Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-14 00:00:00

[PERSON] звернувся з вищевказаним позовом до Управління пенсійного фонду України в м. Новограді-Волинському та просить суд визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в м. Новограді-Волинському щодо відмови в перерахуванні йому пенсії згідно ст.. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон) та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок з нарахованої йому пенсії інваліда третьої групи загального захворювання на інваліда третьої групи, пов'язаного з наслідками на ЧАЕС. В судовому засіданні доповнив свої позовні вимоги та просив крім зазначеного, зобов'язати відповідача в подальшому проводити виплату відповідно до ст. 54 Закону. В судовому засіданні позивач підтримав свої заявлені вимоги на підставі викладеного в позовній заяві. Представник позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні на підставі тих обставин, що викладені в запереченні на позовну заяву позивача. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного. Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ої категорії, інвалідом 3-ої групи і перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду з 16.02.2010 року. Згідно з ст. 54 Закону в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів 3-ої групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком. Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до положень ч.4 ст.8 ЦПК України в разі не відповідності правового акта Закону України або міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягає стаття 54 Закону, а не постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008р. та №530 від 22.05.2008 р., які істотно звужують обсяг встановлених законом прав. Згідно чинного законодавства розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає, а тому твердження представника відповідача, що мінімальний розмір пенсії за віком не застосовується при призначенні пенсії за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, «які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» судом до уваги не береться. Таким чином, суд приходить до висновку, що основою нарахування позивачу державної пенсії має бути мінімальна пенсія за віком, розмір якої визначається лише за правилами, передбаченими ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" Статтею 54 Закону передбачено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1. Обов'язок Частиною 3 даної статті визначено, що обчислення та призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження проводиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до частини 4 цієї статті пенсія по інвалідності третьої групи в усіх випадках не повинна бути нижчою шести мінімальних пенсій за віком. Крім того, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» саме на Пенсійний фонд України та його відповідні територіальні органи покладено обов'язок щодо призначення пенсій, забезпечення їх своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати. Тому суд приходить до висновку, що саме на відповідача слід покласти обов'язок зробити позивачеві перерахунок пенсії. Доводи які наводить відповідач в своєму запереченні щодо відсутності фінансування з Державного бюджету України для здійснення доплат до пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд також до уваги не приймає, оскільки питання врегулювання взаємовідносин між Пенсійним фондом України та органами державної влади, які формують Державний бюджет України та розпоряджаються його коштами, не були предметом спору по даній справі. Щодо позовних вимог позивача зобов'язати відповідача в подальшому проводити нарахування та виплату пенсії, то суд відмовляє в задоволенні даної позовної вимоги, оскільки нарахування є обов'язком відповідача і суд не має права зобов'язувати відповідача в майбутньому вчиняти дії, які прямо передбачені законодавством як обов'язок УПФ, а може лише, в разі порушення відповідачем прав, свобод та інтересів фізичної особи, захистити дану особу від неправомірних дій чи бездіяльності УПФ. Аналізуючи в сукупності докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, визнавши неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в м. Новограді-Волинському щодо нарахування йому з 16 лютого 2010 року і по день звернення до суду, а саме по 20.05.2010 р., зобов'язавши Управління пенсійного фонду України в м. Новограді-Волинському здійснити перерахунок призначеної йому державної пенсії з 16 лютого 2010 року і по день звернення до суду у відповідності до ч. 4 ст. 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю. Позивач при подачі позову як і відповідач звільнені від оплати судового збору, а тому дані витрати слід виднести за рахунок держави.

Outcome: partial