Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] та просить суд розподілити між сторонами спільно набуте під час подружнього життя майно, В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити на підставах, викладених в позові. Відповідач в судове засідання не зявилась, про місце та час судового розгляду повідомлялась своєчасно належним чином, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності у попередньому судовому засіданні, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення у порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, згідно з якою у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, наслідки якого розяснені сторонам. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 19.12.1992 року між сторонами укладений шлюб. Після укладення шлюбу відповідачка набула прізвище чоловіка «Кожухар» (а.с.11). Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.01.2007 року шлюб між сторонами розірваний (а.с.12). У відповідності із ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу» є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, на підставі рішення № 226 від 23.07.2008 р. індивідуальний житловий будинок № 15, по вул. Терешкової в с. Крижанівка Комінтернівського району Одеської області належить [PERSON] (а.с.17). На підставі договору № 498/04-06П про відступлення права вимоги інвестора від 25.12.2009 р., додаткової угоди № 2 до договору № 498/04-06 інвестування будівництва від 09.01.2006 р., та акту приймання-передачі об'єкта інвестору від 25 травня 2010 р. [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с.31-35, 39-44). На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС 015518, виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області [PERSON] належить автомобіль марки «ТОYОТА РRАDО», державний реєстраційний номер [NUMBER], 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) JTEBL29JX55008085 (а.с.46). На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС 104598 виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області [PERSON] належить автомобіль марки «NISSAN ALMERA», державний реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) КNMCSHLAS7P679083 (а.с.45). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного, заробітку (доходу), Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином враховуючи той факт, що, хоча на момент реєстрації права власності на житловий будинок та квартиру сторони вже не перебували у зареєстрованому шлюбі, однак будинок збудований на їх спільні кошти, що сторонами не заперечується, таким чином вказане майно належить на праві спільної сумісної власності подружжю [PERSON] та [PERSON] У відповідності із ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином при визначенні часток, які слід виділити кожному з подружжя, суд виходить з принципу рівності часток, у звязку з чим поділ майна у рівних частках між сторонами буде відповідати їхнім інтересам, а також інтересам їх неповнолітніх дітей. За таких обставин суд вважає можливим визнати за сторонами право приватної власності на майно, спільно набуте під час шлюбу в визначених ними частках з урахуванням їх інтересів та того, що сторони досягли між собою угоди про його розподіл певним чином. На підставі викладеного,

Outcome: approved