overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги. Свій позов обґрунтовує тим, що ВАТ Укртелеком в особі Центру електрозвязку № 1 Київської обласної філії надає телекомунікаційні послуги [PERSON] за адресою: [ADDRESS] відповідно договору на надання послуг телефонного звязку № 81 від 23.12.1999 року. Позивач належним чином виконував обовязки перед боржником, забезпечуючи якісний та безперебійний звязок, однак відповідачем не вносилась плата за надані їй послуги в результаті чого утворилась заборгованість за період з 01.04.2007 по 30.03.2008 року в сумі 304 грн. 88 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала стосовно проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причина неявки невідома. Суд, вислухавши представника позивача, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 23.12.1999 року між Броварським центром електрозвязку № 1 та [PERSON] укладено договір на надання послуг телефонного звязку, відповідно п.1 якого, підприємство звязку забезпечує встановлення та підключення кінцевого пристрою споживача через абонентську лінію до телефонної мережі загального користування, надає споживачу в користування номер телефону та послуги електрозвязку, а споживач сплачує плату за встановлення та вартість послуг, які надаються. Згідно п.3.5. вказаного договору абонементна плата вноситься до 20- го числа наступного місяця. За послуги електрозвязку плата вноситься протягом 10 діб з дня одержання рахунку, але не пізніше 20 го числа наступного місяця після повного розрахункового періоду (з 1 числа по останнє число поточного місяця). У відповідності до п.3.6 вищевказаного договору припинення надання послуг та розрив даного договору не звільняє споживача від оплати заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 14 ЗУ Про звязок абонементна плата за користування телефоном, плата за міжміські та міжнародні розмови та за інші послуги, надані по телефону вносяться абонентом в десятиденний термін після одержання рахунку, але не пізніше 20 числа місяця, що настає після повного розрахункового періоду. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем становить 304 грн. 88 коп. за період з 01.04.2007 по 30.03.2008 року, що підтверджується оборотною відомістю за розрахунковим рахунком № 225556. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги. Свій позов обґрунтовує тим, що ВАТ Укртелеком в особі Центру електрозвязку № 1 Київської обласної філії надає телекомунікаційні послуги [PERSON] за адресою: [ADDRESS] відповідно договору на надання послуг телефонного звязку № 499 від 22.09.1999 року. Позивач належним чином виконував обовязки перед боржником, забезпечуючи якісний та безперебійний звязок, однак відповідачем не вносилась плата за надані їй послуги в результаті чого утворилась заборгованість за період з 01.02.2009 по 30.07.2009 року в сумі 262 грн. 37 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала стосовно проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, причина неявки невідома. Суд, вислухавши представника позивача, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 22.09.1999 року між Броварським центром електрозвязку № 1 та [PERSON] укладено договір на надання послуг телефонного звязку, відповідно п.1 якого, підприємство звязку забезпечує встановлення та підключення кінцевого пристрою споживача через абонентську лінію до телефонної мережі загального користування, надає споживачу в користування номер телефону та послуги електрозвязку, а споживач сплачує плату за встановлення та вартість послуг, які надаються. Згідно п.3.5. вказаного договору абонементна плата вноситься до 20- го числа наступного місяця. За послуги електрозвязку плата вноситься протягом 10 діб з дня одержання рахунку, але не пізніше 20 го числа наступного місяця після повного розрахункового періоду (з 1 числа по останнє число поточного місяця). У відповідності до п.3.6 вищевказаного договору припинення надання послуг та розрив даного договору не звільняє споживача від оплати заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 14 ЗУ Про звязок абонементна плата за користування телефоном, плата за міжміські та міжнародні розмови та за інші послуги, надані по телефону вносяться абонентом в десятиденний термін після одержання рахунку, але не пізніше 20 числа місяця, що настає після повного розрахункового періоду. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем становить 262 грн. 37 коп. за період з 01.02.2009 по 30.07.2009 року, що підтверджується оборотною відомістю за розрахунковим рахунком № 237851. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-17 00:00:00

і Позивач є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії. До 15.12.09 року позивач мав Ш групу інвалідності. Згідно з постановою окружного суду від 27.01.09 року позивач отримує пенсію по інвалідності і додаткову пенсію за шкоду, спричинену здоров*ю у розмірі, передбаченому для інвалідів Ш групи (6 мінімальних пенсій за віком та 50 відсотків мінімальної пенсії за віком). 15 грудня 2009 року йому була встановлена П група інвалідності, яка є вищою, згідно з цим розмір пенсії не може бути нижче 8 мінімальних пенсій за віком, але відповідач, посилаючись на постанову суду, не зважаючи на зміну групу інвалідності на вищу, продовжує платити пенсію по Ш групі. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON]надав суду зяву про розгляд справи в його відсутність. Згідно заперечень позов не визнає. Третя особа, представник УПСЗН за дорученням [PERSON], вважає дії Пенсійного Фонду такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства, тому що відповідач не довів суду підстав для відмови у перерахунку пенсії з Ш групи на П групу. Крім того, рішенням суду визнано дії відповідача неправомірними при виплаті пенсії по Ш групі, тому відповідач згідно діючого законодавства зобов'язаний, без втручання суду, проводити виплати пенсії позивачу з моменту зміни групи інвалідності на більш вищу. Суд вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що згідно ч.4 ст.54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (дали Закон), розмір пенсії для інвалідів, відносно яких встановлено юридичний зв'язок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим: по П групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком, а згідно абзацу 3 ст.50 Закону, особам, віднесеним до категорії 1 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, спричинену здоров*ю у розмірі: для інвалідів П групи - 75% мінімальної пенсії за віком. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача не відповідають вимогам Закону, атому є неправомірними і порушують норму ст.19 Конституції України, згідно якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Крім того, згідно статті 61 ч.З ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, ... справах, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином дії відповідача є неправомірними, а позов підлягає задоволенню. Згідно п.18 ч.І ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» позивач звільняється від сплати державного мита, а згідно ст.88 ч.З ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільняється від сплати судового збору - він стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-17 00:00:00

Заявник звернувся в суд з проханням встановити факт належності з моменту укладення [PERSON] договору від 12 вересня 1961 року, нотаріально посвідченого нотаріусом Сарненської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстром № 1418, в якому він значиться як «Нікітчук». Документи необхідні для усунення розбіжностей в офіційних документах та звернення до нотаріуса. У судовому засідання заявник підтримав заяву у повному обсязі та просить її задовольнити. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню, так як з досліджених у судовому засіданні документів вбачається, що заявник та особа, на яку видано документ є однією і тією ж особою, а розбіжності в документах заявника пояснюються помилками при оформленні офіційних документів. На підставі викладеного, ст. 256 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-17 00:00:00

Заявник звернувся в суд з проханням встановити, що [PERSON], [INFO], є мамою [PERSON], [INFO] (рос. мовою); [PERSON], [INFO] (рос. мовою); [PERSON], [INFO] (рос. мовою); [PERSON], [INFO] (рос. мовою); [PERSON], [INFO]. Встановлення даного факту необхідне для звернення для отримання грошової винагороди. У відповідності до ч. 2 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд не має права відмовити в розгляді заяви про встановлення родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом внесення змін і встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Суд вважає, що заява підлягає задоволенню, так як з досліджених у судовому засіданні документів вбачається, що розбіжності в документах, що засвідчують осіб, пояснюються допущенням помилок в записах особи в офіційних документах. На підставі викладеного, ст. 256 ЦПК України, ч. 2 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-17 00:00:00

До суду звернувся позивач з даним позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. На обґрунтування свого позову позивачка вказує, що 07.08.1999 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою за актовим записом № 6 в Олександропільській сільській раді Петропавлівського району Дніпропетровської обл. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки з відповідачкою припинено. Причиною стали постійні сварки, приниження, непорозуміння між нами. Вони з відповідачкою втратили один до одного почуття поваги. Разом не проживають два роки. Примирення між ними не можливе, тому він змушений звернутись до суду. Майнового спору між ними не має. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просить його задовольнити, так як примирення між ними неможливе. Вони вже понад рік проживають окремо. Почуття не тільки любові, але й поваги один до одного давно втрачено. Відповідачка у судове засідання не зявилась. У своїй заяві просить суд розглянути справу у її відсутність. Згодна на розірвання шлюбу. Вислухавши відповідача та вивчивши матеріали справи , суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони дійсно уклали шлюб 07.08.1999 року у виконкомі Олександропільської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської обл.. за актовим записом № 6. Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-КИ № 052518. Судом також встановлено, що подальше спільне життя між сторонами неможливе, між ними постійно виникають непорозуміння , конфлікти , навіть під час судового засідання сторони не могли порозумітися, що привело до розриву шлюбно-сімейних відносин . На думку суду така ситуація є неможливою для подальшого спільного життя та збереження шлюбу , а примирення між сторонами неможливе . Крім того, на думку суду, розірвання шлюбу не позбавляє права та можливості відповідача приймати активну участь у спілкуванні та вихованні сина. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.. 110 цього Кодексу. Частина 2 ст.112 передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи всі вищезазначені обставини, ситуацію, яка склалась, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом 12.02.2010 року, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою; витрати, повязані з видачею свідоцтва про розірвання шлюбу покласти на нього. В судове засідання позивач не зявився, надавши суду заяву із проханням справу розглядати за його відсутності, відповідачка в судове засідання зявилась не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.09.2006 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO] , які мешкають з відповідачкою - [PERSON]. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з січня 2009 року, сімя існує формально. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи, у сторін склались абсолютно різні погляди на життєві ситуації, вирішення побутових питань, вони втратили почуття взаємоповаги та любові, у звязку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя та їх неповнолітніх дітей. Згідно ч.4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення в попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводяться в порядку, встановленому ст.ст. 174,175 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-17 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з даним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона проживала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2006 року по 2010 рік . Від даного шлюбу мають доньку Дашу, [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач. Відповідач коштів на утримання дитини не дає, дочка знаходиться на утриманні матері, тому позивачка звернулась в суд та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, на утримання дочки. В судовому засіданні позивачка позов підтримала на задоволенні наполягала. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував, аліменти платити згоден. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив: З 2006 року, сторони проживали в зареєстрованому шлюбі, а в даний час розлучаються. Згідно копії свідоцтва про народження, від даного шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO], батьком якої являється відповідач. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, про що свідчить довідка видана Тульчинською міською радою 21.04.2010 року, №1657. На підставі ст.. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 ч. 2 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж ЗО % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентується ст.. 180-183 СК України. Згідно до п. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-17 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у звязку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивачка позов підтримала в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач позов визнав, просить його задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі наступного. З свідоцтва про народження вбачається, що відповідач є батьком дитини. Як встановлено в судовому засіданні, дитина проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. ст. 180, 181, 182 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Аліменти на неповнолітніх дітей з їх батьків стягуються в розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-17 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2002 року. Від шлюбу мають двоє дітей. У звязку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, відповідач зловживає спиртним, сторони проживають окремо, позивачка просить суд розірвати шлюб. У попередньому судовому засіданні [PERSON] підтримала позов, просила шлюб розірвати. Відповідач позов визнав повністю. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст. 111, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту юстійного проживання на території України, мотивуючи тим, що він народився [INFO] хжу в с. Красне Березанського району Миколаївської області. Посилаючись на те, що на момент прийняття закону « Про громадянство України» він проживав в Україні без реєстрації в зв'язку з втратою паспорту, просить встановити факт його постійного проживання на території України з 1990 року по теперішній час. В судовому засіданні [PERSON] суду пояснив, що він народився в Україні в 1970 році, з дня народження весь час проживав на території України. Коли було прийнято закон ; Про громадянство України» в нього не було паопорту і не було реєстрації. Зараз в зв'язку з необхідністю прийняття громадянства України йому необхідно встановити факт його постійного проживання в Україні з 1990 року. Представник зацікавленої особи СГІРФО Березанського РВ УМВС Миколаївської області проти задоволення заяви не заперечувала. ¦ Вислухавши пояснення [PERSON], представника зацікавленої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню по слідуючим підставам: З ксерокопії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в с. Красне Березанського району Миколаївської області. Довідкою ЗАТ « Завод» Ремпобуттехніка» м. Миколаєва від 11 березня 2010 року підтверджується те, що [PERSON] працював на цьому заводі з серпня 1990 року по грудень 1991 року. Те, що [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] з квітня 1991 року підтверджується довідкою Матіясівської сільської ради Березанського району Миколаївської області та витягом з господарської книги № 5 за 1991-1995 роки Матіясівської сільської ради Березанського району Миколаївської області. Свідок [PERSON], суду пояснила, що вона знає [PERSON] з 1991 року коли той став проживати в селі разом із матір'ю. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає [PERSON] приблизно з 1990-1991 року, коли той став проживати в [ADDRESS]. В селі він з'являвся періодично в зв'язку з тим, що десь працював. Оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт постійного проживання [PERSON] на території України з серпня 1990 року по теперішній час, то суд вважає, що є підстави для задоволення його заяви. На основі викладеного,

Outcome: approved