Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Куликівському районі Чернігівської області про визнання неправомірними дії та зобовязання вчинити певні дії , мотивуючи вимоги наступним. Вона має статус «дитини війни» та відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 р. їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Вказує, що державні соціальні гарантії «дітям війни», встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені чи скасовані іншими нормативно-правовими актами. Зазначає, що рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/2007 та від 09.07.2007 р. та № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. визнано такими, що не відповідають Конституції України норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» і Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік», якими обмежуються виплати «дітям війни». Просила визнати дії відповідача неправомірними щодо нарахування та виплати їй підвищення до пенсії як дитині війни в розмірах, менших ніж передбачено Законом України «Про соціальний захист дітей війни»; зобовязати відповідача зробити перерахунок та виплатити підвищення до пенсії як дитині війни у розмірах, передбачених вищевказаним Законом за періоди з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р.; з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р.; з 01.01.2010 р. по день винесення рішення суду. Також просила стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати на витрати на ІТЗ розгляду справи. В судове засідання позивачка, представник відповідача не з'явились, про розгляд справи повідомлені у встановленому порядку. Позивачкою подана заява про розгляд справи у її відсутність; позов підтримує у повному обсязі. Представник відповідача надав суду заперечення. Суд розглядає справу у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Правовий статус дітей війни, основи їх соціального захисту встановлюються Законом України "Про соціальний захист дітей війни" № 2195-ІV від 18.11.2004 (із змінами та доповненнями). [PERSON] гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і соціальної підтримки. Відповідно до ст. 1 вищевказаного Закону дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (02 вересня 1945 року) Другої світової війни було менш 18 років. Судом встановлено, що [PERSON] має пільги, визначені ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", що підтверджується пенсійним посвідченням №147961(а.с.9). Згідно зі ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист. Згідно п. 12 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим законом, зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням ст. 111 цього Закону, відповідно якої у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року, було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), такі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» , як п. 12 ст. 71, яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням статті 111 цього закону. Згідно п. 41 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2008 року текст ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни» викладено у новій редакції, відповідно до якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії, або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Відповідно до п. 2 Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пунктів 36-100 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" ЗУ " Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2008 року. Положення статей, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення - тобто з 09 липня 2007 року і 22 травня 2008 року відповідно. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Відповідне рішення Конституційного Суду України є обов'язковим для виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України Закони, ч. 2 ст. 19, ч. 3 ст. 22 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому при прийняті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Законами України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" і "Про Державний бюджет України на 2010 рік" положення ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не зупинялось, а отже допомога в цей період мала нараховуватись у визначених цим Законом розмірах. Відповідачем не надано суду доказів та не доведено правомірності свого рішення щодо виплати позивачці державної соціальної допомоги не у розмірі визначеному ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" та Рішень Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року N 6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10-пр/2008. Аналізуючи правові норми в сукупності з рішеннями Конституційного Суду України, що наведені вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Потрібно визнати неправомірними дії відповідача щодо виплати позивачці щомісячної соціальної допомоги за період з 09 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р., з 22 травня 2008 р. по 27 липня 2010 р. у меншому розмірі ніж визначено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"; зобовязати відповідача провести перерахунок та здійснити виплату позивачці щомісячної соціальної допомоги відповідно до вказаного Закону за період з 09 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р., з 22 травня 2008 р. по день винесення рішення суду, з урахуванням виплаченої щомісячної соціальної допомоги. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже на користь позивачки підлягають стягненню з відповідача 40,40 грн.

Outcome: approved