Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 08 квітня 2010 року звернувся до суду з позовом і просить змінити розмір аліментів на сина [PERSON], [INFO] та на утримання відповідачки [PERSON] до досягнення сином трьохрічного віку, присуджених рішенням Галицького районного суду від 22 лютого 2010 року в користь [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі, на сина - 500 грн. та на утримання відповідачки - 400 грн. щомісячно, зменшивши зазначений розмір відповідно до 250 грн. та 150 грн. щомісячно з 01 квітня 2010 року. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. При цьому позивач суду пояснив, що рішенням Галицького районного суду від 22.02.2010 року з нього стягнуто в користь відповідачки аліменти на сина [PERSON], [INFO] та на утримання самої відповідачки до досягнення сином трьохрічного віку в твердій грошовій сумі в розмірі на сина - 500 грн. та на утримання відповідачки - 400 грн. щомісячно. Визначений рішенням суду розмір аліментів є надто завищеним та обтяжливим для нього і він не має змоги сплачувати аліменти в такому розмірі. Він ніде не працює і фактично сам перебуває на утриманні своїх батьків. При визначенні розміру аліментів судом не було враховано його матеріальне становище та матеріальне становище стягувачки, а також інші обставини, зокрема те, що він ніде не працює, нетривалий час перебування в шлюбі. В рішенні суду тільки зазначено, що він працездатний і має змогу сплачувати аліменти. Рішення суду від 22.02.2010 року в апеляційному порядку він не оскаржував тому, що батько пообіцяв влаштувати його на роботу водієм на Бурштинську ТЕС, і він мав би змогу сплачувати аліменти в розмірі, який йому було присуджено. Однак виявилось, що в даний час прийом на роботу в «Західенерго» заборонено і існуюча домовленість про його працевлаштування втратила силу. Посилання відповідачки на те, що він займається перевезеним пасажирів («таксує») не відповідає дійсності. Інколи він дійсно, на батьковому автомобілі по просьбі знайомих підвозить їх в те чи інше місце, отримуючи при цьому невеликі гроші, щоб мати на сигарети та інші дрібні побутові потреби і не просити грошей у батьків. Станом на даний час в нього виникла заборгованість по аліментах за 4 місяці і він отримав повідомлення відділу державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції про необхідність погасити заборгованість по аліментах і попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів. Не маючи реальної можливості погасити заборгованість по аліментах, яка виникла станом на даний час та надалі сплачувати аліменти в розмірі, який визначено рішенням суду від 22.02.2010 року, він змушений звертатися з цим позовом до суду про зменшення розміру аліментів. Враховуючи ст. 182 Сімейного кодексу України, якою встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просив зменшити розмір аліментів на сина [PERSON] - з 500 грн. до 250 грн. щомісячно та на утримання відповідачки до досягнення сином трьохрічного віку - з 400 грн. до 150 грн. щомісячно. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позову не визнала і суду пояснила, що рішенням Галицького районного суду від 22.02.2010 року в її користь з позивача [PERSON] присуджено аліменти на сина [PERSON] в розмірі 500 грн. та на її утримання до досягнення сином трьохрічного віку в розмірі 400 грн. щомісячно. При цьому суд задовольнив її позов частково та зменшив розмір аліментів в порівнянні з тим, в якому вона просила стягнути, врахувавши при цьому матеріальне становище сторін та потреби дитини. Аліменти присуджено стягувати з 18 січня 2010 року, однак до цього часу позивач не заплатив ще жодної гривні. Вищезазначене рішення суду позивач в установленому порядку не оскаржував, погодившись тим самим з розміром присуджених аліментів. їй відомо, що маючи автомобіль по дорученню, позивач підробляє, перевозячи пасажирів, і ще під час спільного проживання неодноразово говорив їй, що за день може заробити 100 - 200 грн. Крім того, [PERSON] ще під час спільного з ним проживання потратив на свої потреби 10000 грн. разової допомоги при народженні дитини, які були перераховані управлінням праці та соціального захисту Галицької РДА. В той же час, допомога, яку вона щомісячно отримує від управління праці та соціального захисту населення по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку є невеликою і становить 130 грн. Вважає, що позивач спроможний сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, через що в задоволенні його позову просила відмовити. Заслухавши доводи сторін та перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду від 22 лютого 2010 року з позивача [PERSON] стягнуто в користь відповідачки [PERSON] аліменти на сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно та на утримання самої відповідачки до досягнення сином трьохрічного віку - 400 грн. щомісячно. Позивач просить зменшити визначений раніше судовим рішенням розмір аліментів, посилаючись на відсутність в нього реальної можливості сплачувати аліменти в такому розмірі. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Як вказано в ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність в нього інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і у кожному випадку визначається судом з урахуванням потреб дитини і можливостей її батька (платника аліментів). Позивач [PERSON] ніде не працює, що підтверджується записами в його трудовій книжці. З довідки КП «Житловик» за № 732 від 30.03.2010 року вбачається, що він проживає разом з батьками, будь-якого власного майна в нього не має, перебивається епізодичними заробітками, перевозячи на батьковому автомобілі пасажирів. При цьому на нього покладається обовязок утримувати неповнолітнього сина та відповідачку, яка здійснює догляд за малолітнім сином. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: partial