповідачем договір добровільного страхування наземного транспортну. Також вказувала, що 17 вересня 2009 року [PERSON] загинув в результаті дорожньо-транспортної пригоди, винесена постанова про закриття кримінальної справи у звязку зі смертю винної особи. На звернення позивача про виплату страхового відшкодування, відповідачем було відмовлено з посиланням на п. 11.1.15. договору. Вважає, що зазначений пункт договору не відповідає нормам чинного законодавства. Посилаючись на норми ст. ст. 651, 652 ЦК України просила суд змінити договір добровільного страхування наземного транспорту за № 038642-02-17-01 від 30 вересня 2008 року, укладеного між ЗАТ СК «ВУСО» та [PERSON], виключивши із даного договору п. 11.1.15. Просила стягнути з ЗАТ СК «ВУСО» на її користь 54900 грн. в рахунок страхового відшкодування та судові витрати. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] повністю підтримали подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Вважають, що зазначений пункт договору позбавив позивача права на виплату страхового відшкодування, тобто, того, на що розраховували сторони при укладенні договору, тому такий пункт підлягає виключенню з договору. Представник відповідача в судове засідання не зявився, будучи повідомлений судом про час та місце розгляду справи, подав до суду свої письмові заперечення та просив суд розглядати справу без його участі. Третя особа [PERSON] вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Заслухавши пояснення позивача та його представника, третю особу, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 30 вересня 2008 року між [PERSON] та відповідачем ЗАТ СК «ВУСО» укладено договір №038642-02-17-01 добровільного страхування наземного транспорту, згідно якого предметом договору є страхування майнових прав [PERSON], що не суперечать діючому законодавству та повязані з володінням транспортним засобом, марки DAEWOO NEXIA-2, 2008 року впуску. Встановлено термін дії договору до 29 вересня 2009 року. Пунктом 11.1.15 зазначеного договору сторони передбачили, що страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування в випадку грубого порушення водієм застрахованого транспортного засобу Правил дорожнього руху України, якщо таке порушення призвело до настання страхового випадку та підтверджується документами компетентних органів, а саме: виїзд на смугу зустрічного руху, де таких виїзд заборонений; переїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора або регулювальника; здійснення обгону в забороненому місці. Позивач [PERSON] з 29 липня 2006 року знаходилася з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, 17 вересня 2009 року [PERSON] помер. Згідно з постановою про закриття кримінальної справи в звязку зі смертю винної особи від 29 жовтня 2009 року кримінальну справу, порушену за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України за фактом ДТП, внаслідок якої загинули [PERSON], [PERSON] та [PERSON], зарито у звязку за смертю винної особи. Також встановлено, що дорожньо-транспортна пригода 17 вересня 2009 року, в результаті якої наступила смерть [PERSON], сталася у звязку з порушенням водієм [PERSON] Правил дорожнього руху та виїздом [PERSON] на смугу зустрічного руху. За фактом дорожньо-транспортної пригоди відповідачем складено страховий акт № 7689-02 до договору страхування наземного транспорту від 30 вересня 2008 року, за яким прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування з посиланням на п. 11.1.15 договору. Рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування відповідачем ЗАТ СК «ВУСО» прийнято в межах договору страхування та норм ст. 991 ЦК України. Згідно ст. 651 ЦК України, на яку посилається позивач в поданій до суду заяві, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Як встановлено судом, сторони договору [PERSON] та ЗАТ СК «ВУСО» взаємної згоди щодо можливої зміни умов договору не досягали. Відповідачем ЗАТ СК «ВУСО» жодні умови договору не порушувалися, тому в суду відсутні будь які підстави вважати наявність істотного порушення умов договору відповідачем. Відповідно до ст. 652 ЦК України, на яку також посилається позивач в поданій до суду заяві, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Тобто, згідно з вимогами закону, передбачено обовязкову сукупність таких умов. Як вбачається з укладеного між сторонами договору, в момент його укладення [PERSON] погодився з його пунктом 11.1.15., будь-яких зауважень не мав. Оскільки сторони при укладенні договору передбачили право страховика на відмову у виплаті страхового відшкодування в випадку грубого порушення водієм застрахованого транспортного засобу Правил дорожнього руху України, суд приходить до висновку, що посилання позивача [PERSON] на те, що згідно спірного пункту договору вона позбавляється того, на що розраховувала при укладенні договору є безпідставним. Твердження позивача в подані до суду заяві про те, що відбулася істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, та виходили з того, що така зміна не настане жодними доказами чи посиланнями на них не підтверджена. Звертаючись з вимогами виключити п.11.1.15. з договору страхування, позивач також посилається на невідповідність такого договору вимогам чинного законодавства. Згідно з нормами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Як встановлено судом, договір добровільного страхування наземного транспорту укладений сторонами, які мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, які були ним обумовлені. Будь-які підстави вважати, що правочин, чи окремий його пункт 11.1.15., суперечать ЦК України чи іншим актів цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, судом не встановлені. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, про відсутність підстав, встановлених цивільним законодавством України зміни договору добровільного страхування наземного транспорту від 30 вересня 2008 року за рішенням суду, в тому числі визнання окремих його пунктів недійними, тому позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та не підлягають задоволенню. У звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed