Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи - приватного нотаріуса Балтського нотаріального округу Одеської області [PERSON] про визнання недійсним договору дарування, в якому вказав, що 14.03.1987 року він зареєстрував шлюб з [PERSON]М.| з якою 15.08.1987 року придбав житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. Пушкінська № 1 в м. Балта Одеської області, в якому жили разом до 2003 року, а потім шлюбні відносини вже не підтримували, тому [PERSON] подала позовну заяву до суду про розподіл цього будинку і рішення Балтського районного суду від 22.12.2003 року будинок був поділений і за нею визнано право власності на Уг частину будинку, а за ним залишилося також право власності на Уг частину цього ж будинку. Оскільки він з дружиною не спілкувався, переїхав проживати в будинок родичів в с. Коритне Балтського району Одеської області, до нього приїхала донька [PERSON] і повідомила, що [PERSON] бажає продати будинок щоб зберігти його, вона запропонувала йому, щоб він подарував ї Уг частину будинку, яка йому належить, а вона забере його проживати до себе, буде доглядати, піклуватися за нього, лікувати і матеріально допомагати. На таких умовах він погодився подарувати доньці свою частку будинку, тому 01.03.2004 року вони разом приїхали до нотаріуса і нотаріус надрукувала текст договору дарування і віддала їм для ознайомлення і підпису. Він погано бачить, не взяв окуляри, тому текст договору читала сама донька, він його підписав, вважаючи, що донька робить все правильно. Спочатку вона забрала його І він проживав у будинку доньки, вона трохи доглядала за ним, на його пенсію купляла продукти та ліки. В останній час донька прогнала його з свого будинку, не спілкується з ним, не турбується про нього, а він тяжко хворіє, йому відрізали ногу, він є інвалідом 2-ї групи. Він вважає, що донька обдурила його, оскільки він дарував їй будинок на Цих умовах, що вона буде довічно його доглядати, оказувати матеріальну допомогу, чого не сталося. Строк позовної заяви він пропустив, оскільки не є юридично грамотною людиною, що на першому етапі донька виконувала взяті на себе зобовязання, які припинила лише в кінці 2008, на початку 2009 року, тому просить поновити йому пропущений строк і визнати недійсним договір дарування, який був укладений 01.03.2004 року між ним і [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] у звязку з тим, що був укладений під впливом помилки для приховання іншого правочину, який насправді зробили. Ніякі заперечення на позов [PERSON] він не підписував і доручення [PERSON] на представлення його інтересів в суді не давав, донька знов звела в оману його і суд. Відповідач [PERSON]М.Й позов [PERSON]Ш не визнала і повідомила, що батько запропонував їй подарувати належну йому 1/2 частину будинку, на що вона погодилася, оскільки дізналася про те, що дружина батька [PERSON] бажає продати будинок. Після укладення договору дарування вона батька забрала проживати до себе в будинок по вул. Виноградній № 7 в м. Балта Одеської області, допомагала, варила їсти, прала йому речі, однак він став зловживати спиртними напоями, тому вона не могла це терпіти і батько переїхав жити до родичів в с. Коритне Балтського району Одеської області. У нотаріуса батько повідомив, що бажає їй подарувати будинок, нотаріус поясняла, що дарунок не повертається і батько на це був згодним, вона читала договір і потім вони з батьком його підписали. Вона не бажає повертати подарунок батькові, оскільки договір дарування був укладений належним чином. Що стосується позову [PERSON], то цей позов вона також не визнала, оскільки [PERSON] подарував їй Уг частину будинку на законних підставах, так як його 1/2 частина будинку не є сумісною власністю ? так як рішенням суду будинок був поділений між ними і про даруванні будинку згода співвласників не передбачена. Відгук на позов від свого імені і від імені батька вона підписала сама, так як батько дозволив їй це. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON] повідомила суд, що позивач і відповідач звернулися до неї з проханням посвідчити договір дарування, вона надрукувала договір, видала сторонам для ознайомлення і підпису, вони повернули його їй, підписавши. У звязку з тим, що пройшло багато часу, подробиць вона не може памятати. Все необхідне зафіксоване в договорі. Відносно позову [PERSON] , [PERSON] то вважає, що суд розбереться і винесе рішення у відповідності до діючого законодавства. Позивач [PERSON] також просить визнати недійсним вищевказаний договір дарування, посилаючись на вимоги ч.2 ст.369 ЦК України, так як вважає, що спільною сумісною власністю слід розпоряджатися за згодою всіх співвласників, однак, [PERSON] подарував [PERSON] частину будинковолодіння без погодження з нею, про що вона дізналася лише 05.10.2009 року, коли [PERSON] подала позов до суду про усунення перешкод в користуванні будинком, після чого [PERSON] підтвердив їй, що подарував донці будинок, так як та пообіцяла про те, що буде доглядати за ним, матеріально допомагати, лікувати, але спочатку забрала його жити до себе, а потім хворого, без ноги і незрячого вигнала з свого будинку, що на теперішній час він не має даху над головою, живе в с. Коритне. Відносно заперечень на позов, то [PERSON] їх не підписував, а від його імені підписи поставила сама [PERSON] Заслухавши вимоги позивачів, заперечення відповідачів, пояснення третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити у звязку з наступним. У відповідності до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] вважав, що укладає договір дарування на тих умовах, що донька до його смерті буде доглядати за ним, матеріально забезпечувати, тому після спливу декількох років вона доглядала за ним, у нього не виникало необхідності ставити питання про розірвання договору дарування, що сталося після того, як донька вигнала його зі свого будинку і припинила спілкуватися з ним в кінці 2008 року. Ці обставини підтвердив як позивач, так і [PERSON], а також підтвердила сама [PERSON], пояснивши, що в цьому повинен був сам позивач, що дає підставу суду поновити строк позовної давності. Той факт, що після укладання договору дарування позивач жив у [PERSON] , яка піклувалася про нього, допомагала матеріально, а згодом вигнала його з дому, підтвердили як сама [PERSON], так і позивач, що дає підстави суду вважати, що фактично між позивачем і [PERSON] була інша домовленість відносно будинку, тобто та, про яку вказав [PERSON], а саме про те, що будинок він дарує донці на умовах довічного утримання. В судовому засіданні встановлено, їцо позивач не має спеціальної юридичної, або середньої спеціальної, або вищої освіти, є інвалідом, має поганий зір, тому при укладанні договору дарування добросовісно помилявся, вважаючи, що саме така форма договору буде достатньою, щоб донька виконала свої зобовязання перед ним, тобто вчинив правочин , і в судовому засіданні, даючи пояснення у справі, він не розуміє різниці між формами договору, вважаючи, що оскільки він подарував донці будинок, щоб вона піклувалася про нього, а вона прийняла його подарунок і взяла зобовязання піклуватися про нього до смерті, то повинна виконувати свої обовязки, не розуміючи про те, що слід була,укласти договір довічного утримання(догляду) у відповідності до ст.744 ЦК України, який фактично був укладений між ними, про що, до речі вони всі підтвердили. В теперішній час [PERSON] не має свого житла, донька добровільно не бажає йому його повернути, своє житло для його проживання не надає і не виконує обовязок по піклуванню про нього, а оскільки у відповідності до ст.229 ЦК України особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Що стосується вимог [PERSON], то суд вважає, що Уг частина спірного будинку не є сумісною власністю [PERSON] і [PERSON], оскільки рішенням Балтського районного суду від 22.12.2003 року будинок був поділений між ними, а у відповідності до ст.367 ЦК України, право спільної власності у разі поділу спільного майна, припиняється, тому при даруванні своєї частки будинку одним з них, згода співвласників не потрібна, що дає підстави суду у задоволенні позову [PERSON] відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved