Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-25 00:00:00

Павлоградський міжрайонний прокурор Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] про розірвання договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та ТОВ Преображенівське Юрївського району, в обгрунтування заявлених вимог зазначаючи, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,3543 га, розташованої на території Преображенівської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області. 14. 03. 2006 року між [PERSON] та ТОВ Преображенівське Юрївського району було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на три роки, тобто до 14.03.2009 року. Однак, на звернення позивача щодо повернення йому земельної ділянки після сплину строку дії договору відповідач останню не повернув та продовжує нею користуватися, вважаючи, що строк дії договору оренди земельної ділянки спливає не через три роки після його укладення, а через три роки після його державної реєстрації, тобто договір чинний до 28.12. 2010 року, оскільки саме 28.12.2007 року здійснена державна реєстрація даного договору . Посилаючись на ст. 15 Закону України Про оренду землі, ст. ст. 3, 26, 45, 46, 119, 151, 152 ЦПК України просив розірвати договір оренди землі , укладений між [PERSON] та ТОВ Преображенівське Юрївського району 14. 03. 2006 року, поклавши на відповідача всі судові витрати по справі. В судове засідання представник Павлоградської міжрайонної прокуратури [PERSON] не зявився, надав суду заяву про розгляд даної справи в його відсутності, позовні вимоги, заявлені в інтересах [PERSON], підтримав повністю (ас. 48), при цьому сам позивач [PERSON] позовні вимоги, заявлені в його інтересах, також підтримав повністю, про що надав суду відповідну заяву (ас. 23). Відповідач по справі в судове засідання не зявився, про причини не явки суд не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином , заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надавав ( ас. 46 ). Третя особа по справі на стороні відповідача, без самостійних вимог Преображенська сільська рада Юрївського району в судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, при цьому проти заявлених вимог не заперечували (ас. 22). Представник третьої особи по справі на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог Юрївського районного відділу держкомзему [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши суду відповідну заяву про розгляд справи в його відсутності, при цьому проти позовних вимог не заперечував (ас. ас. 39,40 ). Третя особа по справі Павлоградський відділ Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства Центр державного земельного кадастру в судове засіданні не зявилися, про причини не явки суд не повідомили, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином (ас. 47 ). Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи дане та те, що представник позивача по справі [PERSON] не заперечував проти проведення заочного розгляду справи , про що вказав у наданій суду заяві (ас.49 ), суд вважає можливим провести заочний розгляд даної справи у відсутності не зявившихся сторін по справі , на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини останніх. Дослідивши письмові матеріали справи, суд знаходить встановленими наступні обставини: -так, 14.03.2006 року між [PERSON] та ТОВ Преображенівське Юрївського району було укладено договір оренди земельної ділянки № б/н, площею 3,3543 га, розташованої на території Преображенської сільської ради Юрївського району строком на три роки зі сплатою орендної плати у вигляді сільськогосподарської продукції у розмірі 1,5 % від вартості земельної ділянки, перелік якої обумовлений в додатку до договору від 14.03.2006 року (ас. ас. 7, 8, 51-53, 54 ). Того ж дня, на виконання укладеного договору, позивач передав земельну ділянку відповідачу, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі (ас. 50). З цього часу відповідач (орендар) фактично використовував земельну ділянку за призначенням, сплачуючи позивачеві орендну плату в порядку й у розмірі передбаченому договором. Відповідно до ст. 1 Закону України Про оренду землі оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендарю для проведення підприємницької і інших видів діяльності. Відповідно до ст. 13 Закону України Про оренду землі договір оренди землі - це договір, по якому орендодавець зобовязаний за плату передати орендарю земельну ділянку у володіння та користування на визначений строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку згідно умовам договору і вимогами земельного законодавства. Згідно ст. 18 Закону України Про оренду землі договір оренди набуває чинності після його державної реєстрації. За правилами ч. 1 ст. 19 Закону України Про оренду землі строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін , але не може перевищувати 50 років. Відповідно до ст. 20 Закону України Про оренду землі укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, в порядку встановленому законом. Відповідно до ст. 31 Закону України Про оренду землі договір оренди землі припиняється у разі закінчення строку, на який він був укладений. Відповідно до ст. 32 Закону України Про оренду землі на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами зобовязань, передбачених ст. ст. 24, 25 Закону та умовами договору, при випадковому знищенні або пошкодженні обєкту оренди.., а також на підставах, встановлених Земельним кодексом України і іншими законами України. Відповідно до п. 22 Договору оренди землі дія останнього припиняється у разі закінчення строку , на який його було укладено. Відповідно до п. 23 Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін , рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Даний договір, відповідно до п. 28 Договору, набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, при цьому відповідно до п. 20 Договору орендар зобовязаний приступити до використання земельної ділянки в строки, встановлені цим договором. Разом з тим, в договорі , а саме розділі Умови і строки передачі земельної ділянки в оренду - не обумовлені конкретні строки в які відповідач мав приступити до використання земельної ділянки, у звязку з чим суд керується загальними положеннями законодавства щодо виникнення права користування земельною ділянкою. Відповідно до ст. 6 Закону України Про оренду землі орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбаченому Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України та договором оренди землі. Відповідно до ст. 25 Закону України Про оренду землі орендар земельної ділянки зобовязаний приступити до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку. Згідно ч. 2 ст. 125 Земельного Кодексу України юридичним фактом, який породжує виникнення права оренди землі є тільки належним чином укладений і зареєстрований договір оренди земельної ділянки. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Таким чином, до виникнення права на оренду земельної ділянки, відповідно до ч.2 ст. 125 ЗК України (до його державної реєстрації) відсутня будь-яка можливість у будь-яких осіб, крім власника, здійснювати юридично значимі дії, щодо цієї земельної ділянки. Згідно ч.3 ст. 125 Земельного кодексу України приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі ( на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення другою стороною умов договору. Умови реєстрації договорів оренди земельних ділянок закріплені Порядком державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 року № 2073. Згідно п. 2 вказаного Порядку державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державного факту виникнення або припинення права оренди земельної ділянки. Пунктами 11, 12 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 року № 2073 передбачено, що термін перевірки наданих державному органу земельних ресурсів документів на відповідність чинному законодавству, становить 20 днів, при цьому факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін. Указом Президента України Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру від 17.02.2003 року на Державний комітет України по земельних ресурсах покладено обовязок щодо здійснення у складі державного земельного кадастру реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди земельних ділянок. Після засвідчення факту державної реєстрації, договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом з питань земельних ресурсів. Датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації. В судовому засіданні встановлено, що державна реєстрація даного договору, укладеного 14.03.2006 року, здійснена орендарем лише 28. 12. 2007 року, при цьому земельну ділянку орендар отримав 14.03.2006 року та саме з цієї дати користувався нею, чим істотно порушив умови договору, а саме пункти 20, 28 Договору та вимоги чинного законодавства. Зареєструвавши договір 28.12.2007 року, але використовуючи при цьому земельну ділянку з 14.03.2006 року, орендар збільшив фактичний строк користування землею. До закінчення терміну дії договору позивач, як зазначено в позові, звертався до відповідача з листом у якому зазначав, що у звязку з наближенням закінчення терміну дії договору землі заперечує проти її використання в подальшому, так як має намір укласти договір оренди землі з іншим орендарем . Суд вважає, що відмова відповідача розірвати договір оренди та повернути позивачеві земельну ділянку, яка обгрунтовується тим, що договір набув чинності з моменту його державної реєстрації з 28.12.2007 року, а тому його дія закінчується 28.12.2010 року, не відповідає закону, оскільки поняття строку та чинність договору оренди землі є різними по своїй правовій природі й не повинні підмінятися одне одним. Отже, є всі підстави вважати, що дія договору оренди землі, укладеного 14.03.2006 року на трирічний строк закінчилася 14.03.2009 року, при цьому оскільки відповідач не бажає його розірвати до теперішнього часу та повернути земельну ділянку позивачеві маються підстави для його розірвання в судовому порядку. Відповідно до ст. 34 Закону України Про оренду землі у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобовязаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Outcome: approved