Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-02 00:00:00

21 травня 2010 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що з 30 січня 1999 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], в якому у них народилась дитина: син [PERSON] (13.03.2000 р.н.). Відповідач проживає окремо від дитини, матеріальної допомоги не надає, хоча має на це змогу, оскільки працює. Дитина перебувають на повному утриманні позивачки. У зв'язку з цим позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подання позову. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, обставини справи підтвердила та просила слухати справу на попередньому судовому засіданні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, обставини справи підтвердив та просив слухати справу на попередньому судовому засіданні. По справі зазначив, що на даний час він ніде не працює, оскільки звільнений у запас за станом здоровя. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх дітей. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення позову [PERSON] Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового слідства встановлено, що дійсно [PERSON] та [PERSON] з 30 січня 1999 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 30.01.1999 року [PERSON] 1-СР №.020563 (а.с.2). Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину, а саме: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане виконавчим комітетом Горобіївської сільської ради Канівського району Черкаської області від 09.06.2000 року серії І-СР №064587 (а.с.3)). Відповідно до довідки Комунального автотранспортного підприємства №273901 №ОП/31 від 31.05.2010 року [PERSON] працює на даному підприємстві на посаді водія і його доходи за період з 01.11.2009 року по 30.04.2010 року становлять 6461,77 грн. В позовній заяві позивачка зазначила, що на утриманні відповідача немає інших дітей та непрацездатних батьків. Відповідач проти даного факту не заперечував, у звязку з чим суд не вбачає за необхідне з'ясовувати відомості про наявність на утриманні [PERSON] інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, однак враховує зазначені сторонами відомості при ухваленні рішення. Відповідно до долучених до матеріалів справи довідки Дарницької дистанції колії №130 від 19.05.2010 року [PERSON] працює на даному підприємстві і її доходи за період з 01.11.2009 року по 30.04.2010 року становлять 75,49 грн. Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання неповнолітніх дітей відповідно до ст. 183 СК України з визначенням їх розміру у частці заробітку батька. При визначенні розміру аліментів судом враховані положення ч. 2 ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, згідно якого такий розмір не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, розмір аліментів зазначений позивачкою та відповідачем. Так, згідно ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» від 27.04.2010 року №2154-VІ, з 1 квітня 2010 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 917 грн., 30 відсотків від якого становить суму в розмірі 275 грн. 10 коп. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей судом не встановлено. Про них не зазначили і сторони в справі. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а саме: сина [PERSON], [INFO], слід визначити в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно з моменту подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 51 грн. 00 коп. та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. 00 коп., які підлягають покладенню на відповідача, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 81 та ч.1 ст. 88 ЦПК України, - слід стягнути з [PERSON] на користь держави, оскільки позивачка звільнена від їх оплати. При цьому розмір судового збору визначений судом на підставі Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 року №7-93, а суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - відповідно до Розмірів витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних та господарських справ, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року №1258. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved