Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що з відповідачем перебувала у шлюбі з вересня 2000 року по вересень 2007 року. Від спільного життя у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з нею та перебувають на її утриманні. Рішенням Снятинського районного суду від 12.09.2007 року з відповідача на її користь стягують аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно та стягують по 100 грн. щомісячно на утримання позивачки для лікування сина. Оскільки їх син [PERSON] являється інвалідом дитинства та потребує постійного догляду лікарів, послуг масажиста, ортопедичного взуття, два рази на рік позивачка змушена купляти путівку в санаторій «Хаджибей» в м. Одеса, чотири рази на рік проходить лікування в обласних лікарнях м. Івано-Франківськ та м. Чернівці, тому її потрібні додаткові витрати на дитину. Добровільно надати допомогу на утримання дітей відповідач відмовляється, аліменти вчасно не сплачує, здоров'ям сина не цікавиться, на прохання позивачки допомогти у придбані ліків відмовляється, хоча згідно ст. 185 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Тому позивачка змушена звернутися до суду про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину. Позивачка позовні вимоги підтримала, просила зобов'язати відповідача сплачувати додаткові витрати на лікування сина в розмірі 1 200 грн. щомісячно. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити. Вислухавши пояснення сторін, встановивши дійсні обставини справи, повно та всебічно дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити з наступних підстав. Як слідує з матеріалів справи, сторони від спільного перебування у шлюбі мають двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 12 вересня 2007 року Снятинським районним судом винесено рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку на утримання дітей та стягнення по 100 грн. щомісячно на утримання позивачки на лікування сина. Відповідно до ч. 2 ст. 185 Сімейного кодексу України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до п. 17 Постанови Верховного суду №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», щодо максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. З ст. 70 Закону України від 21.04.1999 року N 606-ХІУ «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. В судовому засіданні встановлено, що відповідач сплачує аліменти, має на утриманні малолітню дитину, а також мінімальний розмір заробітної плати. Таким чином з врахуванням вищевказаних обставин суд приходить до висновку, що відповідач немає можливості нести додаткові витрати викликані особливими обставинами. На підставі вищенаведеного та ст. ст. 182, 185 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed