Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-15 00:00:00

[PERSON] 09 листопада 2005 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про повернення авансового платежу та відшкодування вартості ремонту, який в подальшому уточнила та згідно уточнень зазначила, що між нею та [PERSON], яка діяла від імені чоловіка [PERSON] була укладена угода, згідно якої сторони домовились щодо продажу належної відповідачу квартири [ADDRESS] за 8\~000 доларів США та укладення договору купівлі-продажу у строк до 01 вересня 2005 року, в підтвердження чого 18 липня 2005 року між сторонами був укладений договір завдатку у розмірі 2400 доларів США, який був сплачений позивачкою. Відповідно до усної домовленості та з дозволу відповідача позивачка одразу після передачі завдатку розпочала ремонт вказаної квартири та на початку серпня 2005 року з родиною вселилась у вказану квартиру, а відповідач пообіцяв підготувати усі необхідні документи. У середині серпня 2005 року відповідач привів до квартири техніка БТІ, який повідомив, що необхідно узаконити проведені позивачкою самочинні перепланування. У серпні 2005 року позивачка на вимогу відповідача сплатила частину вартості квартири у розмірі 3600 доларів США. У вересні жовтні 2005 року відповідач пообіцяв видати позивачці генеральну довіреність для узаконення перепланувань, однак в подальшому довіреність не видав та відмовився від одержання запропонованого позивачкою залишку вартості квартири у розмірі 2000 доларів США та у листопаді 2005 року відмовився від продажу квартири. Однак позивачка вважає, що вона набула право власності на квартиру, оскільки сплатила 80 процентів її вартості, намагалась доплатити залишок суми, відповідач фактично передав їй вказану квартиру, у якій вона з його згоди зробила ремонт та вселилась зі своєю родиною. А відповідач, в той саме час, відмовився від продажу квартири, хоча отримані ним від позивача гроші ніколи не намагався повернути. У звязку з тим, що проведений позивачкою ремонт на суму 8184 грн., при вартості квартири 9\~129 грн. суттєво поліпшив якість та вартість квартири, фактично вказана квартира тепер є новою річчю, що належить позивачці. Також у звязку з тим, що зі згоди відповідача позивачка зі своєю родиною з липня 2005 року проживає у вказаній квартирі, сплачує комунальні послуги, іншого житла вони не мають, позивачка вважає, що вони набули право постійного користування вказаною квартирою. Просила встановити факт того, що вона з липня 2005 року по теперішній час постійно мешкає у квартирі [ADDRESS], визнати, що вона набула право постійного проживання у вказаній квартирі, набула юридичне право на державну реєстрацію (прописку) щодо її постійного проживання у квартирі та набула право власності на цю квартиру, зобовязати [PERSON] передати їй всі документи на квартиру, прийняти від неї залишок суми за квартиру у розмірі 2000 доларів США та надати їй відповідну розписку про прийняття вказаної суми та зобовязати відповідачів не чинити перешкоди їй щодо постійного проживання у вказаній квартирі. В подальшому 03 липня 2006 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] до неї ж в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], в якому згідно уточнень вказав, що після укладення 18 липня 2005 року між сторонами договору про завдаток він почав займатись підготовкою необхідних документів для оформлення договору купівлі-продажу квартири, та дав згоду на проведення [PERSON] ремонту вказаної квартири, однак не знав, який ремонт проводить [PERSON], а коли 29 липня 2005 року у квартиру вийшов технік БТІ було встановлено, що [PERSON] без його згоди зробила перепланування, які необхідно було узаконити. Однак він з цим не погодився, оскільки перепланування [PERSON] робила без його згоди, та у звязку з проведеними роботами був пошкоджений фундамент будинку. На цей час [PERSON] зробила ще більше перепланування, однак він позбавлений можливості викликати техніка БТІ, оскільки не має ключів від квартири. Крім того, відповідачка заподіяла йому матеріальну шкоду, яка повязана з потребою приведення основних несучих елементів квартири у початковий стан, що складає 4015,20 грн. Також, [PERSON] зі своєю родиною проживають у належній йому квартирі без законних підстав та чинять йому перешкоди у користуванні та розпорядженні вказаною квартирою. [PERSON] просив визнати факт того, що угода купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між ним та [PERSON] була не укладена з вини останньої, усунути перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження квартирою з боку відповідачів шляхом їх виселення та зобовязання надати ключі від квартири, визнати факт того, що [PERSON] незаконно самовільно зробила перебудову спірної квартири та стягнути з [PERSON] шкоду у розмірі 4015, 20 грн. Ухвалою суду від 26 березня 2009 року до участі у справі в якості співвідповідача за первісним позовом була залучена [PERSON]. Ухвалою суду від 19 лютого 2010 року до участі у справі в якості співвідповідача за зустрічним позовом був залучений [PERSON]. Ухвалою суду від 29 березня 2010 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про повернення авансового платежу та стягнення коштів за ремонтні роботи, та позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння були залишені без розгляду. Представник [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування позовних вимог посилався на обставини викладені у позовній заяві. [PERSON], [PERSON], їх представник у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали в повному обсязі та просили відмовити у їх задоволенні. [PERSON] зустрічні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, в їх обґрунтування посилався на обставини, викладені у позові. Суд вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити, а позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що 18 липня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір завдатку (а.с.7), згідно умов якого, [PERSON] як продавець отримав завдаток від [PERSON] у розмірі 2\~400 доларів США за продаж належної йому квартири [ADDRESS]. По узгодженню між сторонами, квартира оцінена у сумі 8\~000 доларів США, куди входить і сума завдатку. Договір купівлі-продажу має бути нотаріально посвідчений не пізніше 01 вересня 2005 року. В подальшому, 25 серпня 2005 року [PERSON] передала [PERSON], яка діяла від імені чоловіка [PERSON] 3600 доларів США за продаж квартири [ADDRESS], про що [PERSON] була написана розписка, та що теж не заперечується сторонами (а.с.6). Встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 25 травня 2001 року Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого у реєстрі за № 3-1440 (а.с.44). У судовому засіданні встановлено, що після отримання завдатку [PERSON] дозволив [PERSON] робити ремонт у вказаній квартирі та почав готувати документи для оформлення договору купівлі-продажу. Однак, після оформлення [PERSON] замовлення у КП «ДМБТІ» на видачу витягу з реєстру прав власності, виходом техніка у спірну квартиру було встановлено, що [PERSON] були проведені внутрішні переобладнання квартири, які підлягали узаконенню (а.с.45,53). Таким чином, встановлено, що у строк до 01 вересня 2005 року договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між сторонами не був укладений, залишок вартості квартири [PERSON] не сплатила. Згідно ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Так, згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сторонами під час укладення договору не було дотримано вимог законодавства України та нотаріально не посвідчено договір, і тому він є неукладеним та не породжує настання правових наслідків для сторін. В силу ч.2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Оскільки, в судовому засіданні було встановлено, що сторонами договір купівлі-продажу будинку не укладався, суд вважає, що певні грошові суми, які позивачка згідно розпискам надавала відповідачам по справі, є авансовими сумами. У звязку з чим, сторона, яка видала аванс, в даному випадку позивач [PERSON], має право вимагати його повернення у випадку невиконання договору в тому розмірі, в якому він надавався. Проте, такі вимоги [PERSON] ухвалою суду залишені без розгляду, згідно письмової заяви. Тому, суд вважає, що [PERSON] не набула законних прав щодо користування та розпорядження квартирою, яка належить на законних підставах [PERSON], на підставі вищенаведеного. Отже, позовні вимоги [PERSON] щодо встановлення факту її проживання з липня 2005 року по теперішній час та постійного мешкання у [INFO], визнання, що вона набула право постійного проживання у вказаній квартирі, набула юридичне право на державну реєстрацію (прописку) щодо її постійного проживання у квартирі та набула право власності на цю квартиру, зобовязання [PERSON] передати їй всі документи на квартиру, прийняти від неї залишок суми за квартиру у розмірі 2000 доларів США та надати їй відповідну розписку про прийняття вказаної суми і зобовязати відповідачів не чинити перешкоди їй щодо постійного проживання у вказаній квартирі не ґрунтуються на законні. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а у відповідності до положень ч.1. ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, встановлено, що договір купівлі-продажу належної [PERSON] квартири сторонами не був укладений, однак [PERSON] зі своїми неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] та чоловіком [PERSON] продовжує проживати у спірній квартирі та перешкоджають [PERSON] у користуванні та розпорядженні квартирою, у звязку з відсутністю у нього ключів від квартири. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Разом з тим, вимоги [PERSON] щодо визнання факту, що угода купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між ним та [PERSON] була не укладена з вини останньої не підлягає задоволенню, оскільки в силу ст.16 ЦК України не є способом захисту цивільних прав та інтересів. Аналізуючи здобуті по справі докази та враховуючи, що [PERSON], [PERSON] та неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають у спірній квартирі без законних підстав, чим порушують права [PERSON], як власника цієї квартири, суд вважає, що вони мають бути виселені з квартири [ADDRESS] та вважає за необхідне зобовязати їх надати [PERSON] ключі від цієї квартири, у звязку з чим вважає, позовні вимоги в цій часті законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В той саме час, немає підстав для стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди, яка повязана з приведенням основних несучих елементів квартири у початковий стан, оскільки встановлено, що ремонтні роботи в квартирі [PERSON] проводились з його відома. Крім того, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1993 від 09.10.2008 року Дніпропетровського НДІСЕ, у звязку з відсутністю ярко виражених дефектів, які характеризують можливі пошкодження фундаменту і відповідно цоколю та зовнішньої стіни приміщення квартири № 4 та враховуючи наявність більш виражених тріщин по стінам та цоколю майже по всьому периметру житлового будинку під віконними прорізами інших квартири, дефектів, які могли виникнути в результаті прокладки каналізації з квартири № 4 не встановлено (а.с.81-92). В силу ст. 88 ЦПК України, з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] пропорційно до задоволених вимог підлягають стягненню витрати, понесені останнім по сплаті державного мита у розмірі 17 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial