Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-08 00:00:00

Позивач звернувся через суду з позовом до [PERSON], Павлогрдської міської ради Дніпропетровської області, відділу Держкомзему у місті Павлограді Дніпропетровської про те, що рішенням № 704 від 16.08.1991 року виконкомом Павлогрдської міської ради Дніпропетровської області була виділена земельна ділянка під будівництво житлового будинку площею 0,1 га по вул.. Сметаніна ,4-а в м. Павлограді Дніпропетровської області. Згідно рішення виконкому [PERSON] міської ради Дніпропетровської області №594 від 22.04.1994 року зазначена земельна ділянка була передана позивачу у приватну власність на підставі чого, 01.06.1994 року позивачу був виданий Державний акт на право приватної власності на землю. Разом з тим, рішенням ЗО сесії 1У скликання [PERSON] міської ради №623 від 0208.2005 року земельна ділянка площею 0,0485 га , яка розташована в межах належної позивачу земельної ділянки, була помилково передана у власність для ведення особистого селянського господарства [PERSON] на підставі якого, 05.09.2005 року йому був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку. Враховуючи, що спірна земельна ділянка була [PERSON] виділена першому і на момент винесення рішення № 623 від 02.\\)8.2005 року вона знаходилась у його власності, рішенням 32 сесії У скликання [PERSON] міської ради №611 від 01.04.2008 року відмінено рішення № 623 від 02.08.2005 року щодо передачі у власність [PERSON] земельної ділянки на вул.. Сметаніна , 18 площею 0,0485 га для ведення особистого селянського господарства. Виданий [PERSON] на підставі відміненого рішення Державний акт на право власності на земельну ділянку від 05.09.2005 року, зареєстрований за № 010500900349, є незаконним, оскільки порушує право власності позивача на зазначену земельну ділянку. Згідно ст..153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку. Відповідно до ст.. 152 ЗК України, якою передбачено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь яких порушень його права на землю,просить визнати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 347201 від 05.09.2005 року, зареєстрований за № 01050090034 на ім. Комар Валерія Вікторовича 05.09.2005 року, незаконним та скасувати його. Також: просить зобов'язати [PERSON] знести збудовані ним огорожу та господарчі споруди, розташовані на земельної ділянці площею 0,1га переданий позивачу для будівництва житлового будинку по вул.. Сметаніна, 4-а в м. Павлограді Дніпропетровської області. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив суду, що коли рішенням [PERSON] міської ради № 623 від 02.08.2005 року була передана у власність [PERSON] земельна ділянка на вул.. Сметаніна , 18 площею 0,0485 га, за межами спірної земельної ділянки з трьох сторін був пустир - запущена, занедбана, поросла бур'янами земля, на якій відсутні будь які ознаки тог, що тут щось будується чи мас будуватися і що ця земля є чиєюсь приватною власністю. Рішенням виконкому [PERSON] міської ради Дніпропетровської області №594 від 22.04.1994 року, яким зазначена земельна ділянка була передана позивачу у приватну власність [PERSON] був зобов'язав використовувати земельну ділянку за її цільовим призначенням, суворо дотримуватися Земельного кодексу України. Також згідно ЗК України, невикористання громадянином наданої для несільськогосподарських потреб земельної ділянки протягом двох років є підставою для припинення права користування такою земельною ділянкою. Тому він думає, що може стверджувати, що [PERSON] отримав спірну земельну ділянку у власність незаконно, та давно мав би бути позбавлений права користування спірною земельною ділянкою у звязку з численними порушеннями вимог земельного законодавства. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: перша позовна вимога про визнання незаконним державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 347201 від 05.09.2005 року, зареєстрованого за № 010500900349 на ім'я [PERSON] на земельну ділянку розміром 0,0485 га,повинна бути пред'явлена в порядку КАС України, а друга позовна вимога про зобов'язання [PERSON] знести збудовані господарчи споруди, розташовані на спірних земельних ділянках, повинна бути зазначена в порядку норм цивільного судочинства Тому законодавство не допускає об'єднання в одне провадження кількох вимог які належить розглядати в порядку різного судочинства. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, пояснення свідки. [PERSON], вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст..152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю .Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішується земельні спори з приводу володіння, користування и розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Таком ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляди цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року, судам підвідомчі справи за заявами зокрема з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. В судовому засіданні встановлено, що рішенням № 704 від 16.08.1991 року виконкомом [PERSON] міської ради Дніпропетровської області була виділена земельна ділянка [PERSON] під будівництво житлового будинку площею 0,1 га по вул..Сметаніна,4 «а» в м. Павлограді Дніпропетровської області (а. с. 7). Згідно рішення виконкому [PERSON] міської ради Дніпропетровської області № 594 від 22.04.1994 року зазначена земельна ділянка була передана [позивачу у приватну власність(а.с.8) на підставі чого, 01.06.1994 року позивачу був виданий Державний акт на право приватної власності на землю(а.с.5). Також в судовому засіданні встановлено, що рішенням ЗО сесії 1У скликання [PERSON] міської ради №623 від 02.08.2005 року земельна ділянка площею 0,0485 га , яка розташована в межах належної позивачу земельної ділянки, була передана у власність для ведення особистого селянського господарства відповідачу [PERSON] на підставі якого,05.09.2005 року йому був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку(а.с. 21). Згідно рішення 32 сесії У скликання [PERSON] міської ради №611 від 01.04.2008 року рішення № 623 від 02.08.2005 року, щодо передачі у власність [PERSON] земельної ділянки на вул.. Сметаніна, 18 площею 0,0485 га для ведення особистого селянського господарства, відмінено в зв 'язку з тим , що дана земельна ділянка розташована в межах земельної ділянки, наданої рішенням Виконкому [PERSON] міської ради № 594 від 22.04.1994 року [PERSON] у приватну власність, .(а.с.34). Також свідок [PERSON] пояснив, що він працює начальником МГСП у відділи Держкомзему Павлоградського району і що в період з квітня по травень 2005 року, коли [PERSON] звернувся до них за оформленням документів на приватизацію земельної ділянки, яка розташована за адресою м. Павлоград вузі.. Сметаніна, 18, даних про те що ця земельна ділянка належить ще комусь в центральному земельному кадастрі Дніпропетровської області не було. Таким чином, суд приходить до висновку про незаконність державного акта на право власності на земельну ділянку серія НА № $47201 від 05.09.2005 року, зареєстрованого за № 010500900349 на ім'я [PERSON] на земельну ділянку розміром 0,0485 га, розташовану за адресою м. Павлоград вул.. ([метан і на , 18, та визнати його недійсним. Що стосується позовних вимог в частини зобовязання знести огорожу, та господарчі споруди,слід відмовити в задоволенні сіх вимог тому, що ні позивач, ні його представник не надав суду будь яких доказів того, які приміщення знаходяться на земельної ділянки. Враховуючи вище викладене, на підставі ст. ст. 152,158 ЦК України та

Outcome: partial