Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-22 00:00:00

12.06.2009 р. позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, відповідно до якого просив суд поновити його на роботі на посаді охоронця-приймальника Автогаражного кооперативу ГИГАНТ, стягнути з Автогаражного кооперативу ГІГАНТ заробітну плату за час вимушеного прогулу, а також моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що працював у відповідача з 13.12.2008 року на посаді охоронця-приймальнйка Автогаражного кооперативу «ГИГАНТ». З 07.05.2009 р. знаходився на лікарняному в звязку з хворобою, відповідно до якого повинен був приступити до роботи 14.05.2009 р. Зміна в яку він повинен був заступити на охорону була 15.05.2009 року, оскільки працював через день. З ранку 14.05.2009 р. він прийшов до АГК здати лікарняний лист, проте керівництво вказало що він звільнений за прогули та не допустило до роботи, в звьязкку з чим, він 14.05.2009 р. звернувся до голови АГК із письмовою заявою, в якій просив повідомити йому причину відсторонення від роботи, проте відповіді не отримав. Наказом № 11 від 20.05.2009 року його було звільнено з роботи на підставі ст.40 п.4 КЗпП України. Він не згоден із звільненням , вважає його не законним, оскільки не допускав прогулу, а керівництво АГК умисно склало такі обставини, при котрих він не міг приступити до виконання своїх трудових обов»язків. Незаконним звільненням, йому спричинена моральна шкода, він залишився без роботи, переніс моральний стрес. На підставі викладеного просив задовольнити вимоги. /а. с. 1-2/ 07.08.2009 року та 12.04.2010 р., позивач уточнив свої вимоги, про що подав заяви, відповідно до якої, посилаючись на ті ж самі обставини, що і в первинному позову, просить суд поновити його на роботі на посаді охоронця-приймальника Автогаражного кооперативу ПІГАНТ, стягнути з Автогаражного кооперативу ГІГАНТ заробітну плату за час вимушеного прогулу, моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., а також витрати за надання юридичної допомоги в сумі 2500 грн. ( а.с. 19-20, 79-80) / а.с.40-41 ,82-83 / Позивач в судовому засіданні підтримав свої вимоги, дав пояснення відповідно до викладених у позовних заявах. Представник відповідача та 3-я особа - голова АГК «Гігант» [PERSON], позов не визнав, обґрунтовуючи тим, що звільнення позивача проведено відповідно до вимог КЗпП України, профспілкова організація на підприємстві відсутня. Заслухавши пояснення сторін, свідків, відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд вважає вимоги позивача в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу законними та такими, що підлягають задоволенню, а в частині стягнення моральної шкоди - частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача з 13.12.2008 року на посаді охоронця-приймальника. З 07.05.2009 р. позивач знаходився на лікарняному, відповідно до якого повинен був приступити до роботи 14.05.2009 р. Наказом від 20.05.2000 року № 11 його було звільнено з роботи з 14.05.2000 року на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, за прогул без поважних причин. / а.с.6, 48,49 / Згідно зі ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Пленум Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року ( з наступними змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів» розяснив, що при розгляді справ про поновлення на роботі необхідно зясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевірити їх відповідність законові. Звільнення не може бути визнано правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не повязували звільнення( п. 18). Матеріали справи свідчать, що наказом від 20.05.2000 року № 11 позивача було звільнено з роботи з 14.05.2000 року на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, за прогул без поважних причин. Проте в порушення ст.149 КЗпП України адміністрація не відібрала у позивача письмові пояснення та не ознайомила з наказом про звільнення під особистий підпис. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем до суду не було надано жодного доказу того, що позивач здійснив прогул. Посилання представника відповідача-голови АГК «Гігант» на те, що позивач повинен був приступити до роботи після лікарняного 14.05.2009 року, проте не вийшов на роботу 14.05.2009 р. і на як на доказ цього надання суду копії графіку роботи охоронників АГК «Гігант» на травень 2009 року ( а.с.96) суд не може взяти до уваги та ставить під сумнів даний графік, оскільки як вбачається з листа першого заступника начальника інспекції- заступника головного державного інспектора праці області від 17.06.2009 року, в ході перевірки заяви позивача територіальною державною інспекцією праці у Харківській області графік роботи охоронників на АГК «Гагант» за травень 2009 року був. відсутній ( а.с.38 ), а тому суд ставить під сумнів і надані відповідачем копії Актів від 19 та 20.05.2009 року про відмову позивача дати пояснення та розписатися в наказі про звільнення. Суд дав оцінку поясненням свідків [PERSON] та [PERSON] та не може взяти їх до уваги, оскільки, як пояснили останні, позивач не праціював у їхніх змінах. Що стосується пояснень свідка [PERSON] щодо того, що позивач працював у травні в його зміну сутки - троє, вони є такими,що не відповідають дійсності і спростовуються не лише поясненнями позивача, а й поясненнями відповідача які вказували на роботу позивача в травні 2009 року через сутки. А тому суд вважає посилання позивача на те, що його не допускали до роботи з 14.05.2009 року доведеним та крім того підтверджується листом позивача на імя голови АГК «Гігант» від 14.05.2009 року в якому він просить повідомити йому причину відсторонення від роботи, ( а.с.7) повідомлення про неотримання якого відповідачем, було 5 надано, позивачем суду. Все це свідчить про те, що звільнення позивача не відповідає законові, та було проведено з порушенням вимог трудового законодавства. Оскільки позивач підлягає поновлені на роботі, суд стягує з відповідача на користь позивача середню заробітну плати за час вимушеного прогул з 14.05.2009 року по 23.06.2010 рік в сумі 14 041 грн.89 коп.,( а.с.47) та витрати за надання юридичної допомоги в сумі 2500 грн. як доказані. Що стосується вимог позивача про відшкодування йому моральної шкоди в розмірі 5000 грн., вони підлягають задоволенню частково в сумі 1 000 грн., оскільки таку суму вважає доказаною. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial