Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-21 00:00:00

ПАТ ВАБ в особі відділення № 132 ПАТ Всеукраїнський [PERSON] 26 квітня 2010 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 21.07.2008 року між [PERSON] акціонерним товариством Всеукраїнський [PERSON] в особі відділення № 132 [PERSON] акціонерного товариства Всеукраїнський [PERSON] (далі ПАТ «ВіЕйБіБанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 233-08/гр. [PERSON] до умов якого він надав кредит в сумі 11 100,00 грн. строком користування до 20.07.2011 року зі сплатою 24% річних. [PERSON] до умов кредитного договору відповідач зобов»язаний був сплачувати повернення кредиту щомісячно згідно з графіком. Також, відповідно до вимог кредитного договору, відповідач зобов»язаний був сплачувати фактично розраховані проценти за кожний поточний календарний місяць щомісячно згідно з графіком. Відповідач свої обовязки по поверненню кредиту згідно графіку погашення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом не виконав, а саме не повернув кредит в сумі 10 448,13 грн. Станом на 23.04.2010 року заборгованість по кредиту складає 10 448,13 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом складає 3 781,22 грн., заборгованість по щомісячній платі за обслуговування кредиту складає 1\~998,00 грн., штраф за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів за користування кредитом та плату щомісячної комісії в сумі 1\~609,24 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість по кредиту, заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, заборгованість по щомісячній платі за обслуговування кредиту, штраф за несвоєчасне погашення кредиту, а також судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні присутній не був, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином за місцем його реєстрації, згідно довідки з адресного бюро. Поштове повідомлення суду повернулося з відміткою „за закінченням терміну зберігання. Отже, відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи у його відсутність не подавав. [PERSON] до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно з матеріалів справи, 21.07.2008 р. між [PERSON] акціонерним товариством Всеукраїнський [PERSON] в особі відділення № 132 [PERSON] акціонерного товариства Всеукраїнський [PERSON] (далі «ВіЕйБіБанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 233-08/гр. [PERSON] до умов якого він надав кредит в сумі 11\~100,00 грн. строком користування до 20.07.2011 року зі сплатою 24% річних (а.с.4-11). [PERSON] до умов кредитного договору, відповідач зобовязаний був сплачувати кредит щомісячно, згідно затвердженого графіку. Також відповідно до вимог кредитного договору, відповідач зобовязаний був сплачувати фактично розраховані проценти за кожний поточний календарний місяць щомісячно згідно графіка (а.с. 12). Відповідач свої обовязки по поверненню кредиту згідно графіка погашення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом не виконав, а саме не повернув кредит в сумі 10 448,13 грн. Станом на 23.04.2010 року заборгованість по кредиту складає 10 448,13 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом складає 3 781,22 грн., заборгованість по щомісячній платі за обслуговування кредиту складає 1\~998,00 грн., штраф за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів за користування кредитом та плату щомісячної комісії в сумі 1\~609,24 грн. (а.с. 13-15). Згідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов»язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у той же строк, ст. 530 Цивільного кодексу України. Однак, зазначені вимоги [PERSON] не виконав. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що кредитний договір № 233-08/гр, укладений між [PERSON] акціонерним товариством Всеукраїнський [PERSON] в особі відділення № 132 [PERSON] акціонерного товариства Всеукраїнський [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту 10 448,13 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 3 781,22 грн., заборгованість по щомісячній платі за обслуговування кредиту 1\~998,00 грн., штраф за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів за користування кредитом та плату щомісячної комісії 1\~609,24 грн. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] акціонерного товариства Всеукраїнський [PERSON] в особі відділення № 132 [PERSON] акціонерного товариства Всеукраїнський [PERSON] підлягають стягненню судові витрати: судовий збір в сумі 178,37 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. Зазначена вимога [PERSON] акціонерного товариства Всеукраїнський [PERSON] в особі відділення № 132 [PERSON] акціонерного товариства Всеукраїнський [PERSON], щодо накладення арешту на майно відповідача з метою забезпечення позову, не є позовною вимогою та не підлягає задоволенню. Порядок забезпечення позову передбачений відповідно до ст. 153 ЦПК України та передбачає подання особами, які беруть участь у справі, окремих заяв, зміст яких повинен відповідати вимогам ст. ст. 151, 152 ЦПК України.

Outcome: partial