Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-23 00:00:00

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що після смерті [PERSON], померлого 07 березня 1991 року, який є батьком [PERSON] та чоловіком [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді майна, розташованого на земельній ділянці площею 792 кв.м., по вул. Славутича, 96 в м. Запоріжжі, а саме: житлового будинку А, літньої кухні Б, сараю В, погрібу з шийкою Г, вбиральні Д, душу Л, замощення І, ворота 4, паркану 5, паркану 8, ями зливної 6, водопроводу З, які належали йому на праві приватної власності згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 31.07.1964 року, виданому виконкомом [PERSON] ради депутатів трудящих та свідоцтва про право власності № 690 від 16.06.1980 року, виданому міськкомунгоспом виконкому Запорізької міської ради народних депутатів. Позивачі є єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON], оскільки інші спадкоємці: дочка померлого [PERSON] - [PERSON], на користь якої було складено заповіт, відмовилася у нотаріальному порядку від прийняття спадщини, дочки померлого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертались. У встановлений законом для прийняття спадщини 6-місячний термін до нотаріальної контори позивачі не звернулися, оскільки вважали, що право власності перейде до них автоматично, оскільки вони на день смерті [PERSON] та по теперішній час прописані і проживали з померлим в одному будинку, дбали про нього, купували ліки та продукти харчування, [PERSON] знаходилася, як дружина - пенсіонерка, на його утриманні. Позивачі здійснювали всі поточні платежі на утримання будинку. На теперішній час у [PERSON] та [PERSON] виникла потреба у відчудженні зазначеного майна, але нотаріальна контора відмовляє їм в оформленні права власності на нього, оскільки вони вчасно не звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно ОП ЗМБТІ № 25138984 від 26.01.2010 року за [PERSON] зареєстровано право власності на спірне майно згідно свідоцтва про право власності № 690 від 16.06.1980 року, виданому міськкомунгоспом виконкому Запорізької міської ради народних депутатів, але позивачами цей документ втрачено. На основі викладеного, позивачі просять визнати за ними, [PERSON] та [PERSON] в рівних долях, по 1\\2 частині кожному, право власності на спадкове майно, розташоване на земельній ділянці площею 792 кв.м. по вул. Славутича, 96 в м. Запоріжжі, а саме: житлового будинку А, літньої кухні Б, сараю В, погрібу з шийкою Г, вбиральні Д, душу Л, замощення І, ворота 4, паркану 5, паркану 8, ями зливної 6, водопроводу З в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 07.03.1991 року. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити, оскільки вважають їх обґрунтованими та законними. Відповідачі в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечували, позов визнали в повному обсязі. Треті особи Друга нотконтора в судове засідання не з»явились, але через канцелярію суду надали заяву з проханням розглянути справу за їх відсутності, представник ОП ЗМБТІ в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, а також вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та законні, тому підлягають задоволенню у повному обсязі на таких підставах: Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 Про судову практику у справах про спадкування, у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР (1963р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина і батьки померлого. Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР (1963) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 1.4. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 зі змінами, внесеними згідно Наказів Міністерства юстиції 45 5 від 03.06.2002 року № 6/5 від 28.01.2003 року, № 20/5 від 03.03.2004 року і № 36/5 від 17.05.2004 року реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності у зв'язку з виникненням, існуванням, або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцем знаходження об'єктів нерухомого майна, на підставі правовстановлюючих документів. Відповідно до п.З ст. 1268 ЦК України 2004 року спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6 місячного строку, не заявив про відмову від неї. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 10 Додатку 1 до п. 2.1 Положення, правовстановлюючими документами на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], який помер 07.03.1991 року (а.с. 6) на праві приватної власності належав житловий будинку № 96 по вул. Славутича в м. Запоріжжя, літня кухня Б, сарай В, погрібу з шийкою Г, вбиральні Д, душ Л, замощення І, ворота 4, паркан 5, паркан 8, яма зливна 6, водопровод З, відповідно до технічного паспорту від 18.01.2010 року та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.17-23). [PERSON], [INFO],згідно свідоцтву про народження її батьками є [PERSON] і [PERSON]. (а.с.7). В 1978 році [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], прізвище змінено з «Чабаненко» на «Веремеєнко» (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, в 1958 році зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Довідками № 20 від 02.02.10 року, № 50 від 16.03.10 року виданими квартальним комітетом № 77 Ленінського району підтверджено, що позивачі дійсно з 1971 року мешкали та були зареєстровані за адресою: [INFO]. (а.с. 13). Спадкоємцями після його смерті стали [PERSON] ([PERSON]), відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 7), [PERSON], відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 11), які прийняли спадщину фактично, оскільки постійно мешкали в спадковому будинку, вели господарство та сплачували комунальні послуги. Таким чином, враховуючи та аналізуючи усі надані докази, суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] і [PERSON] задовольнити у повному обсязі, як такі, що є обґрунтованими та законними.

Outcome: approved