Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-25 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» /далі позивач/ звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] з вимогами про: звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZRXWGA00004265 від 29.02.2008 року на предмет іпотеки: житловий будинок, який розташований за адресою: вул. Пушкіна, буд. 10, смт Ємільчине Житомирської області - шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАБ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем, з отримання витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; виселити всіх громадян, які зареєстровані і проживають у будинку, із зняттям з реєстроційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України у смт Ємільчине; стягнути в солідарному порядку з відповідачів судові витрати. В позовній заяві позивач вказав, що відповідно до п 8.1 кредитного договору № ZRXWGA00004265 від 29.02.2008 року укладеного ПАТ КБ «ПриватБанком» та [PERSON] /далі відповідач-1/, банк зобов'язався надати відповідачу-1 кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 78500,00 грн., з кінцевим терміном повернення 28.02.2018 року. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором позивач і [PERSON] /далі відповідачка-2/ 29.02.2008 року уклали договір іпотеки, згідно з п.п. 35.3, 35.4 вказаного договору відповідачка-2 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, який розташований за адресою: вул. Пушкіна, буд. 10, смт Ємільчине Житомирської області, яке належить відповідчці-2 на правах приватної власності, підставою якої є свідоцтво про право власності на житловий будинок № 1858 від 22.12.2007 року. Свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачу-1 кредит в розмірі 78500,00 грн. В порушення умов кредитного договору та ст. 526 ЦК України відповідач-1 свої зобов'язання виконав частково, а відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем-1 зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Станом на 20 квітня 2010 року відповідач-1 має заборгованість в сумі - 77006,91 грн., яка складається з наступного: · 67027,35 грн. - заборгованість за кредитом; · 5801,77 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; · 27,08 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; · 245,62 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; · 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); · 3655,09 грн. - штраф (відсоток від суми заборгованості). 31.05.2010 року [PERSON] (відповідач-1 - позивач) звернувся в суд з зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Ємільчинської філії ПАТ КБ «ПриватБанку» (позивач - відповідач) та просив визнати дій позивача - відповідача незаконними, зобов'язати перейти до попереднього стану виконання умов договору, а також відшкодувати моральну шкоду. В обгрунтування заявлених вимог вказав, що 29.02.2008 року між ним та Ємільчинським відділенням Житомирського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № ZRXWGA00004265 від 29.02.2008 року, на виконання умов якого банк надав кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк в сумі 70000,00 грн. на придбання нерухомості, а він у свою чергу зобов'язався повернути вказану суму щомісячними платежами в період з «1» по «5» число кожного місяця в сумі 1207,28 грн., що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії, за користування кредитними коштами. Всі умови договору він виконував належним чином, однак при здійсненні щомісячного пладежу у касі фінансової установи йому повідомили, що по кредитному договорі утворилася заборгованість, у зв'язку з підняттям відсоткової ставки за користування кредитом. Звернувшись до керуючого Ємільчинським відділенням ПАТ КБ «ПриватБанк» він отримав відповідь, що відбулося значне подорожчення грошових ресурсів на світовому ринку, тому позикодавець змушений був змінити відсоткову ставку. В судовому засіданні представник позивача - відповідача позовні вимоги підтримав і просив їх задоволити в повному обсязі, зіславшись на обставини викладені в позовній заяві, а також звернув увагу суду, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (про зворотну дію в часі законів та інших нормативно - правових актів) - положення ч. 1 ст. 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно - правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб, відносно зустрічного позову позичальника просив суд відмовити йому в задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав. Відповідач-1 - позивач, [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги позивачем не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки банк не правомірно підняв відсоткову ставку кредиту, порушив вимоги законодавства та умови договору, зокрема, ст. 8, ч. 1 ст. 58 Конституції України, ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. 1056-1 ЦК України, ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», пітримав заявлений ним позов і просив задоволити його в повному обсязі. Відповідач-2, [PERSON] не визнала вимоги заявлені позивачем та просила суд відмовити в задоволенні позову, оскільки позичальники належним чином виконують умови договору, а позикодавець в порушення норм законів,договору та нормативно - правових актів у односторонньому порядку підняв відсоткову ставку кредиту при цьому не повідомивши позичальників. Вислухавши представника позивача - відповідача, відповідача-1 - позивача, відповідачку-2, дослідивши матеріали справи: копію кредитного договору № ZRXWGA00004265 від 29.02.2008 року; копії квитанцій про сплату [PERSON] коштів по кредиту, ксерокопію графіку погашення кредиту; суд вважає що позов в частині звернення стягнення не обгрунтований та підлягає відмові; позовні вимоги в частині визнання дій ПАТ КБ «ПриватБанк» незаконними, щодо зміни в односторонньому порядку умов кредитного договору № ZRXWGA00004265 від 29.02.2008 року та зобов'язання відповідача відновити раніше існуючі умови погашення заборгованості за кредитним договором є обгрунтованими та підлягють задоволенню, а вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню за недоведеністю. Згідно з п. 2.3.1 вищевказаного кредитного договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При здійсненні чергового платежу позичальник довідався та був усно повідомлений, що має заборгованість по кредиту, оскільки починаючи з березня 2009 р. він повинен сплачувати відсотки по кредиту згідно нової ставки 26 %, при попередній ставці 16,81 %. Розмір процентів, узгоджений сторонами в договорі, може змінюватися, виходячи із різних факторів. Однак в будь - якому випадку така зміна має бути узгоджена банком та боржником і закріплена на рівні додаткової угоди до кредитного договору. Збільшення розміру процентів банком в односторонньому порядку не допускається. При цьому така заборона діє, якщо сторони узгодили відповідну можливість банку змінювати проценти в односторонньому порядку в самому договорі, тому в порушення п. 2.3.1. кредитного договору № ZRXWGA00004265 від 29.02.2008 року [PERSON] змінив розмір процентної ставки, при цьому не заключив додаткової угоди з позичальником, не надіслав письмового повідомлення про вчинену дію, отже така дія Банку є неправомірною, а умова договору є нікчемною. 09 січня 2009 року набрав чинності Закон України № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку». Вказаним Законом внесені зміни до Цивільного Кодексу України, а саме: доповнено ст. 1056-1, у ч. 2 передбачено, що встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, ч. 3 вказаної статті передбачає, що умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Ст. 55 Закону України „Про банки і банківську діяльність" була доповнена частиною четвертою, згідно якої банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами.... Відповідно до вимог ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором, або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір або укладали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідності з обставинами, які істотно змінилися, договір може бути змінений за рішенням суду. На підставі ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Отже, з вищенаведеного вбачається, що Закон України № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» пом'якшує становище фізичних осіб в частині одностороннього збільшення позикодавцем відсоткової ставки, що передбачалося умовами договору, які фінансова установа виконала неналежним чином, а саме порушила вимоги п 2.3.1, не повідомивши про зміну відсотків позичальника, збільшивши та нарахувавши відсотки в односторонньому порядку та зарахувавши їх на рахунок позичальника, тому вказане підвищення відсоткової ставки за кредитним договором починаючи з 01.03.2009 року, тобто після 09.01.2009 року, коли набрали чинності зміни до ЦК України є незаконним і такими що порушують права, свободи і обов'язки людини і громадянина, тобто не відповідають Конституції України та Законам України. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. В частині відшкодування моральної шкоди позов не підлягає задоволенню за недоведеністю. В частині позовної вимоги заявленої ПАТ КБ «ПриваБанк» про стягнення з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку судових витрат - відмовити, оскільки позивачу - відповідачу відмовлено в задоволенні заявлених вимог. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. ст. 526, 652, 1056-1 ЦК України, ч. 1 ст. 58 Конституції України, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12.12.2008р, ст. 55 Закону України „Про банки та банківську діяльність". На підставі викладеного, ч. 1 ст. 58 Конституції України, Закону України № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12.12.2008р., ст. 55 Закону України „Про банки та банківську діяльність", ст. ст. 526, 652, 1056-1 ЦК України та

Outcome: dismissed