Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-21 00:00:00

У вересні 2009 р. Д.П. «Маріупольський морський торгівельний порт» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її спільно з малолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON]такими, що втратили право користування житловим приміщенням в гуртожитку підприємства, розташованого за адресою : м. Маріуполь, просп. Адм.Луніна, 9, кімната 31, оскільки вона там не проживає більше шести місяців без поважних причин. Представник позовної сторони [PERSON] підтримала свої вимоги. Пояснила, що відповідачка [PERSON] і її малолітнім дітям на підставі ордера № 016 була виділена житлова площа в гуртожитку ДП «Маріупольський морський торгівельний порт» за адресою проспект [PERSON]. Луніна, 9, кімната 31. Згідно картки прописким і особистому рахунку № 1006 відповідачка разом з малолітніми дітьми прописані за вказаною адресою. Проте більше трьох років відповідачка з дітьми за вказаною адресою фактично не проживають, що підтверджується актами комісії позивача, які складалися в сичні 2009 р. та травні 2009 р., а також підтвердженнями адміністрації і жителями гуртожитку. Вважає, що відповідно до ст. 71 ЖК України житлове приміщення за наймачем зберігається впродовж шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України можливе в судовому порядку визнати особу таким, що втратило право користування житловим приміщенням в разі його відсутності впродовж більше шести місяців без поважних причин. У зв'язку з приведеними обставинами просить задовольнити заявлені вимоги. Відповідачка [PERSON]заявленниє вимоги не визнала. Пояснила, що, дійсно, по родинних обставинах періодично користується приміщенням в гуртожитку, проте, підкреслила, що у неї малолітні діти і іншого житла у неї немає. Вона продовжує працювати на підприємстві, якому належить гуртожиток, вважає, що вимоги позивача не відповідають дійсності. Представник Приморської районної адміністрації Служби по справах дітей [PERSON]вважає, що позов не підляґає задоволенню, бо він порушує інтереси неповнолітних дітей, проти його задоволення. Суд. вислухавши пояснення учасників процесу, свідчення свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. При цьому суд враховує наступні факти : -згідно з главою 4 ЖК України «Про користуваннями гуртожитками» особа може бути виселена з гуртожитку у зв'язку із звільненням з підприємства і за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину; -з наданої суду довідки ДП «Маріупольський торгівельний порт» [PERSON] продовжує працювати на вказаному підприємстві чергової стрілочного поста ( а.с. 15); -відповідачка [PERSON] не має іншого житла і у неї на утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей, які також прописані в спірному житлі; -суд вважає, що позовні вимоги заявлені без заслання на належні норми закону, так ст. 71, 72 ЖК України застосовні лише в спорах про користування житловими приміщеннями державного і громадського житлового фонду, проте в даному випадку суперечка ведеться про користування гуртожитком, який регулюється ст. 132 ЖК України для мешкання працівників, які в період роботи можуть використовувати вказане житло.; -відповідачка [PERSON] по родинних обставинах періодично користується вказаним житлом в гуртожитку, зберігає там свої речі; -з показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] витікає, що відповідачка [PERSON] періодично користується жлом, здійснює за ним догляд, зберігає свої особисті речі Згідно ст. 132 ЖК України працівников підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв*язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.

Outcome: dismissed