overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

09.10.2009 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON] , в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менш 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян. Позивач подав до суду заяву, в якій повністю підтримав позовні вимоги та просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши в судовому засіданні письмові заяви сторін і надані суду докази, суд вважає необхідним повністю задовольнити вимоги позивача, оскільки вимоги обґрунтовані і доведені. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданим 24 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області, та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданим 24 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області. З наданої довідки позивача з місця проживання встановлено, що діти проживають тільки з позивачем. Відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього. У відповідності до ст. 88 ЦПК України державне мито в розмірі 51 гривня підлягає стягненню з відповідача на користь держави, а також з відповідача необхідно стягнути на користь УДК у Харківському районі Харківської області 120 гривень витрат на інформаційно- технічне забезпечення судового процесу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування своїх вимог, заявник вказала, вона народилась [INFO] , про що було видано свідоцтво про народження Терновською сільською радою Криворізького району Криворізького округу. 9 лютого 1999 року вона придбала квартиру [ADDRESS] , свою власність вона зареєструвала в 19 лютого 1999 року в Криворізькому бюро технічної інвентаризації. В теперішній час вона бажає розпорядитись своєю власністю, а саме подарувати, однак не може, оскільки при оформлюванні договору купівлі-продажу була допущена помилка, а саме її прізвище вказано як « [PERSON] ». Тому вона змушена звернутися до суду для того щоб встановити факт належності документу. В судовому засіданні заявника [PERSON] вимоги підтвердила та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Вислухавши представника заявника, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає за необхідне заяву [PERSON] , заінтересована особа приватний нотаріус Криворізького міського округу Герасимова Любов Сергіївна про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити. Судом встановлено, що заявниця народилась 7 жовтня 1932 року в сім`ї батьків - батько [PERSON] , матері [PERSON] , про що було видано свідоцтво про народження Терновською сільською радою Криворізького району Криворізького округу. 9 лютого 1999 року заявник придбала квартиру [ADDRESS] , свою власність вона зареєструвала в 19 лютого 1999 року в Криворізькому бюро технічної інвентаризації. В теперішній час вона бажає розпорядитись своєю власністю, а саме подарувати, однак не може, оскільки при оформлюванні договору купівлі-продажу була допущена помилка, а саме її прізвище вказано як «ПОГОРЄЛА», в той час як відповідно усім документам її прізвище «ПОГОРІЛА». Як вбачається з матеріалів справи, прізвище заявниці дійсно « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про її народження, паспортом, дипломом про вищу освіту, пенсійному посвідчені, довідці МСЕК.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

В січні 2010 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просила суд розірвати шлюб зареєстрований 16 лютого 2002 року відділом реєстрації актів громадського стану Корабельного районного управління юстиції м. Миколаєва, актовий запис за № 56. В обґрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачем припинені в квітні 2009 році, спільне господарство не ведуть та відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом зі мною. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила розірвати шлюб з [PERSON] зареєстрований 16 лютого 2002 року відділом реєстрації актів громадського стану Корабельного районного управління юстиції м. Миколаєва, актовий запис за № 56. Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти задоволення позову, просив слухати справу у його відсутність. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином,\~визнання відповідачем\~пред`явленого позову\~не суперечить\~закону,\~не порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб. Позивач просить покласти витрати по сплаті державного мита при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС на себе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

У березні 2010 року позивач звернулась до суду із позовною заявою, уточнивши яку просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дітей. В обгрунтування позову позивач вказувала, що з 23 жовтня 1993 року перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем. Посилаючись на те, що діти знаходяться на утриманні позивача, відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дітей, не бере участі у вихованні дітей, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дітей, просила постановити рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини щомісячно до повноліття дітей. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти задоволення позову, підтвердив обставини, викладені позивачем в позові. Виходячи з наведеного, суд' вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд без дослідження письмових доказів по справі, вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 1993 року. Від вказаного шлюбу мають неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем і знаходиться на її утриманні, батько дітей коштів на їх утримання не дає, хоча за своїм матеріальним та сімейним становищем має можливість надавати таку допомогу, інших дітей у відповідача немає, утримань за виконавчими документами з нього не здійснюється. Відповідно до ст. ст. 180-182; 184 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, стверджуючи, що 09 листопада 2009 року о 19:00 годині відповідач безпричинно наніс йому тілесні ушкодження, коли він із дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] повертались додому по [ADDRESS] . Просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду на суму 322 грн. 68 коп. та моральну шкоду в суму 10000 грн. і понесені судові витрати. Змінивши свої позовні вимоги просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 322 грн. 68 коп. та моральну шкоду в сумі 2000 грн. і понесені судові витрати. Відповідач по справі позов визнав частково, підтвердив факт нанесення тілесних ушкоджень позивачу, згоден сплатити позивачу матеріальну шкоду в повному обсязі, вважає, що розмір моральної шкоди завищений позивачем. Представник відповідача підтримала вимоги свого довірителя, просила суд задовольнити позов частково, а саме стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 322 грн. 68 коп., просила відмовити позивачу в відшкодуванні моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Вислухавши сторони, представника відповідача, свідків [PERSON] , [PERSON] дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що 09 листопада 2009 року о 19:00 годині відповідач наніс позивачу тілесні ушкодження. Згідно акту судово-медичного дослідження №296 від 20.11.2009 року відповідачу були нанесені легкі тілесні ушкодження, що викликають тимчасовий розлад здоров`я \~ \~ \~ \~На підставі ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно квітанцій наданих позивачем сума матеріальної шкоди, яка була йому завдана складає 322 грн. 68 коп. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт нанесення відповідачем тілесних ушкоджень позивачу. Свідок [PERSON] , суду пояснила, що 09 листопада 2009 року вона з чоловіком спали, однак приблизно о 19:00 годин їх розбудив позивач, який хотів зробити їм зауваження з приводу собаки. \~ \~ \~ \~Задовольняючи позов частково та відшкодовуючи моральну шкоду частково в розмірі 800 грн. суд виходив з положень постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а також враховує матеріальне становище відповідача. \~ \~ \~ \~Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 51 грн. сплаченого держмита та 120 грн. сплачених за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, стверджуючи, що 01 жовтня 2009 року вона позичила відповідачу 11000 грн., про що відповідачем була написана власноручно розписка. Згідно умов її домовленості з відповідачем останній зобов`язувався повернути її зазначену грошову суму до 25 грудня 2009 року. Однак в встановлений ними строк відповідач повернув лише 6000 грн., посилаючись на відсутність грошових коштів. Просить суд стягнути з відповідача 5000 грн., моральну шкоду в сумі 1000 грн. та понесені судові витрати. Відповідач до суду неодноразово не з`явився з невідомих суду причин, тому суд на підставі ст. 225 ЦПК України розглядає справу заочно. В судовому засіданні встановлено, що 01 жовтня 2009 року позивачка надала відповідачу грошові кошти в сумі 11000 грн., які він зобов`язався повернути до 25 грудня 2009 року, про що відповідачем власноручно було написана розписка. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ч.2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей, що підтверджується розпискою наданою відповідачем. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно розписки, наданої позивачкою заборгованість відповідача складає 5000 грн. оскільки в судовому засіданні позивачка пояснила, що відповідач повернув їй 6000 грн. Задовольняючи позов частково та відмовляючи позивачці в задоволенні відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн. суд виходив з того, що договором позики, укладеним між сторонами не передбачено стягнення моральної шкоди. Крім стягнення на користь позивачки 5000 грн. за договором позики також на користь позивачки підлягають стягненню з відповідача держмито в сумі 51 грн., 120 грн. сплачених за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 120 грн. сплачених за надання юридичної допомоги.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

Позивачка просила постановити рішення суду, яким розірвати шлюб з відповідачем, оскільки спільне життя не склалось. Більше двох місяців вони проживають окремо і шлюбних відносин між собою не підтримують. Від надання строку на примирення позивачка категорично відмовляється. Спроби примиритись результатів не дали. Більш того взаємовідносини стали ще більш напруженими. Тому підстав для збереження шлюбу вона не вбачає. Відповідач позов визнав і також наполягав на розірванні шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. Встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.09.2007 року. Шлюб зареєстрований у Відділі РАЦС по м.Котовську Котовського МРУЮ Одеської області 01.09.2007 року за актовим записом - №19. Від шлюбу є спільний син [PERSON] , [INFO] . Згідно ст.24 СК України шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Оскільки сторони фактично припинили свої шлюбні відносини більше двох місяців назад і не бажають їх поновлювати, підстав для збереження цього шлюбу суд не вбачає. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

Позивачка в своїй позовній вимозі просила постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримування дочки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 його доходів що місяця до досягнення повноліття дочкою, оскільки вона потребує матеріальної підтримки з боку батька, а відповідач в добровільному порядку цього не робить. В ході розгляду справи позивачка підтримала цей позов у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився. Причин неявки суду не представив. Заяви про розгляд справи у свою відсутність не надав. Тому за згоди позивачки справу розглянуто у його відсутність. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої, [PERSON] , [INFO] , яка утримується матір`ю. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки в добровільному порядку відповідач цього не робить, тому слід з нього стягнути в судовому порядку аліменти на утримання дочки в розмірах запропонованих позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою та просила визнати недієздатною [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , встановити над нею опіку і призначити її опікуном. В обґрунтування заяви посилається на те, що [PERSON] визнана інвалідом першої групи з дитинства. Після смерті матері - [PERSON] [INFO] її дочка [PERSON] залишилася без стороннього нагляду, відповідно довідки МСЕК за своїм станом здоров`я потребує постійного стороннього нагляду та не здатна до самообслуговування. В судовому засіданні заявниця вимоги підтримала у повному обсязі за обставинами, вказаними в заяві. Просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи вважала, що заява підлягає задоволенню, оскільки наявні матеріали справи вказують на недієздатність [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст.39 Цивільного кодексу України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON] , яка відповідно висновку лікарської комісії №1098 від 03.06.2009 року є інвалідом І групи внаслідок психічного розладу, установленого 01.11.1983 року безстроково. За станом психічного захворювання [PERSON] , 1965 року народження, не здатна до самообслуговування, /а.с. 11/. [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] , /а.с. 12/. Відповідно до проведеної судом амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 19 жовтня 2009 року №175 /а.с.26-28/ проведеною комунальним підприємством "Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня", відділенням судово-психіатричних експертиз [PERSON] виявляє хронічний стійкий психічний розлад у вигляді глибокої розумової відсталості внаслідок дитячого церебрального паралічу. За своїм психічним станом у теперішній час [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно листа Опікунської ради при Виконавчому комітеті Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради №01-03ЮР-в від 19.05.2010 року, виходячи з інтересів [PERSON] . Опікунська рада вважати за доцільне призначення [PERSON] , [INFO] опікуном над [PERSON] , [INFO] . Таким чином, враховуючи викладене, зважаючи на те, що [PERSON] дійсно страждає стійким психічним розладом, суд вважає за необхідне визнати її недієздатною, опікуном призначити її двоюрідну сестру [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-20 00:00:00

22 квітня 2010 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Воронівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що її мати у 1955 році побудувала будинок, що за адресою: с.Янченки, Білопільського р-ну, вул. Колгоспна,22. Але даний будинок нею в БТІ зареєстрований не був. 23 червня 2006 року її мати [PERSON] померла. Вона здійснила її поховання та фактично прийняла спадщину, так як проживає в будинку до даного часу, утримує його в належному стані, проводить ремонтні роботи. На даний час [PERSON] має намір офіційно оформити свої спадкові права на будинок, але зясувалося, що відсутній правовстановлюючий документ на дане житло. Тому в БТІ їй було відмовлено у видачі свідоцтва на будинок і розяснено, що вона повинна звернутися з даним питанням до суду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Воронівської сільської ради в судове засідання не з'явився, але голова сільради надіслав лист про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають повністю. Представник 3-ї особи в судове засідання не з»явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про день, час і місце розгляду справи. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що у с. Янченки Білопільського р-ну по вул. Колгоспна розташований будинок №22, який був побудований матірю позивачки [PERSON] у 1955 році (а.с. 15-16). При житті зазначений будинок остання не зареєструвала, тому правовстановлюючі документи на нього відсутні (а.с. 13-14). 12 листопада 2009 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 8). Згідно довідки Воронівської сільської ради №187 від 21.04.2010 року [PERSON] постійно до дня смерті проживала в будинку, що за адресою: с. Янченки, Білопільського р-ну, вул. Колгоспна,22. Даний будинок був побудований нею у 1955 році і належав їй на праві особистої власності (а.с.15). На даний час позивачка [PERSON] має намір стати власницею житлового будинку, тому з даним питанням звернулася в БТІ, але в отриманні правовстановлюючого документу їй було відмовлено. Із-за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок №22, що по вул. Колгоспній в с. Янченки Білопільського району [PERSON] позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом в нотаріальній конторі. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, що за адресою: с. Янченки, Білопільського р-ну, вул. Колгоспна,22, Сумської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше як 30% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем по справі шлюб розірвано 15.01.2008 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони спільно не проживають, дитина проживає з позивачкою. В добровільному порядку коштів на утримання сина відповідач не дає, хоча й працює, тому змушена звернутись до суду. В судове засідання позивачка не зявилась, до суду подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечує щодо сплати аліментів в розмірі визначеному законом, але просить врахувати, що він не працює. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно представленої копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-НМ № 02515 від 15.01.08 встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що стверджено копією його свідоцтва про народження Серія 1-НМ № 000841 виданого 04.12.2004р. Сторони спільно не проживають, дитина проживає з позивачкою, відповідач протягом тривалого часу добровільно не надає коштів на утримання дитини. Згідно представленої копії свідоцтва про шлюб Серія 1-НМ № 050711 від 29.03.2008 року встановлено, що позивачка змінила прізвище [PERSON] на [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, статтею 183 СК України передбачене визначення розміру аліментів у частці від заробітку. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 180,182,183,191 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved