Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-29 00:00:00

ПАТ «Бресте Банк» звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованість за кредитним договором № 014-05/58 від 27 квітня 2006 року в сумі 353 930, 38 грн. та заборгованість за кредитним договором № 014/0398/3/20541 від 28 липня 2008 року в сумі 428157, 97 грн.. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між Банком та відповідачем були укладені вищезазначені договори кредиту, на підставі яких останньому було кредитні кошти в сумі 42600 доларів США та 45 000 доларів США відповідно. Проте починаючи з липня 2009 року, відповідач почав регулярно порушувати свої зобовязання за Кредитним договором № 014-05/58, що підтверджується розрахунком заборгованості та станом на 22.02.2010 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 353 930,38 грн що в еквіваленті гривні до долара США, складає 44 252, з яких: за кредитом 1 - 297 237,67 грн. (37 164,00 доларів США);- за простроченими відсотками по Кредиту 1 - 43 219,27 грн. (5 403,76 доларів США); - пеня за прострочення Кредиту 1 - 4 952,04 грн. (619,16 доларів США); - пеня за прострочення відсотків по кредиту 1 - 8 520,83 грн. (1 065,37 доларів США). Крім того починаючи з березня 2009 року, відповідач почав регулярно порушувати свої зобов'язання за кредитним договором № 014/0398/3/20541, що підтверджується розрахунком заборгованості відповідача та станом на 22.02.2010 року складає 428 157 (чотириста двадцять вісім тисяч сто п'ятдесят сім) гривень 97 копійок, що в еквіваленті гривні до долара США, складає 53 533 долари США 13 центів, з яких:- за Кредитом 2 - 345 622,85 грн. (43 213,66 доларів США);- за простроченими відсотками по Кредиту 2-60 950,60 грн. (7 620,73 доларів США);- за прострочення Кредиту 2-9 873,05 грн. (1 234,44 доларів США);- пеня за прострочення відсотків по Кредиту 2-11 711,47 грн. (1 464,30 доларів США). Так як відповідач до цього часу взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту не виконує, тому позивач просить суд стягнути непогашену суму заборгованості по кредитам та судовий збір у розмірі 1 700,00 гривень та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 120,00 гривень. В судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримав у повному обсязі. Зустрічний позов не визнав та зазначив, що вимоги [PERSON] є необгрунтованими та не відповідають нормам матеріального права з наступних підстав. Закон не забороняє використання іноземної валюти на території України. Частина 2 статті 192 ЦКУ чітко вказує на можливість використання в Україні іноземної валюти у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до вищенаведених норм статей 192, 533, 1054 ЦК України, статті 198 ГК України, статей 2, 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» не існує правових підстав ставити під сумнів право банків та інших фінансових установ згідно з отриманими ліцензіями здійснювати кредитування як в національній, так й в іноземній валютах. Крім того представник позивача за первинним позовом вважає, що оскільки, станом сьогоднішній день, не існує будь-яких нормативно-правових актів НБУ, які б встановили терміни і суми кредитів в іноземній валюті як критерій їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування. Тому відповідно до норм статей 192, 533, 1054 Цивільного кодексу України, статті 198 Господарського кодексу України, статей 32, 44 Закону України «Про Національний банк України», статей 2, 47,49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», статей 1, 4, 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», статей 1, 3, 5 Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» банки та інші фінансові установи, які у встановленому порядку отримали генеральну ліцензію НБУ на здійснення валютних операцій, мають достатні юридичні підстави та законне право дня надання резидентам України кредитів в іноземній валюті, а надані копії дозволів та банківської ліцензії підтверджують право АТ «Ерсте Банк» на здійснення передбачених законодавством України операцій з валютними цінностями. Також представник позивача, посилаючись на частини 1 статті 638 ЦК України 1046-1049, 1054, 1055 ЦК України, вважає, що [PERSON] обгрунтовуючи свої позовні вимоги жодним чином не доводить наявність ознак удаваності правочинів при укладенні ним Кредитних договорів, як із свого боку, так і з боку АТ «Ерсте Банк». Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечують, а зустрічний позов підтримують та свою позицію обгрунтовують наступним. Позивач вважає, що здійснення ним, резидентом України, розрахунку з іншим резидентом України на території України без індивідуальної ліцензії НБУ, якої не мав ані він, ані ТОВ «Центробуд-трейд», яке є вигодонабувачем по зазначеній інвестиційній угоді, а тому було порушенням підпункту „г" пункту 4 ст. 5 Декрету КМУ. Крім того позивач за зустрічним позовом вважає, що Кредитні договори про отримання [PERSON] від АТ «Ерсте Банк» кредитів в іноземній валюті, а саме в доларах США, були вчинені з метою приховання інших правочинів, які сторони насправді вчинили. На думку [PERSON], зазначені Кредитні договори сторони насправді уклали в національній валюті України - гривні, а не в доларах США. А оскільки [PERSON] вважає, що АТ «Ерсте Банк» не мав права надавати йому кредити в іноземній валюті та не попередив його про це, тому дані Кредитні договори є незаконними, що призводить до порушення прав [PERSON], як споживача. Ст. 3 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» № 15-93 від 1993р. передбачає, що національна валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов Публічного акціонерного товариства «Ересте Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами підлягає повному задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Ересте Банк» про визнання кредитного договору удаваним правочином необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав.. 27.04.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «АКБ «Престиж» правонаступником якого є Відповідач за первинним позовом ПАТ«Ересте Банк» та [PERSON], був укладений кредитний звір № 014-05/58 із змінами від 02 серпня 2006 року та від 28 липня 2008 року відносно надання [PERSON] кредиту в сумі 42 600 доларів США 00 центів для придбання квартири, що розташована за адресою [ADDRESS], з кінцевим терміном повернення кредиту до 27.04.2026 року, із сплатою 12% річних. 28.07.2008 року між ВАТ «Ересте Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/0398/3/20541 відносно надання останньому кредиту в сумі 45 000 доларів США 00 центів для ремонту власної квартири, з кінцевим терміном повернення Кредиту до 27 липня 2018 року, зі сплатою 5 % річних. Відповідно до п.п. 1.1., 1.3. статті 1, п.п. 3.1. статті 3 Кредитного договору № 014-05/58 кредитні кошти були надані Відповідачу на умовах забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. З метою виконання умов п. 3.2. статті 3 Кредитного договору № 014-05/58, Позивачем з каси готівкою було видано [PERSON] 42 600,00 доларів США 00 центів, що підтверджується копією заяви відповідача на дачу готівки № КЗ/З від 27 квітня 2006 року, а також копією заяви Відповідача на видачу готівки №К10/1 від 02 серпня 2006 року. Відповідно до п.п. 1.1., 1.3, статті 1, п.п. 3.1. статті 3 Кредитного договору № 014/0398/3/20541, кредитні кошти були надані Відповідачу на умовах забезпечення, строковості, повернення та плати та користування. З метою виконання умов п. 3.2. статті 3 зазначеного кредитного договору позивачем за первинним позовом з каси готівкою було видано [PERSON] 45 000,00 доларів США 00 центів, шо підтверджується копією заяви відповідача на видачу готівки № 0398/369358 від 28 липня 2008 року, а також копією заяви Відповідача на видачу готівки № 0398/390664 від 05 серпня 2008 року. З матеріалів справи вбачається, що позивачем за первинним позовом свої зобовязання за кредитними договорами виконано у повному обсязі. Згідно із п. 1.6. статті 1 Кредитного договору № 014-05/58 відповідач за первинним позовом зобов'язався здійснювати повернення Кредиту № 014-05/58 щомісячно в розмірі 1/240 від суми Кредиту 1, а також здійснювати щомісячно погашення відсотків за користування Кредитом № 014-05/58 Згідно із п. 5.1 статті 5 Кредитного договору 1 Відповідач зобов'язався використати Кредит на зазначені у кредитному договорі № 014-05/58 цілі і забезпечити повернення одержаного Кредиту та сплату нарахованих відсотків на умовах, передбачених Кредитним договором № 014-05/58. Відповідно до п. 5.2. статті 5 Кредитного договору № 014-05/58 Відповідач за первинним позовом зобов'язався щомісячно, до 15 (п'ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання Кредиту № 014-05/58, здійснювати часткове погашення Кредиту згідно із п. 1.6. статті 1 Кредитного договору № 014-05/58 та остаточне погашення отриманого Кредиту та сплату нарахованих відсотків до 27 квітня 2026 року на рахунки, вказані у Кредитному договорі № 014-05/58. Як вбачається з матеріалів справи починаючи з липня 2009 року, [PERSON] почав регулярно порушувати свої зобов'язання за Кредитним договором № 014-05/58 , що підтверджується розрахунком заборгованості Відповідача за Кредитним договором № 014-05/58 Станом на 22.02.2010 року, загальна заборгованість [PERSON] перед Позивачем за первинним позовом за Кредитним договором № 014-05/58 складає 353 930 гривень 38 копійок, що в еквіваленті гривні до долара США, встановленому НБУ станом на 22.02.2010 р. (1 долар США - 7,9980 грн.), складає 44 252 (сорок чотири тисячі двісті п'ятдесят два) долари США 29 центів, з яких: 1.- за Кредитом - 297 237,67 грн. (37 164,00 доларів США); 2. - за простроченими відсотками по Кредиту - 43 219,27 грн. (5 403,76 доларів США); 3.- пеня за прострочення Кредиту - 4 952,04 грн. (619,16 доларів США); 4.- пеня за прострочення відсотків по Кредиту - 8 520,83 грн. (1 065,37 доларів США). Згідно із п. 1.3. статті 1 Кредитного договору № 014/0398/3/20541 [PERSON]Г зобов'язався здійснювати повернення Кредиту щомісячно відповідно до Графіку платежів, наведеного в Додатку № 1 до кредитного договору. Згідно із п. 5.1. статті 5 Кредитного договору № 014/0398/3/20541 відповідач зобов'язався використати Кредит на зазначені у Кредитному договорі № 014/0398/3/20541 цілі і забезпечити повернення одержаного Кредиту та сплату нарахованих відсотків на умовах, передбачених кредитним договором № 014/0398/3/20541 Відповідно до п. 5.2. статті 5 Кредитного договору № 014/0398/3/20541 Відповідач зобов'язався щомісячно, до 15 (п'ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем -отримання Кредиту 2, здійснювати часткове погашення Кредиту 2 відповідно до Графіку платежів, наведеного в Додатку № 1 до Кредитного договору 2 та остаточне погашення отриманого Кредиту 2 та сплату нарахованих відсотків до 27 липня 2018 року на рахунки, вказані у Кредитному договорі № 14/0398/3/20541 Як вбачається з матеріалів справи починаючи з березня 2009 року, [PERSON] почав регулярно порушувати свої зобов'язання за Кредитним договором № 014/0398/3/20541 що підтверджується розрахунком заборгованості Відповідача за Кредитним договором № 014/0398/3/20541 станом на 22 лютого 2010 року. Станом на 22 лютого 2010 року, загальна заборгованість [PERSON] перед Позивачем за Кредитним договором 2 складає 428 157 гривень 97 копійок, що в еквіваленті гривні до долара США. встановленому НБУ станом на 22.02.2010 р. (1 долар США - 7,9980 грн.), складає 53 533 (пятдесят три тисячі п'ятсот тридцять три) долари США 13 центів, з яких: 1. - за Кредитом - 345 622,85 грн. (43 213,66 доларів США); 2. - за простроченими відсотками по Кредиту - 60 950,60 грн. (7 620,73 доларів США); 3. - пеня за прострочення Кредиту -9 873,05 грн. (1 234,44 доларів США); 4. - пеня за прострочення відсотків по Кредиту - 11 711,47 грн. (1 464,30 доларів США). Згідно п.п. 6.5 кредитного договору у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за договором від 27.04.2006 р. та від 28.07.2008 р. банк має право вимагати дострокового погашення кредиту відповідачем у повному обсязі разом зі сплатою нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за первинним позовом направлялися вимоги відповідачу відповідно до умов договору, щодо погашення заборгованості, проте відповідач заборгованість не погасив. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, шо звичайно ставляться, стороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання стонами. Статтею 1049 Цивільного кодексу України, визначено вичерпний обов'язок позичальника повернути позику - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦКУ, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зв'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 549 та 550 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, нею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Таким чином неналежне виконання взятих на себе зобовязань за договорами кредиту [PERSON], призвело до виникнення заборгованості, яка відповідно підлягає поверненню позивачу та станом заборгованість за кредитним договором № 014-05/58 від 27 квітня 2006 року складає суму 353 930 триста п'ятдесят три тисячі дев'ятсот тридцять) гривень 38 копійок, що в еквіваленті гривні до долара США, встановленому НБУ станом на 22.02.2010 р. (1 долар США - 7,9980 грн.), складає 44 252 (сорок чотири тисячі двісті п'ятдесят два) долари США 29 центів, та заборгованість за кредитним договором № 014/0398/3/20541 від 28 липня 2008 року в сумі 428157 (чотириста двадцять вісім тисяч сто п'ятдесят сім) гривень 97 копійок, що в еквіваленті гривні до долара США, встановленому НБУ станом на 22.02.2010 р. (1 долар США 7,9980 грн.), складає 53 533 (п'ятдесят три тисячі п'ятсот тридцять три) долари США 13 центів Згідно вимог [PERSON] про визнання кредитного договору удаваним правочином, суд вважає їх обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Згідно частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови. ) визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.ст. 1046-1049, 1054, 1055 ЦК України вбачається, що істотними умовами кредитного договору, що визначені законом, є предмет договору, сума кредиту, строк і порядок повернення кредиту, також розмір процентів. Відповідно до договорі в кредиту № 014-05/58 від 27 квітня 2006 року та № 014/0398/3/20541 від 28 квітня 2008 року вбачається, що між [PERSON] та ПАТ «Ерсте Банк» досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Кредитних договорів, оскільки вказані угоди містить предмет договору, суму кредиту, юк і порядок повернення кредиту, розмір процентів, строк дії договору та підписана сторонами, [PERSON] не надає суду жодних доказів того, що ним, при укладенні або після укладення Кредитних договорів, зроблені заяви до АТ «Ерсте Банк» про необхідність досягнення згоди або уточнення відносно якоїсь умови або права, які він вважав для себе істотними або незрозумілими. Частиною 1 статті 235 ЦК України, визначено, що удаваним є правочин, який вчинено з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили. Тотожність між волею і її зовнішнім виявом при укладенні кредитних договорів між [PERSON] та АТ «Ерсте Банк» підтверджується кредитними договорами, кожна сторінка з яких підписана сторонами, статті 1 яких чітко прописано, що Кредитор надає Позичальнику кредит саме в доларах США. Настання саме тих прав і обов'язків, які випливають із тексту Кредитних договорів, підтверджується наступними заявами [PERSON] до АТ «Ерсте Банк» про видачу готівки з його підписами про отримання кредитів у доларах США, копії яких додаються до первісного позову, а саме: № КЗ/З від 27 квітня 2006 року, № К10/1 від 02 серпня 2006 року, № 0398/369358 від 28 липня 2008 року та № 598/390664 від 05 серпня 2008 року. Також, згідно із розрахунками заборгованості [PERSON] за кредитними договорами лютого 2010 року, [PERSON] виконував свої зобов'язання за Кредитними договорами, тобто здійснював погашення заборгованості за Кредитними договорами у доларах США, що додатково підтверджує настання саме тих прав і обов'язків, які випливають із тексту Кредитних договорів. Таким чином, укладені Кредитні договори не є удаваними та відповідають передбаченим статтею 203 ЦК України загальним вимогам, зміст яких є необхідним для чинності правочинів. Крім того [PERSON] у свою чергу правомірно надав кредит в іноземній валюті та встановив плату за користування кредитом у відсотках до суми кредиту з огляду на приписи ст. 2, п.п. «В» п. 4 с. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», п.1 ч. 2 ст. 7 X Закону України «Про банківську діяльність», п.1 ч. 3 Положення « Про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій». Національним Банком України Відкритому акціонерному товариству «АКБ «Престиж» була видана банківська ліцензія № 224 від 08 лютого 2006 року, дозвіл № 24-1 від 08 лютого 2006 року та додаток до дозволу № 224-1 від 08 лютого 2006 року. Після перейменування банку згідно із рішенням загальних зборів акціонерів від 17 жовтня 2006 року. Національним Банком України Відкритому акціонерному товариству «Ерсте Банк» була видана банківська ліцензія № 224 від 29 травня 2007 року, дозвіл № 224-1 від 29 травня 2007 року та додаток до дозволу № 224-1 від 29 травня 2007 року. Після перейменування банку згідно із рішенням загальних борів акціонерів від 22 вересня 2009 року, Національним Банком України Публічному акціонерному товариству «Ерсте Банк» була видана банківська ліцензія № 224 від 29 травня 2007 року, дозвіл № 224-1 від 29 травня 2007 року та додаток до дозволу № 224-1 від 29 травня 2007 року. Отже зазначені документи підтверджують право АТ «Ерсте Банк» на здійснення передбачених законодавством України операцій з валютними цінностями. Суд вважає, що відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ «Бресте Банк» також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати в сумі 1820 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved