Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-11 00:00:00

[PERSON], який діяв в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], звернувся у 2005 році до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати за неповнолітнім сином право власності на 1\\2 частину квартири [ADDRESS]. У 2010 році [PERSON] досяг повноліття і довіреністю уповноважив батька [PERSON] представляти його інтереси в суді. [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позов сина підтримав і просив на відшкодування шкоди, завданої [PERSON] сину [PERSON], визнати за позивачем право власності на 1\\2 частину квартири [ADDRESS]. яка належить відповідачці на праві власності на підставі договору дарування. Представник відповідачки позов не визнала. Суд вислухав сторони, вивчив надані документи і встановив наступне: [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 1988 року по 1996 рік. від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON] [INFO]. Рішенням Жовтневого райсуду м.Одеси від 26.06.1996 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] ([PERSON]) було розірвано, місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] визначено з батьком. Відповідно до Закону „Про приватизацію державного житлового фонду" і на підставі розпорядження органу приватизації від 2.06.1993 року у приватну спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і неповнолітньому [PERSON] була передана квартира [ADDRESS]. З 1996 року неповнолітній [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживав. У 2002 році [PERSON], діючи від свого імені і від імені неповнолітнього сина [PERSON], звернулась до Приморського райсуду м.Одеси з позовом про визнання приватизації квартири [ADDRESS] недійсною, з тих підстав, що вона не надавала своєї згоди на приватизацію квартири, що розташована в аварійному будинку. Рішенням Приморського райсуду м.Одеси від 11 жовтня 2002 року позов [PERSON] було задоволено: суд встановив, що [PERSON] не надавала письмової згоди на приватизацію квартири. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 лютого 2006 року зазначене рішення Приморського райсуду м.Одеси було скасоване, а справу направлено на новий розгляд. В порядку адміністративного судочинства Приморський райсуд м.Одеси 5 грудня 2007 року виніс постанову, якою визнав розпорядження органу приватизації щодо квартири [ADDRESS] від 2.06.1993 року недійсним (рішення суду першої інстанції ухвалою апеляційного адміністративного суду залишено без змін). Позов [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру №7 по вул..Кагериненська.61 у м.Одесі від 2.06.1993 року знаходиться на розгляді в Приморському райсуді м.Одеси. Позивач вважає, що [PERSON] своїми діями свідомо відмовилась від належних неповнолітній дитині майнових прав та позбавила сина права власності на 1\\5 частину квартири [ADDRESS], чим і спричинила [PERSON] майнову шкоду. У зв»язку з тим, що квартира [ADDRESS] у 2002 року була приватизована тільки [PERSON] і [PERSON] та 27.12.2002 року продана [PERSON], позивач вимагає на відшкодування завданої майнової шкоди зобов»язати відповідачку передати йому - [PERSON] у власність 1\\2 частину квартири [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування. Відповідачева сторона, не визнаючи позов, посилалась на такі доводи: неповнолітній [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживав з 1964 року, у 1996 році судовим рішенням місце проживання дитини визнано з батьком. Оскаржуючи акт приватизації квартири відповідачка діяла на підставі і відповідно до вимог закону. Оскільки приватизація зазначеної квартири була виконана з порушенням чинного законодавства, судовим рішенням акт приватизації було визнано недійсним. Правові підстави стверджувати, що вона - [PERSON] своїми правомірними діями спричинила шкоду синові - у позивача відсутні. При виїценаведених обставинах суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, тому як не містяться на законі. Ст.1166 ЦК України містить загальні підстав відповідальності за завдану майнову шкоду і передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Для застосування деліктної відповідальності є наявність: 1) протиправної поведінки особи, 2) наявність самої шкоди, 3) причинного зв»язку між протиправною поведінкою і шкодою 4) вини особи, яка заподіялаіішазу^уд не отримав письмових доказів протиправномтовелінки [PERSON], яка спричинила майнову шкоду [PERSON] Відсутня вина [PERSON] в тому, що [PERSON] у 2002 році не прийняв участь у приватизації квартири [ADDRESS] і не отримав у власність частину зазначеної квартири. Суд погоджується з доводами відповідачевої сторони, що [PERSON] при оскаржуванні у 2002 році рішення органу приватизації діяла на підставі і відповідно до вимог Закону. Судила им и _р ^цщш і я м и було встановлено, що приватизація квартири [ADDRESS] у 1993 р. була виконана з порушенням ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» - тобто, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у 1993 році отримали у спільну часткову власність зазначену квартиру неправомірно. Тому акт приватизації було визнано недійсним. У 2002 році особи, що постійно проживали у квартирі, оформили документи відповідно до вимог Закону і отримали квартиру у приватну власність. У зв»язку з тим, що неповнолітній [PERSON] не проживав за місцем реєстрації (станом на 2002 рік - більше 6 років), він у 2002 році був позбавлений права прийняти участь у приватизації квартири [ADDRESS] з додержанням усіх вимог Закону «Про приватизацію державного житлового фонду».

Outcome: dismissed