overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

14.04.2010 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про визнання за нею права власності на земельну ділянку, розміром 0,0812 га, розташовану в м. Первомайську Миколаївської області по вул. Молодогвардійців, 9. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить житловий будинок по вул. Молодогвардійців, 9 в м. Первомайську Миколаївської області, який, в свою чергу, придбав у [PERSON] її батько [PERSON], посвідчивши в нотаріальній конторі відповідно договір купівлі продажу. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,0812 га, яка належить [PERSON] на підставі державного акту, виданого їй згідно рішення виконкому Первомайської міської ради від 16.02.1993 р. № 42. Оскільки [PERSON] вказану земельну ділянку на своє імя при житті не переоформив, вважає, що на підставі ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, до неї повинна перейти у власність й вказана земельна ділянка, у звязку з набуттям нею права власності на житловий будинок. Тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка підтвердила викладене в позові та просила його задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні не зявилася, але надала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її присутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 22 грудня 2001 р. (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцем майна [PERSON], яке складається з житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами та знаходиться в м. Первомайську Миколаївської області по вул. Молодогвардійців № 9 на земельній ділянці фонду міськради, є [PERSON] (а.с. 4). Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю, земельна ділянка площею 0,0812 га, розташована по вул. Молодогвардійців № 9 в м. Первомайську, передана для обслуговування будинку, на підставі рішення виконкому № 97 Первомайської міської Ради № 42 від 16.02.1993 р., належить [PERSON] (а.с. 3). Відповідно до ст. 120 ЗК України та ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності,право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання права власності на вказану земельну ділянку, розташовану на території м. Первомайська Миколаївської області по вул. Молодогвардійців № 9, підлягають задоволенню в повному обсязі на підставі ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом в суд про стягнення з відповідача заподіяної їй матеріальної шкоди, мотивуючи, що внаслідок неодноразового залиття її квартири [ADDRESS] їй спричинена значна матеріальна шкода. Позивачка є власником і користується згаданою вище квартирою. [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO] систематично заливала квартиру позивачки, що підтверджується актами залиття складеними працівниками ЛКП «Янів-405». Внаслідок даних залиттів позивачці нанесено матеріальну шкоду, яка згідно «Звіту про оцінку розміру відшкодування збитків» та залиття квартири позивачки становить 1220 гривень. Після залиття в квартирі постійно є наявність сирості, тухлості, що спричиняє постійні приступи астми в дочки позивачки. Неодноразові прохання відшкодувати завдану шкоду відповідачка ігнорує, а тому вона вимушена звернутися в суд. В судовому засіданні позивачка позов уточнила просить стягнути з відповідачки і моральну шкоду в розмірі 5000 грн, яка проявилась у нервових стресах,постійними приступами астми в її дочки, погіршенням естетичного вигляду квартири а також судові витрати. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, хоча про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідачки за наявних в справі матеріалів. Третя особа - представник ЛКП «Янів-405»- [PERSON] проти задоволення позову не заперечила і підтвердила, що дійсно працівники ЛКП «Янів- 405» неодноразово складали акти залиття квартири [ADDRESS], якіспричинила гр. [PERSON], яка проживає в [INFO]. Заслухавши пояснення позивачки, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з таких підстав. Статті 1166, 1167 ЦК України передбачають загальні підстави відповідальності за заподіяння шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Факт пошкодження квартири позивачки стверджується поясненнями позивачки, представника третьої особи, актами від 12.02.2002 року, 18.08.2009 року, 27.11.2009 року, складених комісійно за участю майстрів ЛКП Янів-405 м.Львова (а.с.6-8). Згаданим актом підтверджується, що пошкодження кімнати проходить зі сторони квартири № 5, по вул. Єрошенка 6а в м. Львові. Згідно квитанцій, довідок (а.с.1-2) позивачкою понесені судові витрати при поданні позовної заяви. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки в користь позивачки завдані їй матеріальні збитки та понесені судові витрати, а саме витрати по оплаті державного мита 55 грн. (включаючи послуги банку за переказ) , витрати за інформаційно-технічне забезпечення 124 грн. (включаючи послуги банку за переказ), загальна сума-179 грн. Також суд, із врахуванням характеру і величини моральних страждань позивачки, вважає за можливе позов в частині стягнення з відповідачки моральної шкоди задовольнити частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію. Позивач в обґрунтування позову вказував, що відповідач проживає у [INFO], є абонентом АК Харківобленерго. Згідно розрахунку позивача, відповідач має заборгованість за електроенергію в розмірі 165 грн. 54 коп. За період з 01.03.2007р. по 15.12.2009р. в сумі 165 грн. 54 коп. У судовому засіданні представник позивача за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримав і просив суд стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за спожиту електроенергію в сумі 165 грн. 54 коп. У судовому засіданні судом була постановлена ухвала про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки відповідач в судове засідання не зявився, про дату і час розгляду справи повідомлявся вчасно і належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не представив, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи судом. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, надані в обґрунтування позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт наявності заборгованості перед позивачем станом на 15.12.2009 р. у сумі 165 грн. 54 коп. підтверджується змістом довідки начальника абонентської служби Північного РВЕ [PERSON] Згідно п.п. 19,20,42,48 „Правил користування електричною енергією для населення від 04.05.2006 р. № 562 споживач зобов`язан сплачувати спожиту електроенергію у встановлений строк. Факт порушення відовідачами зазначиних вимог, а саме, факт не сплати за спожиту електроенергію, знайшов своє підтвердження в ході розгляду позовної заяви. Судові витрати в справі визначаються судом виходячи з положень ст. 88 ЦПК України і Декрету Кабінету Міністрів Про державне мито, а саме з відповідача підлягає стягненню в доход держави 1% від розміру задоволених вимог по позові, але не менше 51 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

15.10.2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. 28.07.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Першому відділі РАЦС Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за №370. За період спільного подружнього життя, 23.08.2006 року, у них народилася донька [PERSON]. Проте, спільне сімейне життя у сторін не склалось. Причиною того стали несумісність характерів та поглядів на життя. На цьому грунті в сім'ї виникали сварки та конфліктні ситуації. В даний час вони проживають окремо. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Просить розірвати зареєстрований між нею та відповідачем шлюб. Всі судові витрати просить покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, на розірванні шлюбу наполягла. Згідно протоколу судового засідання від 08.04.2010 року Березівського районного суду Одеської області, куди було надіслано судове доручення про допит відповідача, відповідач пред"явлений до нього позов про розірвання шлюбу визнав, згоден щоб справу було розглянуто без його участі. Таким чином, суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовну заяву про розірвання шлюбу слід задоволити, оскільки подальше збереження сім'ї є дійсно не можливим і розірвання шлюбу цілком відповідатиме інтересам сторін. Згідно ст.. 88 ЦГЖ України, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (8,50 грн.), оскільки позивач звільнена від їх сплати під час звернення до суду, та підлягають відшкодуванню відповідачем позивачу, сплачені нею при зверненні до суду з даним позовом та документально підтверджені витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 30,00 грн.. Витрати при реєстрації розірвання шлюбу в розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (17,00 грн.) слід покласти теж на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що вона є ви наймачем ізольованої однокімнатної квартири [ADDRESS]. На неї відкриті всі особові рахунки по сплаті комунальних послуг. В зазначеній квартирі зареєстрована вона та її син [PERSON], який в ній тривалий час не проживає, оплату комунальних послуг не проводить, ремонтні роботи та роботи по благоустрою житла також не здійснює. Відповідача [PERSON] не бачить, де він зараз мешкає не знає, ніяких стосунків з ним не підтримує, але відповідач залишається зареєстрованим в квартирі, що перешкоджає позивачу приватизувати квартиру, оскільки для цих дій необхідна згода всіх членів, зареєстрованих в приміщенні. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №108 в будинку №19 по вул. Димитрова в м. Херсоні та зобовязати ВГІРФО УМВС України в Херсонській області зняти з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS] [PERSON], [INFO]. В судове засіданні позивач не зявилась, письмовою заявою просила справу розглянути у її відсутність. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, за наявними матеріалами в справі. Вислухавши пояснення позивача, свідчення свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] є ви наймачем ізольованої однокімнатної квартири [ADDRESS], що підтверджується договором найму (оренди) від 26.07.2007р. Згідно довідки з місця проживання, виданої ОСББ «Димитрова, 19», позивач [PERSON], зареєстрована та проживає за адресою: [INFO]. Разом з неї в вказаній квартирі зареєстрований син позивача [PERSON], який тривалий час в ній не проживає. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що дійсно відповідач [PERSON] не проживає в квартирі позивача біля двох років, його особистих речей в ній немає. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням внаслідок відсутності такої особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновків, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідач [PERSON], [INFO], біля двох років в квартирі [ADDRESS], не проживає без поважних причин, місце його проживання не відоме, у звязку з чим, суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням відповідно до ст.72 Житлового кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вартості не облікованої електричної енергії, вказавши, що відповідачем допущене самовільне підключення до електромережі поза приладом обліку та безоблікове використання електроенергії. Таким чином, відповідачем шляхом протиправного споживання електроенергії було заподіяно збитків на суму 3166 грн. 61 коп. Просить стягнути з відповідача на користь ВАТ „ЕК Херсонобленерго вказану суму. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 3166 грн.61 коп., а також понесені судові витрати. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, пояснив, що на даний час він намагається погашати зазначену суму спричинених збитків. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, судом встановлено, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на виконання ст.26 Закону України „Про електроенергетику" постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року за № 1357 було затверджено „Правила користування електричною енергією для населення", які є обов'язковими для виконання всіма споживачами та енергопостачальниками незалежно від форм власності (п.1 ПКЕЕН). Відповідно до п. 1 ПКЕЕН, ці правила є обов'язковими для виконання всіма споживачами та постачальниками електроенергії. 15 червня 2007 року в ході проведення рейду працівниками ХМЕМ [ADDRESS] були виявлені порушення Правил користування електричною енергією, а саме безоблікове споживання електричної енергії, яке здійснювалося за допомогою змонтованої штучної перемички. На підставі встановленого порушення було складено акт про порушення правил користування електричною енергією побутовим споживачем № 204091. Таким чином, споживаючи електроенергію поза приладом обліку, відповідач завдав збитків енергопостачальнику, за що, відповідно до ст.ст.26,27 Закону України Про енергетику та п.п.37,48 ПКЕЕН, повинен нести відповідальність. [PERSON] визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою НКРЕ від 04.05.2006р. № 562, був розрахований розмір завданих енергопостачальнику збитків за тарифами, які діяли у період, за який проводиться розрахунок завданих збитків. Розмір збитків, завданих відповідачем, становив 6549,12 грн. Частково сума збитків була погашена у розмірі 3382,51 грн.; сума несплачених коштів складає 3166,61 грн. На підставі викладеного, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь ВАТ „ЕК Херсонобленерго підлягає вказана сума завданих збитків. В силу ст.88 ч.1 ЦПК України, також підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати: судовий збір у сумі 51 грн. та інформаційно-технічне забезпечення у сумі 220 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

КТП „Комуненергія Рівненської міської ради звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану теплову енергію в сумі 8 111 грн. 90 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги частково зменшив. Показав, що КТП „Комуненергія здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання житлового приміщення [PERSON] за адресою [ADDRESS], однак свої зобовязання по оплаті послуг теплопостачання відповідачка порушує, внаслідок чого по її особовому рахунку № 028190 утворилась заборгованість,яка в межах строку позовної давності складає 4 407 грн. 88 коп. Покликаючись на те, що в добровільному порядку [PERSON] заборгованість не відшкодувала, просить позов задовольнити і стягнути з відповідачки на користь позивача 4 407 грн. 88 коп. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов про стягнення з неї суми боргу 4\~407 грн. 88 коп. в межах строку позовної давності визнала повністю. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як доведено в судовому засіданні, КТП „Комуненергія здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання житлового приміщення [PERSON], що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Із ст.67 ЖК України вбачається, що розмір щомісячної плати за надані послуги встановлюється за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.68 ЖК України, п.5 ч.3 ст.20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги, ст.19 Закону України „Про теплопостачання, квартиронаймач (власник) зобовязаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Однак в порушення норм чинного законодавства, відповідачка належним чином не виконує зобовязання по оплаті наданих послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість за використану нею теплову енергію в розмірі 4 407 грн. 88 коп., що підтверджено довідкою про стан її особового рахунку № 028190. За наведених обставин підстави для стягнення з відповідачки зазначеної суми наявні. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачки. На підставі ст.ст. 67, 68 ЖК України, ст.ст.509,526 ЦК України, п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України „ Про житлово-комунальні послуги, ст. 19 Закону України „Про теплопостачання,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

Позивачка просить суд, розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 17.07.1999 року Березівською сільською радою Радехівського району, Львівської області, актовий запис № 07. Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO], який повністю знаходиться на утриманні у позивача. Позивач мотивує свої вимоги тим, що в липні 2002 року відповідачка покинула його і з цього часу вони припинили подружні стосунки. Позивач зрозумів, що вони не розуміють один одного і фактично стали чужими людьми. Відповідачка заявила позивачу, що жити з ним не бажає. Останній раз сторони бачились 13.01.2009 року, вона заявила, що не заперечує проти розірвання шлюбу, як і не заперечує проти того, щоб їх неповнолітній син [PERSON], проживав разом з позивачом. В зв»язку з цим позивач втраив до відповідачки почуття любові та поваги та остаточно переконався, що їх сім»я розпалася остаточно, примирення між ними не можливе. Відповідачка в судове засідання нез»явилася повторно, про день місце та час слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.07.1999 року Березівською сільською радою Радехівського району, Львівської області, актовий запис № 07. Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO], який повністю знаходиться на утриманні у позивача. Сім»я сторін не склалася, в липні 2002 року відповідачка покинула позивача і з цього часу вони припинили подружні стосунки. Позивач зрозумів, що вони не розуміють один одного і фактично стали чужими людьми. Відповідачка заявила позивачу, що жити з ним не бажає. Останній раз сторони бачились 13.01.2009 року, вона заявила, що не заперечує проти розірвання шлюбу, як і не заперечує проти того, щоб їх неповнолітній син [PERSON], проживав разом з позивачом. В зв»язку з цим позивач втратив почуття любові та поваги до відповідачки та остаточно переконався, що їх сім»я розпалася остаточно, примирення між ними не можливе. При таких обставинах на думку суду сім'я сторін розпалася остаточно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що його батько, [PERSON], помер 03 січня 1985 року, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 97 по вул. Духновича в с. Т.Бистра Перечинського району. Однак, після смерті спадкодавця у шестимісячний строк він не звернувся до нотаріальної контори у зв»язку з виїздом на заробітки у Латвію, де і проживав. Тому просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, так як такий ним був пропущений з поважних причин. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності у зв»язку з виїздом в Латвію, позовні вимоги підтримує повністю. [PERSON][PERSON] сільської ради, [PERSON], подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 03 січня 1985 року помер батько позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ № 101547, виданим відділом РАЦСу Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 16 березня 2010 року (а. с. 8-9). Також встановлено, що [PERSON] після смерті свого батька, [PERSON], в межах строків, передбачених ст. 1270 ч. 1 ЦК України, не подав до Перечинської державної нотаріальної контори відповідну заяву, оскільки виїжджав на заробітки в Латвію, де і проживав (а. с. 6-7). Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з цим, відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України, суд може за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи те, що позивач [PERSON] виїжджав на заробітки в Латвію, тому суд вважає, що він пропустив даний строк з поважних причин, а отже йому необхідно визначити додатковий строк терміном у чотири місяці для прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved