Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-19 00:00:00

У червні 2010 року позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що уповноважений нею за довіреністю представник 29 січня 2008 уклав з відповідачкою [PERSON] договір про купівлю житлового будинку по вул. Фрунзе № 3 в смт. Фрунзівка Одеської області за ціною 5000 доларів США, з яких сплатив при укладені договору частину вказаної ціни еквівалентну 4000 доларів США і 05 серпня 2008 року сплатив залишок ціни продажу. Вказаний будинок належав відповідачці [PERSON] після смерті її матері і залишок ціни підлягав сплаті їй після оформлення права власності позивачки на цей будинок, але відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору. Вказуючи на те, що позивачка проживає у придбаному будинку, який їй передали відповідачі, то укладений з ними договір був повністю виконаний і не містить протизаконних умов і позивачка просить визнати його дійсним. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю. Відповідачі позов визнали і тому суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для такого законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд находить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини, які не заперечуються сторонами і підтверджуються наявними у справі доказами. Згідно свідоцтва про право особистої власності на будівлю № 3 від 30 жовтня 1965 року, виданого виконкомом Фрунзівської селищної ради Фрунзівського району Одеської області на підставі власного рішення № 3 від 02 лютого 1965 року, житловий будинок по вул. Фрунзе № 3 в смт. Фрунзівка Одеської області належав [PERSON], що зареєстроване 30 жовтня 1988 року Котовським МЕТІ і записане у реєстрову книгу № 5 під № 616, Родинні відносини відповідачів з [PERSON] підтверджені їх свідоцтвами про народження та укладення шлюбу. Крім того, за довідкою Фрунзівської селищної ради, у вказаному будинку проживали і були зареєстровані відповідачка [PERSON] та її мати [PERSON] до дня своєї смерті 17 січня 2008 року. За повідомленням Фрунзівської державної нотаріальної контори, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, спадкоємці для оформлення спадщини в контору не звертались, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Проте, оскільки [PERSON] постійного проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і належить до першої черги спадкоємців за законом, то відповідно до положень ст.ст. 1261 і 1268 ЦК України, вона вважається такою, що прийняла спадщину, яка належить їй з часу відкриття спадщини. За довіреністю, посвідченою 10 січня 2008 року за реєстром № 113 [PERSON] приватного нотаріуса Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області, позивачка уповноважила свого брата Гонтарюк 1.1, придбати на її імя житловий будинок в смт. Фрунзівка Одеської області і для виконання цього доручення надала йому право одержувати та подавати від свого імені необхідні документи. Згідно розписки відповідачів від 29 січня 2008 року, [PERSON] продала вказаний будинок матері і отримала гроші 4000 доларів, а покупець Гонтарюк 1.1, зобовязується виплатити кінцеву суму 1000 доларів по закінченню спадкового строку 6 місяців і видачі нотаріусом свідоцтва про право власності на імя позивачки. Зі сторони другого спадкоємця [PERSON] претензій немає. На розписці також є приписка [PERSON] про отримання 05.08.2008 року залишку суми 1000 доларів. Відповідно до офіційного курсу 505,5 грн. за 100 доларів США, встановленого Національним банком України на 29 січня 2008 року, ціна продажу домоволодіння була встановлена сторонами у розмірі 25250 грн.. Відповідно до положень ст.ст. 655 і 657 ЦК України, за договором купівлі-продажу продавець передає або зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець приймає його або зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Положеннями ст. 239 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє Згідно зі ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Виходячи із встановлених обставин та положень законодавства, суд вважає, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу домоволодіння, що підтверджується розпискою, а також відбулося повне виконання договору, проти чого не заперечують відповідачі, що дає підстави для визнання укладеного договору дійсним. В результаті відмови відповідачки [PERSON] від оформлення своїх спадкових прав на будинок, для позивачки настала безповоротна втрата можливості належним чином посвідчити укладений з нею договір.

Outcome: approved