Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 300 000,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 09 червня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики згідно з яким позивач передав у власність грошові кошти, що підтверджується розпискою. Відповідно до умов договору позики [PERSON] взяв в борг у [PERSON] грошову суму у розмірі 300 000,00 грн та зобов'язався повернути позику у повному обсязі в готівкові формі до 10.08.2009 року. У вказаний термін [PERSON] на порушення своїх договірних зобов'язань позику не повернув. На його прохання про добровільну сплату заборгованості ніяким чином не прореагував. У судовому засіданні позивач, підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити. Представник відповідача, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності у судовому засіданні проти позову не заперечував. Пояснив суду, що між позивачем та відповідачем дійсно було укладено договір позики та в порядку виконання цього договору на підтвердження отримання позики [PERSON] було складено розписку. Проте, у звязку із скрутним матеріальним становищем він не в змозі повернути позику у встановлений договором строк. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення і доводи позивача та представника відповідача, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 червня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики та розписка про отримання позики. Відповідно до умов даного договору [PERSON] взяв в борг у [PERSON] грошову суму у розмірі 300 000,00 грн. до 10.08.2009 року. Відповідач у ході судового розгляду пояснив, що ним власноруч було підписано договір позики від 09 червня 2009 року та розписку про отримання позики від 09 червня 2009 року. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договор; позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тобто, розписка є підтвердженням укладення договору позики і доводи відповідача у тій частині, що розписка не є доказом не підтвердження укладеннядоговору позики не ґрунтується на вимогах чинного цивільного законодавства. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач мав повернути грошові кошти за договором позики - 10.08.2009 року. У вказаний термін [PERSON] на порушення своїх договірних зобов'язань позику не повернув. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 59 ЦК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved