Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-15 00:00:00

07.05.2010 року [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду з даним адміністративним позовом посилаючись на те, що вона у звязку із захворюванням, повязаним з роботою по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є інвалідом 2 групи та має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії. Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пункту 4 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.1997 року № 523, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІ групи інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком. Крім того, відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам ІІ групи 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Частиною 3 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено підвищення розміру пенсії, визначеного відповідно до статті 54 цього Закону, а також розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, віднесеним до категорії 1 у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Позивач стверджує, що посадові особи Управління Пенсійного фонду України у м. Бориспіль Київської області не виконують вказаних вимог закону. Вона звернулась до Управління Пенсійного фонду України у м. Бориспіль Київської області з проханням провести нарахування та виплату державних пенсій та додаткових пенсій особам, які перебувають на обліку в Управлінні, проте відповідач не задовольнив зазначених вимог. На її заяву було надано відповідь в якій було відмовлено в задоволені заяви, посилаючись не на закони, а на підзаконні нормативно-правові акти. Позивач просить суд визнати протиправною відмову їй Управлінням Пенсійного фонду України в м. Бориспіль Київської області зробити перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю та зобов»язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Бориспіль Київської області починаючи з 01.05.2010 року провести перерахунок належної їй державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а також зробити виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, з дотриманням вимог ч. 3 ст. 67 Закону України від 20.02.1991 № 796 « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В судове засідання позивач та її представник не зявились. Від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої позовні вимоги повністю підтримав та просив справу розглянути без його присутності. Представник Управління Пенсійного фонду України у м. Бориспіль Київської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, надав заяву в якій просив справу слухати без його участі. Згідно з письмовими запереченнями Управління Пенсійного фонду України у м. Бориспіль Київської області вони наголошують, що розмір мінімальної пенсії за віком визначався постановами Кабінету Міністрів України, в яких визначались обмеження щодо їх застосування при визначенні певних видів виплат, а також що відповідно до ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення мінімальний розмір пенсії за віком на рівні прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до цього Закону, та вважають, що ці положення не поширюються на Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З 01.01.2008року Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та визначено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році по ІІ групі інвалідності 200% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008року №530 встановлено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році по ІІ групі інвалідності 965 гривень, а згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008року №654 з 1.07.2008року розмір пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема ля учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році по ІІ групі інвалідності 1090 гривень. Відповідач стверджує, що у 2008 році ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладено в новій редакції, якою не передбачено підвищення розміру пенсії у звязку зі зростанням прожиткового мінімуму. Відповідач стверджує, що додаткова пенсія особам, потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС обчислювалась, виходячи з розрахункової величини 16,62 гривні, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №831 та №836, та 19,91гривні, визначеною постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року №1. Відповідач стверджує, що діє на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України. Дослідивши заяву представника позивача, письмові заперечення відповідача, матеріали даної справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 49 ЗУ України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорий 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Згідно зі ст. 50 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції закону, що діяла до 1.01.2008 року, особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам ІІ групи 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Нова редакція вказаної статті, введена в дію Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007року, передбачала, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам I групи 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, проте вказані зміни рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції закону, що діяла до 1.01.2008року, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІ групи інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком. Згідно зі змінами, внесеними до вказаної статті, введені в дію Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, ч. 3 ст. 54 було передбачено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році по ІІ групі інвалідності 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідні положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими були внесені зміни до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції закону, що діяла до 1.01.2008року, передбачено, що має здійснюватись підвищення розміру пенсії, визначеного відповідно до статті 54 цього Закону, а також розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, віднесеним до категорії 1 у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Зміни, внесені до вказаної статті відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007року рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Відповідно до вимог ст. 71 ЗУ України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Позивач [PERSON] є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується посвідченням Серії А № 126110 виданого 31 січня 2001 року Київською облдержадміністрацією та має право на пільги і компенсації встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян», які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та вкладкою № 138379 та є інвалідок другої групи , причиною якої є професійне захворювання, пов»язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ( а.с. 5, 11). З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги позивача щодо його права на отримання державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є обґрунтованими та повністю доведеними в судовому засіданні. Зі змісту ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" слідує, що за основу нарахування розмірів державної пенсії та додаткової пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, береться мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно чинного законодавства визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Так, в ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» зазначено, що при наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімум для осіб, які втратили працездатність. Суд не бере до уваги положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання державної пенсії та додаткової пенсії у розмірі, визначеному Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, то новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Оскільки позивач має право на державну пенсію та додаткову пенсію, яку слід визначати з мінімальної пенсії за віком та яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд прийшов до висновку, що при визначенні розміру державної соціальної допомоги позивачеві застосуванню підлягають ст. ст. 49, 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції закону від 05.10.2006 року, та ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також Закон України „Про Державний бюджет України на відповідний рік в частині встановленого розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Посилання відповідача на те, що позивачу виплачувалась щорічна допомога в розмірі, визначеному постановами Кабінету Міністрів України, а також відповідно ст. 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки Верховною Радою України до 1.01.2008року включно не вносились зміни щодо розміру державної та додаткової пенсії, а зазначені відповідачем зміни, внесені Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» є неконституційними. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що дії відповідача по нарахуванню та виплаті державної пенсії та додаткової пенсії позивачу не відповідали вищенаведеним вимогам ст. ст. 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в звязку з чим позовні вимоги в частині зобовязання Управління Пенсійного фонду України у м. Бориспіль Київської області зробити перерахунок у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з дотриманням вимог частини 3 статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати по даній справі складають витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 гривень 00 копійок, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача ( а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved