Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною завою до ТОВ «Фарт»,в якій просить стягнути з відповідача компенсацію за невикористані відпустки з урахуванням часу затримки на липень 2008 року включно у розмірі 5821,06 грн., відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., примусити відповідача виплатити їй компенсацію за невикористані відпустки по час фактичного розрахунку; стягнути з відповідача судові витрати. В подальшому позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги і остаточно позовні вимоги визначила наступним чином: стягнути з ТОВ «Фарт» компенсацію за невикористані відпустки з урахуванням часу затримки станом на 25 січня 2010 року включно у розмірі 16318,00 грн.; моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.; судові витрати. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що згідно з наказом № 24 від 02.08.2004 року була прийнята на роботу до ТОВ «Фарт». Наказом № 67 від 27.12.2007 року звільнена з ТОВ «Фарт» на підставі п.1 ст. 236 КЗпП України. За весь період роботи в ТОВ «Фарт» їй надавались щорічні відпустки меншою тривалістю, чим передбачено Кодексом законів про працю України та Законом України « Про працю», тобто менше ніж 24 календарних днів, а саме: за період з 02.08.2004 року по 02.08.2005 року вона не використала 9 днів відпустки; за період з 02.08.2005 року по02.08.2006 року нею не використано 10 днів відпустки; за період з 02.08.2006 року по 02.08.2007 року- не використано 9 днів відпустки; за період з 02.08.2007 року по 27.12.2008 року- не використано 10 днів відпустки. При зверненні до адміністрації ТОВ «Фарт» щодо виплати компенсації за невикористані відпустки, вона не отримувала відповіді. На підставі її заяви Територіальною державною інспекцією праці у Харківській області було проведено перевірку ТОВ «Фарт» щодо додержання законодавства про працю адміністрацією ТОВ «Фарт», в результаті якої було встановлено порушення ст.. 83 та ст.. 115 ч.3 КЗпП України і направлено припис щодо усунення виявлених порушень. До теперішнього часу адміністрація ТОВ «Фарт» не здійснила з нею повний розрахунок і не виплатила їй належні суми. Вважає, що адміністрація ТОВ «Фарт» своєю неправомірною поведінкою спричинила їй моральні страждання, суттєво порушила її життєві стосунки, а саме: в її родині виникли напружені відносини в зв?язку з неповним використанням днів відпусток, оскільки менше часу приділяла сім?ї. При таких обставинах вона змушена звернутися до суду з позовною заявою. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала уточнені та збільшені позовні вимоги, надала пояснення відповідно до викладених в позові, просила вимоги задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала частково, тільки в частині виплати компенсації за невикористані дні відпусток у розмірі 607,80 грн. Вважає, що необґрунтований розмір моральної шкоди та неодноразове збільшення суми позову свідчать про те, що дії позивачки направлені на умисне використання законодавства, для начебто захисту своїх прав, з метою незаконного збагачення за рахунок підприємства. Окрім цього, зазначає, що на адресу позивачки 04.07.2008р. було направлено листа з повідомленням про необхідність явки та отримання грошової компенсації за 28 невикористаних днів щорічної відпустки за період 2005р. 2007 рік в касі ТОВ «Фарт». Але відповідачка проігнорувала це повідомлення і навмисно не з?являється на підприємство для отримання коштів. Також представник відповідача посилалась на те, що [PERSON], будучи головним бухгалтером ТОВ «Фарт», самовільно в день свого звільнення здійснила кінцевий розрахунок, при цьому самостійно прорахувавши суму, яка належить їй до виплати, отримала цю суму та трудову книжку. Тобто позивачка при здійсненні кінцевого розрахунку сама невірно зробила розрахунок суми. Дії позивачки свідчать про відсутність будь-якої вини з боку адміністрації ТОФ «Фарт»,оскільки керівництво ТОВ «Фарт» не вимагало від позивачки використовувати свою відпустку не в повному обсязі. Жодних моральних страждань керівництво ТОВ «Фарт» позивачки не завдавало. Згідно ст.. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадить в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред?явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] в період з 02.08.2004 року по 27.12.2007 року перебувала в трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Фарт», що підтверджується копіями наказів № 24 від 02.08.2004 року та № 67 від 27.12.2007 року та копією трудової книжки на ім?я [PERSON] Як вбачається з копії наказу про надання щорічної тарифної відпустки № 43\\1 від 27.07.2005 р. головному бухгалтеру ТОВ «Фарт» [PERSON] надано, на підставі її заяви, щорічна тарифна відпустка за період 2004-2005 рр. з 01 по 15 серпня 2005 року; згідно наказу № 42 від 14.07.2006 р. [PERSON] надано щорічну тарифну відпустку з 01 по 14 серпня 2006 року за період 2005-2006р.р. тривалістю 14 календарних днів; згідно наказу № 42 від 27.07.2007р. [PERSON] надано щорічну тарифну відпустку з 01.08. по 15.08.2007 року за період 2006-2007р.р. тривалістю 15 календарних днів. Згідно довідки ТОВ «Фарт» середньодення заробітна плата [PERSON] в 2007 році складала 20,08 грн. Згідно бухгалтерської довідки ТОВ «Фарт» від 01.10.2008 року, на підставі наказу № 1-К від 04.07.2008 року колишньому головному бухгалтеру ТОВ «Фарт» нарахована компенсація за невикористану відпустку за період: 02.08.2004р-02.08.2005р.- 9 днів; 02.08.2005р.-02.08.2006р.-10 днів; 02.08.2006р.-02.08.2007р.-9 днів; 02.08.2007р.-27.12.2007 р. 8 днів. Матеріалами справи встановлено, що згідно повідомлення територіальної державної інспекції праці у Харківській області від 04.06.2008 року № 01-19-2390 в результаті перевірки ТОВ «Фарт» встановлено, що згідно з наданими документами щорічні основні відпустки тривалістю по 14 днів протягом роботи на товаристві надавались на підставі заяв [PERSON] Разом з цим встановлено, що виплату заробітної плати за весь час щорічних відпусток було здійснено пізніше ніж за три дні до її початку, що є порушенням ч.3 ст. 115 КЗпП України. В порушення ст. 83 КЗпП України виплата компенсації за всі дні невикористаної щорічної відпустки [PERSON] не здійснена. Для усунення виявлених порушень ТОВ «Фарт» направлено припис. 06.08.2008 року на ім?я [PERSON] надійшло повідомлення з територіальної державної інспекції праці у Харківській області про виконання керівництвом ТОВ «Фарт» припису та вжиття заходів щодо усунення виявлених порушень. Як зазначено ч.1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення робітника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. На підставі статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпПУ, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити вказане відшкодування якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. В судовому засіданні судом достовірно встановлено, що відповідач не виплатив [PERSON] компенсацію за невикористані відпустки за період 2005- 2007 р.р. 04 липня 2008 року на ім?я [PERSON] надіслано керівництвом ТОВ «Фарт» лист № 88, в якому [PERSON] запропоновано з?явитися в касу ТОВ «Фарт» для отримання грошової компенсації за 28 невикористаних днів щорічних відпусток за період 2005-2007р.р. Позивач на підтвердження позовних вимог надала відповідні розрахунки, зроблені нею згідно до чинного законодавства, загальний розмір яких станом на січень 2010 року включно складає : сума компенсації за невикористану відпустку 779,00 грн., сума середнього заробітку за час затримки виплати компенсації за невикористані відпустки - 15539,00 грн. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом не приймається до уваги ствердження представника відповідача,що розмір суми компенсації за невикористану відпустку , сума середнього заробітку за час затримки виплати компенсації, розмір моральної шкоди є необґрунтованими, а неодноразове збільшення суми позову свідчать про те, що дії позивачки направлені на умисне використання законодавства, для начебто захисту своїх прав, з метою незаконного збагачення за рахунок підприємства, оскільки відповідачем не надано жодних доказів того, що керівництвом ТОВ «Фарт» приймались заходи виплатити [PERSON] належні їй суми. Окрім цього, суд вважає також, що твердження представника відповідача що позивач умисно не отримувала лист-повідомлення № 88 від 04.07.2008 року про необхідність явки в ТОВ «Фарт» для отримання суми компенсації не відповідає дійсності, оскільки позивач [PERSON] не зобов?язана з?являтися на поштове відділення для отримання поштової кореспонденції, а також вона не могла знати, який лист або яка кореспонденція знаходяться на поштовому відділенні. Інших доказів щодо неодноразових викликів [PERSON] в ТОВ «Фарт» для отримання в касі підприємства належних їй сум і її відмова в отриманні коштів, відповідачем не надано. Грошові кошти поштовим переводом відповідачем позивачці не надсилались. Таким чином позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення компенсації за невикористані дні щорічних тарифних відпусток , та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати компенсації за невикористані дні відпусток знайшли підтвердження в судовому засіданні і тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Стаття 237-1 КЗпП України передбачає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засідання позивач [PERSON] не надала жодного доказу перенесених нею моральних страждань, які вона зазнала від неправомірної поведінки керівництва ТОВ «Фарт». Будь-яких доказів щодо порушення нормальних життєвих зв′язків, порушення стосунків в сім?ї саме з причини неправомірних дій керівництва ТОВ «Фарт» або неможливість продовження активного громадського життя позивачем також не надано. Тому позовні вимоги позивачки в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. З відповідача , відповідно до ст.88 ЦПК України, також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 7 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 8 грн.05 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial