Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду 18 листопада 2008 року з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 30 % частки заробітку (доходу) відповідача щомісяця починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 26 жовтня 2006 року. У шлюбі народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося, разом не проживають з червня 2009 року, припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивачка працює бухгалтером ПП „Боровик , але заробіток невеликий, тому їй важко у повному обсязі задовольнити життєві потреби дитини. Утримується син виключно за кошти позивачки. Відповідач дитиною не цікавиться і не надає матеріальну допомогу для його утримання у добровільному порядку, тобто ухиляється від свого батьківського обов»язку утримувати свого неповнолітнього сина, а тому позивачка змушена звернутися до суду. В судовому засідання позивачка уточнила позовні вимоги та просить стягувати з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі 300 гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону щомісячно, починаючи з 14 грудня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні відповідач позов не визнав, заперечує щоб з нього стягували аліменти на утримання неповнолітнього сина, оскільки він неодноразово купляв одяг для сина. Судом встановлено, що не визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін, чи інших осіб, тому суд приймає не визнання відповідачем позовних вимог і приходить до висновку про задоволення позову. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося, разом не проживають з червня 2009 року, припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивачка працює бухгалтером ПП „Боровик, але заробіток невеликий, тому їй важко у повному обсязі задовольнити життєві потреби дитини. Утримується син виключно за кошти позивачки. Відповідач дитиною не цікавиться і не надає матеріальну допомогу для його утримання у добровільному порядку, тобто ухиляється від свого батьківського обов»язку утримувати свого неповнолітнього сина, а тому позивачка змушена звернутися до суду. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, кожен з батьків повинен приймати участь у утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Відповідач ухиляється від обов»язку утримувати неповнолітню дитину, а тому з нього слід стягнути аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений станом на час розгляду справи, матеріальне становище сторін, стан здоров»я дітей та платника аліментів, відсутність у платника аліментів на утриманні інших дітей, а також інші обставини, які мають істотне значення для справи та вважає, що даний позов слід задоволити. Стягнути з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої о сина [PERSON], [INFO] у розмірі 300 гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону щомісячно, починаючи з 14 грудня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі наведеного та

Outcome: approved