Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя. Вони з лютого 2010 року не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть з лютого 2010 року. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Донька [PERSON] проживає разом з нею, їй необхідні відповідне харчування, одяг, оздоровчий відпочинок, але відповідач кошти на утримання дитини, не надає. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів не заперечував. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони зареєстрували шлюб 13 липня 2007 року /а. с. 8/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] /а. с.7/ Судом встановлено, що сторони з лютого 2010 року не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, не мають спільного бюджету, проживають окремо. Відповідно до ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї є неможливим, оскільки її існування носить формальний характер протягом тривалого часу і позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вбачається з довідки, виданої директором приватного підприємства «СВ», посадовий оклад відповідача складає 885,00 гривень. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню і з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно відповідно до позовних вимог позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача державне мито на користь держави в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. на користь УДК у Дніпровському районі м. Києва., від сплати якого при зверненні до суду, була звільнена позивач. За таких обставин, аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved