Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-01 00:00:00

29 червня 2010 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача в особі Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем необґрунтовано здійснюється розрахунок та виплата його основної та додаткової пенсії (передбачених відповідно ч. 4 ст. 54 та ч. 1 ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 р. (далі - Закон № 796-ХІІ), виходячи не з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон N 1058-ІУ), а з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України. Позивач в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що він повністю підтримує позовні вимоги та просить задовольнити їх у повному обсязі, а також просив суд розглянути справу без його участі. Відповідач, який належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду у судове засідання не зявився, 29 липня 2010 року надав письмові заперечення проти позову та просив суд розглядати справу за відсутності свого представника. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та обґрунтування їх вимог та заперечень в сукупності, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є інвалідом 2 групи та особою, що відповідно до положень Закону № 796-ХІІ віднесена до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у звязку із захворюванням, повязаним із виконанням військових обовязків військовослужбовцями при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Вказане засвідчується посвідченням позивача, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС серії А № 108859. Позивач перебуває на обліку Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова та отримує державну та додаткову пенсію за шкоду спричинену здоровю відповідно до положень Закону № 796-ХІІ. 27 січня 2009 р. позивач у письмовій формі звернувся до відповідача з проханням зробити перерахунок його пенсії, у відповідь на що відповідач у листі від 29.01.2009 р. відмовив позивачеві 1 у здійсненні перерахунку його пенсії, зазначивши, що статтею 28 Закону N 1058-ІУ передбачено, що мінімальний розмір пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно із Законом N 1058-ІУ (тобто призначених не у відповідності із Законом № 796-ХІІ). Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2009 року у справі № 2-а-4033/09/2011 позов [PERSON] до відповідача було задоволено. Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова щодо нездійснення позивачеві перерахунку пенсії та зобовязано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача по другій групі інвалідності, як особі щодо якої встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, (відповідно до положень ч. 4 ст. 54 Закону № 796- ХІІ, тобто в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком), а також здійснити перерахунок належної йому додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю (у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 50 Закону № 796-ХІІ), виходячи із розміру мінімальної пенсії, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону 1058-ІУ. Зобовязано відповідача, - Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова, провести позивачеві відповідні виплати з урахуванням здійсненого перерахунку. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2010 року у справі № 2-а-4033/09/2011 апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова задоволено частково. Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2009 року у справі № 2-а-4033/09/2011 скасовано в частині. Прийнято нову постанову, якою зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова здійснити перерахунок основної пенсії позивача, відповідно до положень ч. 4 ст. 54 Закону № 796-ХІІ, у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії позивача, передбаченої ч. 1 ст. 50 Закону № 796-ХІІ, у розмірі 75 відсотків, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону 1058-ІУ за період з 01 квітня 2007року по 31 грудня 2007 року, та з 22 травня 2008 року по 17 лютого 2010 року. В іншій частині постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2009 року залишено без змін. Відповідно до постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2010 року у справі № 2-а-4033/09/2011 встановлено, що висновок суду першої інстанції щодо неприйняття посилання відповідача на постанови Кабінету Міністрів України Хе 654 від 16 липня 2008року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» та № 530 від 28 травня 2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» як на підставу визначення розміру пенсії позивача, є вірним. Після ухвалення постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2010 року у справі № 2-а-4033/09/2011, Управлінням Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова було здійснено перерахунок та виплату основної пенсії позивача, відповідно до положень ч. 4 ст. 54 Закону Хе 796-ХІІ, у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії, передбаченої ч. 1 ст. 50 Закону Х° 796-ХІІ, у розмірі 75 відсотків, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону 1058-ІУ за період з 01 квітня 2007 року по 31 грудня 2007 року, та з 22 травня 2008 року по 17 лютого 2010 року. Починаючи з 18 лютого 2010 року відповідачем здійснюється розрахунок та виплата пенсії позивача виходячи не з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону 1058-IV, а з урахуванням розмірів мінімальної пенсії за віком відповідно до постанов Кабінету Міністрів України. 02 червня 2010 року позивач звернувся із заявою до відповідача у відповідь на яку, відповідач у листі від 07.06.2010 року (вих. № 10020 -02/20) зазначив, що статтею 28 Закону 1058- IV передбачено, що мінімальний розмір пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно із Законом 1058-ГУ. Суд, задовольняючи позовні вимоги [PERSON] та відхиляючи доводи відповідача, виходить з наступного. Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до положень ч. З ст. 22 Основного закону при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи, що положення постанов Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530 та від 16.07.2008 р. № 654 встановлюють менший, ніж Закон № 796-ХІІ, розмір державної пенсії для осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, вони є такими, що суперечать положенням Закону № 796-ХІІ та Конституції України, а отже не підлягають застосуванню. Так, згідно з ч. 4 ст. 8 ЦПК України у разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу. Вихідним критерієм розрахунку пенсії, передбаченої ч. 4 ст. 54 та ч. 1 ст. 50 Закону № 796- ХІІ є мінімальна пенсія. При цьому, для визначення розміру мінімальної пенсії, застосуванню підлягають положення ч. 1 ст. 28 Закону 1058-ІУ, згідно з якими мінімальний розмір пенсії встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. В свою чергу, прожитковий мінімум встановлюється Законом України про державний бюджет на відповідний рік. Суд наголошує, що законодавча невизначеність порядку обчислення розміру мінімальної пенсії за віком з метою реалізації ч. 4 ст. 54 та ч. 1 ст. 50 Закону № 796-ХІІ не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON], адже відповідно до ч. 9 ст. 8 ЦПК України забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Згідно з ч. 8 ст. 9 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Враховуючи, що Закон 1058-ІУ є єдиним законом, який на час розгляду справи дає визначення мінімальної пенсії за віком, - при розрахунку розміру пенсії позивача необхідно застосовувати саме положення ч. 1 ст. 28 даного Закону Положення частини 3 статті 28 Закону N 1058-ІУ не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком для розрахунку пенсії позивача, передбаченої Законом N 796- XII, оскільки чинними законами України не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 статті 28 Закону N 1058-ІУ. Відповідно до положень ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У звязку із зазначеним суд також вважає встановленими обставини, що зазначені у постанові Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2010 року у справі № 2-а-4033/09/2011, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір між позивачем та відповідачем і які були предметом судового розгляду у справі № 2-а-4033/09/2011, та які стосуються того, що Закон N 1058-ІУ є єдиним законом, який дає визначення мінімальної пенсії за віком, тому при розрахунку пенсії позивача необхідно виходити з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону N 1058-ІУ. Згідно з положеннями п. 18) ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" позивача звільнено від сплати державного мита (судового збору). Відповідно до положень ч. З ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved