Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] міської ради Луганської області про поновлення строку позовної давності для звернення до суду, визнання права власності на сарай з погребом у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що 23 листопада 1986 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді сараю з погребом, розташованого за адресою кв. Ватутіна, м. Старобільськ, який складається з А-1 сарай шлакоблок, загальною площею 16,9 кв.м., п/г- погріб шл.литий. Вона є спадкоємцем першої черги за законом, фактично прийняла спадщину, розпорядилася майном [PERSON] Відповідач по справі [PERSON] є спадкоємцем, прийняти спадщину не бажає, інших спадкоємців немає. В січні 2010 року вона звернулася до нотаріуса за оформленням спадкових прав на сарай з погрібом, однак зясувалося що при житті її чоловік не оформив право власності, що тепер є перепоною в реалізації спадкових прав. Тому просить суд, поновити строк позовної давності для звернення до суду, визнати права власності на сарай з погребом у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 23 листопада 1986 року. У попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свій позов та доводи викладені в позові. Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов [PERSON] визнає в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності відповідача [PERSON] Представник відповідача [PERSON] міської ради Луганської області у попереднє судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про визнання позову [PERSON] та про розгляд справи у його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності представника відповідача [PERSON] міської ради Луганської області. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, дослідивши письмові заяви сторін, які не зявилися, приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] міської ради Луганської області позов визнали у повному обсязі і не заперечували проти його задоволення, визнання позову відповідачами не суперечить закону і не порушує права і свободи чи інтереси інших осіб, а оскільки відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню і приймаючи до уваги те, що в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання суд вважає позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] міської ради Луганської області про поновлення строку позовної давності для звернення до суду, визнання права власності на сарай з погребом у порядку спадкування за законом - є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Беручи до уваги, що відповідно до п.6 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України в редакції 2003 року правила ЦК України про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом, а відповідно до ст.71 ЦК України в редакції 1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давнина) встановлюється у три роки, тобто строк позовної давнини, встановлений законодавством, що діяло раніше, сплив до набрання чинності Цивільним Кодексом України в редакції 2003 року, а тому суд застосовує до правил про позовну давність вимоги ЦК України в редакції 1963 року, і беручи до уваги, що відповідно до ч.2 ст.80 ЦК України в редакції 1963 року, якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту, та беручи до уваги юридичну неграмотність позивача що було визнано відповідачами, а оскільки відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані стронами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, у звязку з чим суд вважає за необхідне поновити позивачці [PERSON] Р.І. строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом. Крім того, беручи до уваги, що відповідно до п. 5 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України в редакції 2003 року правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, тому суд застосовує до даних правовідносин правила книги шостої ЦК України в редакції 2003 року. Позивач [PERSON] від прийняття спадщини не відмовляється, відповідачі позов визнали. Державне мито та інші судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду, суд не стягує, бо вона не порушує питання про стягнення з відповідачів, а суд сам не може вийти за рамки позову. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 1258-1268 ЦК України,

Outcome: approved