Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому про нарахування та виплату недоплаченої допомоги дітям війни за 2009-2010 роки. В позовній заяві позивач зазначає, що на підставі Закону України «Про соціальний захист дітей війни йому, як дитині війни, повинна виплачуватись соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Згідно рішення Конституційного Суду України від 9.07.2007 року (справа про соціальні гарантії громадян) визнано неконституційними положення пункту 12 статті 71 та статті 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», а тому позивач просить стягнути з управління Пенсійного фонду України в м Хмельницькому підвищення до пенсії йому, як дитині війни за період з 01.01.2009 року по 20.08.2010 року та визнати пропущений строк звернення до суду з поважних причин. В судове засідання позивач не зявився, однак надав заяву про слухання справи у його відсутність, зважаючи на вік та стан здоровя, а позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надав суду письмове заперечення, де зазначив, що позовні вимоги не визнає, так як позивачу було перераховано пенсію з урахуванням підвищення та останні пропустили строк позовної давності. Суд, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що, зважаючи на вік та стан здоровя позивача, слід визнати пропущений строк звернення до суду з поважних причин, а позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Позивач має статус дитини війни відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 18.11.2004 року, який набрав чинності з 22.05.2008 року, дитині війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком. Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року п.41 розд.2 зазначеного Закону визнаний таким, що є неконституційним (справа щодо предмету та змісту закону про Державний бюджет України) зміни внесені Законом України від 28.12.2007 року «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає Конституції України, а тому це не є підставою для відмови в реалізації позивачу конституційної гарантії та права на отримання підвищення розміру пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Отже, з дня прийняття рішення Конституційним судом України (з 22.05.2008 року) позивачу повинно нараховуватись та виплачуватись підвищення розміру пенсії, визначене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Рішенням Конституційного Суду України в справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу 1 пунктів 61,62,63,66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів" і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67 розділу 1, пунктів 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України" №10-рп від 22 травня 2008 року зазначена норма Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто з 22 травня 2008 року. Ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів України надано право в 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розмірів мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах в межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Зважаючи на ті обставини, що вищезазначена норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм яких розмір мінімальної заробітної плати, її чинність не поширюється на спірні правовідносини, так як розмір виплат згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Вимогами ст.7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно ст.2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, рішення Європейського суду з прав людини є обов"язковим для виконання Україною відповідно до ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, відповідно до практики Європейського суду (справа Кечко проти України від 18 листопада 2005 року), реалізація особистих прав, що пов"язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, тобто відсутність бюджетних асигнувань не є підставою невиконання зобов"язань. Положення Закону, визнані Конституційним Судом України неконституційними, втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України відповідного рішення, відповідні обмеження щодо здійснення виплат, передбачених ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в 2009 році та в 2010 році не встановлювались. За таких обставин норми ст. 6 Закону "Про соціальний захист дітей війни» щодо розміру виплати щомісячної доплати необхідно застосовувати з 1 січня 2009 року по 20 серпня 2010 року. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи позовні вимоги позивачів, суд вважає доведеними вимоги позивача про визнання дій відповідача щодо невиплати йому надбавки, як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» неправомірними, необхідним зобов"язати управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому нарахувати та виплатити позивачам надбавки до пенсій як дітям війни, починаючи з 01 січня 2009 року по 20 серпня 2010 року.

Outcome: partial