Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова про зобовязання вчинити дії, мотивуючи вимоги наступним. Вона має статус «дитини війни» та відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. У 2008-2010 р. їй така допомога виплачувалась не в повному обсязі, у розмірі 10 відсотків мінімальної пенсії, замість 30 відсотків. Вважає, що не виплата їй соціальної допомоги, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є протиправною і такою, що суперечить Конституції та Законам України. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01 січня 470 грн., з 01 квітня 481 грн., з 01 липня 482 грн., з 01 жовтня 498 грн. Згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 1 січня 2009 р. 544 грн., а відповідно зі ст. 1 Закону України № Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» № 1646-VI від 20.10.2009 р. з 1 листопада 2009 р. 573 грн. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» № 1646- VI від 20.10.2009 р. прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 01 січня 2010 р. 695 грн., з 01 квітня 2010 р. 706 грн. Сума невиплаченої їй соціальної допомоги за 2009 2010 р. становить: 4551 грн. 1517 грн. = 3034 грн. Її законні права було обмежено шляхом прийняття окремих неконституційних положень нормативно правових актів вищої сили, Законів України, крім того, про належні їй як дитині війни виплати їй повідомлено не було, тому про факт порушення її прав їй стало відомо лише після висвітлення зазначених подій у пресі. Просила зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова нарахувати та виплатити на її користь недоплачену їй як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу з 2008-2009 р. та за 4 місяці 2010 р. в розмірі 3034 грн. Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова в подальшому щомісячно постійно нараховувати їй як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком. Стягнути на її користь суму судових витрат, повязаних з подання позову до суду з відповідача. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити за вимогами викладеними в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, надав до суду заперечення (а.с.15), згідно яких просили в задоволенні позову відмовити. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність представника відповідача на підставі наявних в справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні, позивачка перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова і отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058 і має статус дитини війни згідно із Законом України № 2195(а.с.15). Правовий статус дітей війни, основи їх соціального захисту встановлюються Законом України "Про соціальний захист дітей війни" № 2195-ІV від 18.11.2004 (із змінами та доповненнями). [PERSON] гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і соціальної підтримки. Відповідно до ст. 1 вищевказаного Закону дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (02 вересня 1945 року) Другої світової війни було менш 18 років. Судом встановлено, що [PERSON] має пільги визначені Законом України "Про соціальний захист дітей війни", що підтверджується пенсійним посвідченням (а.с.10). Згідно зі ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист. Статтею 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету і підвищується у звязку із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості. Згідно п. 41 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2008 року текст ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни» викладено у новій редакції, відповідно до якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії, або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Відповідно до п. 2 Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пунктів 36-100 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України", Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2008 року. Положення статей, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення - тобто з 22 травня 2008 року відповідно. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнанні неконституційними. Відповідне рішення Конституційного Суду України є обовязковим для виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України Закони, ч. 2 ст. 19, ч. 3 ст. 22 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому при прийняті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на підвищення пенсії як дитині війни, визначеному ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за 2008 рік з 22.05.2008 р. по 30.04.2010р. Законами України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" і "Про Державний бюджет України на 2010 рік" положення ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не зупинялось, а отже допомога в цей період мала нараховуватись у визначених цим Законом розмірах. Відповідачем не надано суду доказів та не доведено правомірності свого рішення щодо виплати позивачу державної соціальної допомоги не у розмірі визначеному ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та Рішень Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року N 6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10-пр/2008. Оскільки права позивача стосовно нарахування допомоги у майбутньому не порушені і відповідні докази з цього приводу відсутні, судом не може бути застосований захист прав на майбутнє, а тому позовні вимоги в частині зобовязання нарахування пенсії відповідно діючого законодавства в подальшому є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Аналізуючи правові норми в сукупності з рішеннями Конституційного Суду України, що наведені вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню частково. Потрібно зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова провести перерахунок [PERSON] щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 22 травня 2008 року по 30 квітня 2010 року з урахуванням виплаченої щомісячної соціальної допомоги та забезпечити відповідні виплати за вказаний період. Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова на користь [PERSON] 37 грн. 00 коп. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова на користь [PERSON] 8 грн. 50 коп. судового збору. В решті задоволення позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial