Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-05 00:00:00

В судовому засіданні позивач змінивши свої позовні вимоги, просить суд стягнути з [PERSON] праці та соціального захисту населення м. Рівне на його користь недоотримані кошти на оздоровлення за 2007- 2009 роки в сумі 7590 грн. Представник відповідача [PERSON] соціального захисту населення м. Рівне в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що щорічна допомога на оздоровлення, яка передбачена ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраж\-дали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується в розмірах відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які пост\-раждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інваліду II групи в розмірі 120 грн. Просить у позові відмовити. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1), являється учасни\-ком ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідом війни 2 групи та перебуває на обліку в [PERSON] соціального захисту населення Рів\-ненського міськвиконкому і має право на отримання щорічної допомога на оздоровлення, яка передбачена ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Дана обставина не заперечується і відповідачем. Заперечується тільки розмір в якому вона повинна виплачуватися. Відповідно до ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої по\-рушенням цього права шкоди. Основні положення щодо реалізації конституційного права грома\-дян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Статтею 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону здійснюється за рахунок Державного бюджету України. Відповідно до ст. 48 спеціального Закону, щорічна допомога на здоровлення сплачується органами соціального захисту населення за місцем проживання громадянина. Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року №256, якою затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, встанов\-лено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійс\-нення заходів з виконання державних програм соціального захисту насе\-лення є керівники головних управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих орга\-нів, до компетенції яких належить питання праці та соціального захис\-ту населення. Таким чином, відповідач є головним розпорядником коштів місцево\-го бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету та на нього покладений обов'язок щодо реалізації механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, зокрема, пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Суд вважає необґрунтованим застосування відповідачем при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення розміру таких виплат, який встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та з 2005 року - Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської ка\-тастрофи». Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачена щорічна допомога на оздоровлення, зокрема інвалідам II групи - п'ять мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Тобто, нормами спеціального закону визначений розмір щорічної допомоги як величина кратна розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на час здійснення виплати. Всупереч нормам спеціального закону, зазначеними постановами встановлені конкретні розмірі такої допомоги в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають застосуван\-ню норми ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист грома\-дян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2007, 2008, 2009 роки, а не вказані Постанови Кабінету Міністрів України. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими та підлягають до повного задоволення. Відповідно до п.18 ч.1 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» за №7-93 від 21 січня 1993 року громадяни, віднесені до категорії 1 і 2 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи звільнені від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved