Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-28 00:00:00

В квітні 2010 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом в порядку цивільного судочинства до Управління праці та соціального захисту населення Київської районної в місті Полтаві ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області про перерахування та стягнення коштів. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалід 3 групи. Вважає, що відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право як інвалід 3 групи на одержання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Протягом 2005-2009 років таку допомогу було виплачено не в повному обсязі, всього 470 грн. Також вказував, що в порушення вимог закону не отримав одноразову компенсацію як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. З зазначених питань 10 лютого 2010 року звертався до відповідача з письмовими заявами, але отримав відмову. Крім того, позивачу не виплачено одноразову щорічну допомогу до 5 травня, яка передбачена ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту». В позовній заяві просив суд визнати неправомірними дії та відмови Управління праці та соціального захисту населення Київської районної в місті Полтаві ради та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області по здійсненню перерахунку та виплати йому щорічної допомоги на оздоровлення, одноразової компенсації за інвалідність, та щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік. Просив також визнати за ним право на перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації за інвалідність в розмірах, що визначені ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та щорічної допомоги до 5 травня за 2009 рік. Просив суд Управління праці та соціального захисту населення виконкому київської районної в м. Полтаві ради та Центр по н6арахуванню та здійсненню виплат в Полтавській області зробити перерахунок та виплатити йому щорічну допомогу на оздоровлення в сумі 9650 грн. за період 2004-2009 роки, одноразову компенсацію в сумі 39105 грн. та щорічну допомогу до 5 травня в сумі 3106 грн. за 2009 рік. Просив також зобовязати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області вчинити дії по контролю за нарахуванням та виплатою Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради нарахованих йому сум. В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини. Відповідачі в судове засідання 29 липня 2010 року не зявилися, будучи належним чином повідомлені судом про час та місце розгляду справи. Подавали до суду свої письмові заперечення. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії згідно посвідчення серії А № 104521 від 27.02.2007 року, є інвалідом 3 групи, а з 29 грудня 2009 року є інвалідом 2 групи. Також встановлено, що позивач [PERSON] є ветераном війни та має право пільги, встановлені інвалідам війни згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення. Статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком. Статтю 13 Закону доповнено частиною п'ятою згідно із \~Законом України від 25.12.98 р. N 367-XIV. Статтею 17-1 зазначеного Закону України встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 05 травня в розмірах, передбачених статтями 12 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення звязку або через установи банків пенсіонерам за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Як встановлено судом, за період 2009 року позивачу [PERSON] всупереч норм Закону було виплачено таку грошову допомогу в розмірі 380 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 18 березня 2009 року «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань". Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» передбачено, що Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо рівня життя населення, що постраждало внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Таким чином, пріоритетним є застосування норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не постанови Кабінету Міністрів України. Тому суд приходить до висновку про необхідність зобовязання Управління парці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради провести нарахування [PERSON] щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком та провести відповідні виплати з урахуванням поведених виплат. При вирішенні справи суд виходить з того, що позивач має право на отримання коштів згідно Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» і не може бути поставлений у залежність від бюджетних асигнувань. Також судом встановлено, що, позивачу [PERSON] відповідачем на виконання вимог ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було виплачено щорічну допомогу на оздоровлення в розмірах: за 2004 рік 26,70 грн. згідно розпорядження від 16.11.2004 року, за 2005 рік 100 грн. згідно розпорядження від 15.09.2005 року, за 2006 рік 100 грн. згідно розпорядження від 02.02.206 року, за 2007 рік 90 грн. згідно розпорядження від 28.03.2007 року, за 2008 рік 90 грн. згідно розпорядження від 30.09.2008 року, за 2009 рік - 90 грн. згідно розпорядження від 21.01.2009 року. Допомога за 2004 рік позивачу виплачена в розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 р. N 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а за 2005-2009 роки така допомога виплачена в розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції \~Закону України від 06.06.96 р. N 230/96-ВР, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - п'ять мінімальних заробітних плат, інвалідам 3 групи в розмірі розміру чотирьох мінімальних заробітних плат. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що станом на час виплати позивачу зазначеної допомоги в 2004-2005 роках позивач мав би застосовувати норми Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та здійснювати виплату в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Дію абзацу четвертого частини четвертої статті 48 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України від 20.12.2005 р. N 3235-IV та зупинено на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України від 19.12.2006 р. N 489-V. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008, такі зміни, внесені підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Тому суд приходить до висновку, що з 22.05.2008 року (часу ухвалення рішення Конституційного суду України) відповідачі мали застосовувати норми ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції \~Закону України від 06.06.96 р. N 230/96-ВР, щодо розміру виплат щорічної допомога на оздоровлення виходячи з мінімальних заробітних плат. За таких обставин суд приходить до висновку, що призначення та виплата позивачу [PERSON] протягом 2008-2009 років щорічної допомоги на оздоровлення інваліду 3 групи, сумі 90 грн. є таким, що здійснене з порушенням вимог ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині не виплати такої допомоги в розмірі виходячи з розміру чотирьох мінімальних заробітних плат. Оскільки на 2006 рік дію абзацу четвертого частини четвертої статті 48 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України від 20.12.2005 р. N 3235-IV, на час проведення позивачу такої виплати в 2006 році норма не визнавалася неконституційною, суд приходить до висновку, що станом на 02 лютого 2006 року при здійсненні нарахування та виплати такої щорічної допомоги в розмірі 100 грн. відповідач діяв в межах норм чинного законодавства, тому позовні вимоги в частині щорічної допомоги на оздоровлення за 2006 рік задоволенню не підлягають. Щодо виплати такої щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік суд виходить з наступного. Як встановлено судом, таку допомогу позивачу в 2007 році було виплачено в розмірі 90 грн. згідно з розпорядженням від 28 березня 2007 року. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. N 6-рп/2007 зупинення дії абзацу четвертого частини четвертої статті 48, передбачене пунктом 30 статті 71 Закону України від 19.12.2006 р. N 489-V, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Згідно ст. 73 Закону України «Про Конституційний Суд України» у разі якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За таких обставин, оскільки рішення Конституційного Суду України не має зворотної дії в часі, на час виплати позивачу 28 березня 2007 року допомоги Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної в місті Полтаві ради діяв в межах норм чинного законодавства, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо зобовязання нарахувати та виплатити допомогу за 2007 рік задоволенню не підлягають. Також судом встановлено та визнавалося в судовому засіданні 29 липня 2010 року позивачем [PERSON], що він при встановленні йому третьої групи інвалідності за місцем своєї роботи в ВАТ «Полтавський турбомеханічний завод» в червні 1994 року отримав одноразову компенсацію як учасник ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом третьої групи в сумі 324000руб. відповідно до вимог ст. ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Також встановлено, що при встановленні позивачу з 29 грудня 2009 року другої групи інвалідності, ним відповідно до вимог ст. 62 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було отримано компенсацію між третьою та другою групою інвалідності в розмірі 94,80 грн. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині одноразової компенсації за інвалідність є безпідставними та не підлягають задоволенню. Вимоги [PERSON] про зобовязання Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області вчинити дії по контролю за нарахуванням та виплатою Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради нарахованих сум не ґрунтуються на наявності в цій частині порушеного права позивача, тому суд не вбачає підстав для їх задоволення. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Суд вважає за необхідне визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради щодо відмови у виплаті [PERSON] щорічної допомоги на оздоровлення в розмірах, що передбачені ст. 48 закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2004-2005, 2008 2009 роки, а також щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік. Також необхідно зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради провести нарахування [PERSON] щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку мінімальної заробітної плати станом на момент виплати, за 2004-2005 розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, та за 2008-2009 роки з розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, та провести відповідні виплати з урахуванням проведених виплат. Необхідно зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради провести нарахування [PERSON] щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком та провести відповідні виплати з урахуванням поведених виплат.

Outcome: partial