Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-24 00:00:00

Сторони одружені з 19.08.2006 р., шлюб зареєстрований Запорізьким міським відділом РАЦС Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис №873. У шлюбі відповідач перебуває вдруге. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дочку [PERSON], 24.12.2006 р., яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що їх сімя фактично розпалася в грудні 2009 р. через відсутність взаєморозуміння, постійно виникаючих сварок та скандалів, різних поглядів на життя. Вона проживає з дитиною окремо від чоловіка. Вважаючи примирення та подальше збереження сімї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально, поклавши витрати по реєстрації розірвання шлюбу на відповідача. Крім того, в позові позивачка вказує, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] На сьогоднішній день вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу, суду пояснив, що вони дійсно не проживають разом з грудня 2009 р., спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально, наполягає на розірванні шлюбу, тому що відновити сімейні відносини неможливо. Крім того, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітньої дочки в твердій грошовій сумі 700 грн. щомісячно. Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову в попередньому судовому розгляді ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що сімя сторін фактично розпалась в грудні 2009 р., вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Сторони категорично наполягають на розірванні шлюбу, що говорить про їх стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Оскільки сімю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та негативно впливати на виховання дитини, їх шлюб підлягає розірванню. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу суд вважає за необхідне покласти на відповідача. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Утримання може бути як у грошовій, так і в натуральній формі. Відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], 24.12.2006 р., що підтверджується свідоцтвом про народження. Однак з пояснень сторін видно, що вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, відповідач у добровільному порядку не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини. Дитина сторін [PERSON], [INFO] проживає з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Відповідач працює приватним підприємцем, на сьогоднішній день має нерегулярний, мінливий дохід. Суд вважає, що він має можливість виплачувати аліменти в твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої дочки, суд, у відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України враховував матеріальне становище дитини, відсутність у неї інших доходів, а також матеріальне становище платника, який має роботу, достатній, але не постійний заробіток, відсутність у нього інших утриманців і вважає, що він має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно. Відповідач не заперечував вказаних обставин. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в доход держави витрати по оплаті судового збору в сумі 84 грн., та на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 142 грн. 50 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved