Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-04 00:00:00

[PERSON]. звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Хмільнику, в якому просить: -визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Хмільнику щодо відмови зробити перерахунок пенсії відповідно до ст. ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; - зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в м. Хмільнику провести перерахунок пенсії як інваліду III групи, захворювання якого пов'язане з виконанням службових обовязків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, а також перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, яка діяла у відповідні періоди, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком, та виплатити йому з 1 січня 2009 року розмір недоплаченої пенсії, з розрахунку: -з 1 січня 2009 року по 1 листопада 2009 року - по 2 988 грн. пенсії за місяць та по 249 грн. додаткової пенсії за місяць, -з 1 листопада 2009 року по 1 січня 20101 року включно - по 3 438 грн. пенсії за місяць та по 286грн. 50 коп. додаткової пенсії за місяць; -за січень 2010 року - пенсію в розмірі 4 170 грн. та додаткову пенсію в розмірі 347грн. 50 коп.. Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у м. Хмільнику призначити та виплачувати в подальшому пенсію як інваліду III групи, захворювання якого пов'язано з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до Закону в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмір 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, який буде діяти у відповідний період виплати. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В обгрунтування позову позивач зазначив, що він інвалідом 3-ї групи та особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Положенням ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», його віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії А № 437235 від 4 вересня 2006 року, та отримує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, як інвалід III групи, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, які йому призначено відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та розмір його пенсії не повинен бути нижче шести мінімальних пенсій за віком. Крім того, позивач посилається на ст. 50 вказаного Закону України про те, що особам, які відносяться до першої категорії, інвалідів третьої групи призначається додаткова пенсія за шкоду нанесену здоров'ю у розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком. Він звернувся до Відповідача із заявою про здійснення перерахунку розміру державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Однак Відповідач відмовив у перерахунку пенсії згідно ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", посилаючись на те. що пенсія йому призначена у відповідності до Закону, а визначення мінімального розміру пенсії за віком, передбачене ст.. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовується виключно для призначення пенсій, передбачених цим законом, а тому не може бути застосований для обчислення пенсії позивачеві. Однак позивач вважає відмову Відповідача такою, що не відповідає вимогам діючого законодавства та відповідач керується нормами, які визнані рішенням Конституційного Суду України такими, що не відповідають Конституції України, що є неприпустимим. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмове заперечення, в якому посилається на Постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28 травня 2008 року №530. як на порядок обчислення пенсії. Тому відповідач вважає, що підстави для перерахунку пенсії позивачеві по інвалідності, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відсутні. При цьому, з посиланням на ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», представник відповідача зазначив, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений цією статтею, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, застосування цього розміру для визначення надбавок і підвищень до пенсії цим законом не передбачено. Хоча Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008р. визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення ряду пунктів закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», в тому числі положення п.28 розділу II та втратило чинність, однак рішення про відновлення дії законодавчих актів, визнаних неконституційними, у редакції, чинній до внесення змін, прийнято не було, рішення Конституційного суду автоматично не відновлюють редакцію нормативно-правових актів, що діяла до внесення в них змін. Таким чином, на думку представника відповідача, прядок обчислення пенсій та підвищень до них, залишився неврегульованим та Постанова КМУ № 530 та № 654 - єдині нормативно-правові акти, що регулюють дане питання, а тому він просить відмовити в задоволенні позову. Суд, беручи до уваги позицію сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків: [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та громадянином, захворювання якого пов'язане з наслідками Чорнобильської катастрофи першої категорії, інвалідом 3-ї групи, що підтверджується посвідченням серії А № 1101168 від 29 січня 2001 року, (а. с. 8). Позивач звертався до управління Пенсійного фонду України в м. Хмільнику з заявою про призначення пенсії по інвалідності та про перерахунок розміру пенсії та додаткової пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та отримав лист-відповідь від 1 лютого 2010 року, в якому йому було відмовлено у перерахунку та роз'яснено, що загальний розмір його пенсії нараховується згідно з діючим законодавством України, а саме у відповідності з положеннями ст. 54 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року та № 654 від 16 липня 2008 року ( а.с. 12). Відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, визначається Кабінетом Міністрів України. У статті 54 зазначеного Закону передбачено, що обчислення і призначення вказаного виду пенсії провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (після внесення змін Законом України від 17.11.2005 № 3108-ІУ - відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»). Відповідний перерахунок пенсії позивача, її максимальний розмір визначається ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка теж є відсилочною нормою з посиланням на ст. ст. 28. 42, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» . Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Відповідно до ст. 50 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в тому числі інвалідам III групи - 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Відповідно до вимог частини третьої статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії». За змістом абзацу третього статті 1 цього Закону державні соціальні гарантії це встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно- правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму. Відповідно до вимог Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України. Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Відповідно до п. 2 пп. а Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» № 1 від 03.01.02 р. розрахунок пенсій, призначених відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.91 р., проводиться, виходячи з розміру 19,91 грн. Вказане узгоджується з Порядком обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №523 від 30.05.97 р. Відповідно до ч. З ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.91 р., у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, З, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Тобто, суд зазначає, що вказана норма передбачає обов'язковість підвищення розміру пенсії, визначеної відповідно до статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму. Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Оскільки позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком. Суд приходить до висновку щодо протиправності відмови відповідачем у перерахунку пенсій позивачу у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Відповідно до підпункту 15 пункту 28 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-УІ (далі Закон №107-УІ) до статей 50 і 54 Закону №796-ХІІ внесені зміни, згідно яких у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими для учасників ліквідації аварії на Чорнобильський АЕС у 1987-1990 роках: по III групі інвалідності - 140% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; також, особам, віднесеним до категорії 1, додаткова щомісячна пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі: 15% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Поряд з цим, Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення статті 67 розділу І. пунктів 1-4, 6-22, 24-100 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-УІ від 28 грудня 2007 року, в т. ч. щодо зупинення дії ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При цьому Конституційний Суд України у своїх рішеннях зазначив, що положеннями законів, що регулюють бюджетні відносини, не можуть скасовуватися чи змінюватися обсяги прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій громадян, передбачених іншими законами України, не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України. У вказаному Рішенні Конституційний Суд України наголосив на тому, що приймаючи Закон України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року, законодавець всупереч правовим позиціям, викладеним у Рішенні КСУ № 6-рп від 09.02.2007 року, вийшов за межі правового регулювання бюджетних відносин, оскільки зупинив дію окремих положень законів, вніс до ряду законодавчих актів зміни і доповнення та визнав деякі з них не чинними. Рішення Конституційного Суду України у цій справі є преюдиційним для судів загальної юрисдикції при розгляді позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнаних неконституційними. Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1. З, частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22. 23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України. Таким чином, з дня прийняття Конституційним Судом України рішення № 10-рп від 22.05.2008 року, статті 50, 54 Закону України №796-ХІІ є чинними в редакції Закону України від 06.06.1996 р. N 230/96-ВР. Посилання відповідача на те, що після визнання такими, що не відповідають Конституції України відповідних положень Закону №107-УІ, мало бути прийняте окреме рішення про відновлення дії попередньої редакції закону, про наявність прогалини в законодавстві, є безпідставними. Суд приходить до висновку, що дії управління Пенсійного фонду України в м. Хмільнику щодо виплати пенсій та додаткових пенсій у розмірах менших, ніж передбачено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є неправомірними. Оскільки обов'язок щодо нарахування сум пенсій позивачеві відповідно до чинного законодавства покладений на районні та міські Управління Пенсійного Фонду України, позов щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплатити пенсію та додаткову пенсію позивачу відповідно до п. 4 ст. 54, ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», - також підлягає задоволенню в повному обсязі. Разом з тим, відповідно до ст.. 4 ЦПК України, суд. здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно з ч.2 ст. 1 ЦК України, до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з того, що розглядувані правовідносини відносяться до соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, суд приходить до висновку про відмову в часині позовних вимог стосовно стягнення конкретних сум з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.І ст. З ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, відповідно до ст..1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Вимога позивача щодо зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у м. Хмільнику призначити та виплачувати йому в подальшому пенсію як інваліду III групи, захворювання якого пов'язано з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до Закону в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмір 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, який буде діяти у відповідний період виплати. - є передчасною так як стосується майбутнього періоду та не ніяким чином не порушує його законних прав, свобод, інтересів, а тому задоволенню не підлягає. Будь-яких вимог до Державного казначейства України позивач не висуває. Оскільки відповідач - управління Пенсійного фонду України в м. Хмільнику звільнений від сплати судового збору, понесені позивачем судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: partial