Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-19 00:00:00

Позивач, публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNH4KP20880120 від 26.07.2005 року у розмірі 7 306, 64 грн. Позивач в обгрунтування своїх вимог за позовом зазначив, що „26 липня 2005 року між ПриватБанком та [PERSON] був укладений кредитний договір про надання строкового кредиту в сумі 7 306, 66 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 2, 09% у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту на термін 24 місяці, тобто з кінцевим терміном повернення по „26 липня 2007 року включно. Свої зобовязання за договором відповідач, [PERSON], не виконав, допускаючи прострочення платежів, у звязку з чим станом на 19.06.2009р. має заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 111, 03 грн., яка складається з наступного: 6 320, 20 грн. заборгованість за кредитом; 13 225, 13 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 10 565, 70 - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором. Також, позивач просить стягнути судові витрати, сплачені при поданні позовної заяви до суду. Представник позивача, [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, однак надав суду заяву в якої вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглядати справу у його відсутності в порядку заочного розгляду. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи були заздалегідь попереджені, в матеріалах справи є дані про їх належне повідомлення, заяви про розгляд справи за їх відсутності та про заперечення проти позовних вимог суду не надали. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені таки факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони: ПриватБанк та відповідач, [PERSON], уклали кредитний договір № DNH4KP20880120 від 26.07.2005 року за яким кредитор, ПриватБанк, надав позичальнику, [PERSON], строковий кредит у розмірі 7 306, 66 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 2, 09 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.07.2007р. включно.Кредит був наданий на купівлю товарів, а саме компютера, сканера, плейера та стиральної машини - шляхом перерахування суми у розмірі 5 620, 50 грн. на поточний рахунок продавця: ТОВ „Гефест, код 25610722, рах. № 26004840122650 в ХОФ АКБ „Укрсоцбанк, МФО 351016. Також, була сплачена комісія за надання кредиту ТОВ „Приват Кредит на рахунок № 260060502700003 в ПриватБанку, МФО 305299. Згідно п.п. 1.1., 1.2. кредитного договору позичальник зобовязався щомісячно, в строки з „21 до „28 числа кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 391, 54 грн. Свої зобовязання за кредитним договором [PERSON] не виконав, допускаючи прострочення платежів, у зв'язку з чим станом на 19.06.2009р. виникла заборгованість у сумі 32 116, 58 гривень, яка складається з наступного: 6 320, 20 грн. заборгованість за кредитом; 13 225, 13 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 10 565, 70 - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Згідно платіжних доручень позивачем при предявленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 321, 17 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120, 00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідачів на користь позивача сплачуються витрати по оплаті судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі встановленому постановою Кабінету Міністрів України від „21 грудня 2005 року № 1258. На основі викладеного,

Outcome: approved