Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Яготинському районі Київської області про стягнення недоплаченого щомісячного підвищення до пенсії, як дитині війни, посилаючись на те, що відповідно до ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року він є дитиною війни. Посилаючись на порушення відповідачем положень ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни просила визнати бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування та виплати за період з 01.01.2009 року по даний час, як дитині війни. Стягнути на його користь недоотриману суму підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком у сумі 2065,80. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав. Представник відповідача вимоги позивача не визнав та просив у задоволенні позову відмовити та слухати справу у відсутності представника відповідача. В своїх запереченнях зазначив, що стаття 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни передбачає, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України. Пенсійний фонд України діє на підставі Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 року № 1261 (далі-Положення). Відповідно до п.15 Положення, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередню та через утворенні в установленому порядку його територіальні управління. Пенсійний фонд України забезпечує ефективне використання коштів, що перебувають в його управлінні. Реалізація нормативних приписів і пенсійних програм здійснюється шляхом фінансування пенсійних виплат за рахунок чітко визначених прибутковою частиною бюджету Пенсійного фонду джерел відповідно до конкретних напрямів витратної частини бюджету Пенсійного фонду України. Бюджет Пенсійного фонду України щорічно затверджується Кабінетом Міністрів України. Пункт 9 Положення передбачає вичерпний перелік напрямів використання коштів Пенсійного фонду України які використовуються винятково за призначенням і вилученню не підлягають. Стаття 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на принципах, згідно з якими ніхто не може бути вимушений робити те, що не передбачено законодавством. Одночасно дана норма встановлює, що органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадовці зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений законодавством України. Враховуючи те, що Законом України Про соціальний захист дітей війни передбачено, що фінансування виплат за цим законом проводить із Державного бюджету України, а не із бюджету Пенсійного фонду країни, а також те, що відповідно до Прикінцевих положень Закону України Про соціальний захист дітей війни Кабінет Міністрів України для реалізації положень цього Закону повинен був внести, але вніс, на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення у відповідність законодавчих актів до Закону України Про соціальний захист дітей війни, вважає, що з боку ПФУ у Яготинському районі не вбачається будь-яких порушень законодавства. Законодавством України визначено, що фінансування ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни проводиться з Державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного фонду України. Пунктом 17 статті 77 Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік дію статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни було призупинено на 200 рік. Згідно Закону України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік № 3367 від 19.01.2006 року пільги дітям війни, передбачені статтею 6 Закону, запроваджуються за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Однак, виплата підвищення у 2006 році не була передбачена. Крім того, на даний час питання виплати підвищень до пенсії дітям війни законодавчо врегульовано. З 01.01.2008 року механізм реалізації положень ст. 6 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (п.п.2 п.41 розділу ІІ), згідно з якими дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, стаття 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни викладена в новій редакції, згідно з якою дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Розмір зазначеного підвищення становив: з 01.01.2008 року 47 грн., з 01.04.2008 року 48,10 грн. Згідно зі ст. 14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту учасникам війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищується на 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. А тому, дітям війни, тобто позивачам, з 01.1.2008 року дане підвищення виплачується щомісячно в повному обсязі. Загальна сума виплаченого щомісячного грошового утримання позивачам складає 579,30 грн. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 було визнано таким, що не відповідає Конституції України, положення пункту 41 [PERSON] Внесення змін до деяких законодавчих актів України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, яким було змінено статтю 6 Закону України від 18.11.2004 року № 219 Про соціальний захист дітей війни (далі Закон № 219). Механізм проведення розрахунку і виплати підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни законом визначено не було. А вже 28 травня 2008 року Кабінет Міністрів України видав постанову Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян № 530, п.8 якої установив, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня 48,1 грн., з 1 липня 48,2 грн., з 1 жовтня 49,8 грн., а тому Пенсійний фонд України фактично проводив виплати не змінюючи механізму, змінивши лише нормативну основу. Абз.1 ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (Закон № 108), передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 2, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Частина 3 цієї статті передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком передбачений абз.1 ч.1 ст. 28 застосовується винятково для визначення розміру пенсії, призначених відповідно до цього закону. Іншими словами для перерахунків або підвищень пенсій не застосовується. Пенсійний фонд України звернувся до Конституційного Суду України з клопотанням розяснити терміни мінімальна пенсія за віком та мінімальний розмір пенсії за віком, шляхом відповіді на два питання чи поширюється установлений в Законі № 1058 термін мінімальний розмір пенсії за віком, правовідносини щодо обчислення пенсії або щомісячного грошового утримання чи державного соціального утримання за законом № 2095 і чи можна зазначені положення закону № 108 та Закону № 2095 розуміти так, що державна соціальна підтримка дітей війни здійснюється виключно за рахунок коштів Державного бюджету України, а не за рахунок інших джерел фінансування. Конституційний Суд України дійшов висновку, що у частині третій статті 28 Закону № 108 закладено однозначно вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, установленого у абзаці першому частини першої цієї статті виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Непоширення мінімального розміру пенсій за віком, установленого у абзаці першому частини першої статті 28 Закону № 1058, на правовідносини, що виникають на підставі інших законів крім цього Закону, дає підстави стверджувати, що наявність прогалини у законодавчому регулюванні виплат дітям війни, передбаченої ст. 6 Закону України № 2095. Ця прогалина полягає у відсутності механізму вирахування мінімальної пенсії за віком, на 30 відсотків якої мають право підвищуватися дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії. Заповнення прогалини має здійснюватися законодавством, а тому вирішення цього питання не належить до повноважень суду. Отже, на період спірних відносин законом не був визначений механізм розрахунку і виплати підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. Зокрема, із змісту ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни не вбачається, яким саме органом, рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку здійснюється призначення і виплата пенсій. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Так, в судовому засіданні з копії заяви позивача, з листа Управління пенсійного фонду України у Яготинському районі, з копії паспорта позивача, з копії пенсійного посвідчення, із заперечень Управління Пенсійного фонду України у Яготинському районі Київської області встановлено, що позивач є дитиною війни. Статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Позовні вимоги що до стягнення із відповідача на користь позивача з 01.01.2009 року та по день постановлення судового рішення підлягають до задоволення. Однак, враховуючи, що суд не є повноважним щодо визначення конкретних сум стягнення та перерахунку, повноваження щодо яких покладені на відповідача, суд визнає за особою тільки право на перерахунок та стягнення перерахованих сум та зобовязує вчинити відповідача певні дії.

Outcome: partial