Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 1635,31 грн. та моральної шкоди у розмірі 4000 грн., заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначив, що 21 лютого 2007 року о 21 год. 40 хв. в районі будинку № 299 по пр. Московському відбулася дорожньо- транспортна пригода за участю його пішохода та автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] Вважає, що [PERSON] неправильно вибрав швидкість руху та побачивши перед собою перепону, не зупинив керований нам автомобіль до повної зупинки і допустив наїзд на пішохода, чим порушив п.п. 1.5, 12.3 Правил дорожнього руху України. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2007 року провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП у відношенні [PERSON] закрито у звязку з закінчення строку накладання адміністративного стягнення. В результаті дорожньо- транспортної пригоди позивач отримав закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забиття плеча. У звязку з отриманими травмами з 21 лютого 2007 року по 7 березня 2007 року знаходився на стаціонарному лікуванні у відділені політравми ХМКЛШНМД та з 8 березня 2007 року о 7 квітня 2007 року амбулаторно лікувався в поліклініці № 3 в м. Харкові. За період лікування позивач витратив особисті кошти у розмірі 1635,31 грн., що підтверджується фіскальними чеками та квитанціями. Посилається на те, що тривалий час хворів, знаходився на стаціонарному лікуванні, після чого по причині сильної головної болі, порушення координації руху, вимушений був звільнитися з роботи сторожа в ВАТ «Турбоатом», у звязку з чим, йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 4000 грн. Під час розгляду справи позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 2166,79 грн. та спричинену моральну шкоду у розмірі 20 000 грн., стягнути втрачений заробіток у розмірі 2625 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що у звязку з отриманою травмою в результаті дорожньо-транспортної пригоди, тривалий час лікувався, а саме з 21 лютого 2007 року по 25 травня 2007 року, у звязку з чим, витратив на особисте лікування кошти у розмірі 1635,31 грн. Вказує на те, що за час судового розгляду з липня 2007 року по вересень 2008 року збільшився розмір індексу інфляції в Україні до 1,325, у звязку з чим, вважає, що сума матеріальних збитків, завданих відповідачем станом на липень 2008 року з урахуванням індексу інфляції становить 2166,79 грн. (1635,31 грн. х 1,325). Посилається на те, що внаслідок отриманих травм був змушений звільнитися з роботи сторожа ВАТ «Турбоатом», тому відшкодуванню підлягає втрачений заробіток, а саме пятикратний розмір мінімальної заробітної плати, що станом на вересень 2008 року складає 2625 грн. (525 грн. х 5). Крім того, просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яка полягала в нервовому напруженні, викликаному дорожньо-транспортною пригодою, не визнанням відповідачем своєї провини, розповсюдження про позивача завідомо неправдивих відомостей, знущання з приводу отриманих травм та способу лікування, погіршення стану здоровя у звязку з вищевказаною пригодою, зміні образу життя, внаслідок отриманих травм та неможливості в подальшому продовжувати виконувати свої трудові обовязку та як наслідок звільнення з роботи. Присутні у судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON], підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, однак у останні судові засідання не зявлявся та надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи була заздалегідь попереджений, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши думку представників позивача, дослідивши докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 лютого 2007 року о 21 год. 00 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по пр. Московському в м. Харкові, не вірно вибрав швидкість руху, внаслідок чого відбувся наїзд на пішохода [PERSON] Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 3 вересня 2009 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні вищевказаної дорожньо- транспортної пригоди та порушенні п. 12.3 Правил дорожнього руху України, однак провадження по адміністративній справі відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у звязку зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності. Постановою апеляційного суду Харківської області від 6 жовтня 2009 року постанова Фрунзенського районного суду м. Харкова від 3 вересня 2009 року залишена без змін. Згідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені з вони цією особою. Відповідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Під час дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] зазнав тілесних ушкоджень - гострої закритої черепно-мозкової травма у вигляді забиття головного мозку легкого ступеню, синців та саден на голові, саден на правій кисті, які виникли від дій тупих твердих предметів, які відповідно до акту судово-медичного дослідження № 4764 від 1жовтня 2007 року відносяться - гостра закрита черепно-мозкова травма у вигляді забиття головного мозку легкого ступеню та сінці до легких тілесних ушкоджень, що тягнуть за собою короткочасний розлад здоровя, а садни по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Так, після дорожньо-транспортної пригоди позивач [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в ХМКЛШНМД ім.проф. [PERSON] з 21 лютого 2007 року по 7 березня 2007 року з діагнозам забиття головного мозку, субарахноидальні крововиливи, переорбитальні гематоми, забиття грудної клітини, забиття серця, забиття норок, що підтверджується випискою з історії хвороби стаціонарного хворого № 6376. Разом з тим, [PERSON] знаходився на амбулаторному лікуванні в міській поліклініці № 6 Фрунзенського району м. Харкова з 9 березня 2007 року по 10 квітня 2007 року з діагнозом стан після закритої черепно-мозкової травми, забій головного мозку з лікворно- гіпертанічним астеническим, вестибуло-атактичним синдромом, що підтверджується довідкою № 72 від 21.01.2008 року, а також з 10 квітня 2007 року по 25 травня 2007 року знаходився на лікуванні в міській поліклініці № 3 Фрунзенського району м. Харкова з діагнозом наслідки черепно-мозкової травми з лікварною гіпертензією, вестибуло-атактичним та астенічним синдромом, ускладнений субарахноидальним крововиливом, що підтверджується довідкою № 22 від 23 січня 2008 року. Під час проходження лікування позивачем придбано за власні кошти за призначенням лікарів медичні препарати на загальну суму 1485,71 грн., які підлягають стягненню з відповідача та підтверджуються чеками від 23 лютого 2007 року по 3 травня 2007 року та довідками з міської поліклініці № 6 Фрунзенського району м. Харкова № 72 від 21.01.2008 року, № 778 від 11 червня 2008 року, з міської поліклініці № З Фрунзенського району м. Харкова № 22 від 23 січня 2008 року, випискою з історії хвороби стаціонарного хворого № 6376 ХМКЛШНМД ім.проф. [PERSON], довідками з міжлікарняної аптеки № 271 від 10 червня 2008 року, від 15 вересня 2008 року №106. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат за квитанцією прибуткового касового ордеру № 23/012179 від 22 березня 2007 року благодійної допомоги у розмірі 10 грн., за квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1935 від 8 травня 2007 року 105 грн., а також за чеками від 2 березня 2007 року, 5 березня 2007 року з аптеки № 271 у розмірі 34,60 грн. на придбання протиглисних препаратів, то суд вважає ці вимоги недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача матеріальної шкоди з урахуванням індексу інфляції не знайшли свого законодавчого підтвердження. Згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 6 лютого 2003 року № 491-ГУ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування, суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника. Як убачається з Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1048 сума стягненої матеріальної шкоди на є обєктом індексації грошових доходів населення та вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню. Разом з тим, вимоги позивача про стягнення з відповідача втраченого заробітку у розмірі 2625 грн. у звязку з його звільненням з посади сторожа ВАТ «Турбоатом» внаслідок втрати працездатності, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, також не підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодовувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодовувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоровя заробітку (доходу), що підлягає відшкодування, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоровя, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсталості загальної працездатності. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звільнений з посади сторожа ВАТ «Турбоатом» 23 червня 2007 року у звязку з виходам на пенсію за віком ст. 38 КЗпП України (наказ № 255 від 23 червня 2007 року). Позивачем на надано суду документально підтверджених даних про втрату ним заробітку у звязку з тривалою хворобою спричиненою в результаті дорожньо- транспортної пригоди. Присутні у судовому засіданні представники позивача не заперечували, що позивачу нарахована та виплачена заробітна плата у повному обсязі. Доказів того, що позивач звільнився з місця роботи у звязку з втратою працездатності в результаті дорожньо-транспортної пригоди суду не надано. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодження здоровя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сімї чи близьких родичів. Як вбачається з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважає, що неправомірними діями відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] завдана моральна шкода, яка виразилася у фізичних болях та душевних стражданнях у звязку з тривалим лікуванням, які суд оцінює у 8 000 грн. Згідно квитанції № 094КП058 від 06.07.2007 р. позивачем при предявленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 51 грн. Згідно квитанції № 094КП059 від 06.07.2007 року позивачем були сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідачів на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 р. № 1258. На підставі викладеного,

Outcome: partial