Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі Полтавської області про зобовязання здійснити перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, посилаючись на те, що він має соціальний статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, як учасник ліквідації наслідків аварії, категорії 2, та, відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком. Просив зобовязати відповідача провести перерахунок та виплатити на його користь недоплачену суму додаткової пенсії за період з 17 червня 2000 року по 31 грудня 2009 року з урахуванням виплачених сум. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, згідно заяви просив розглянути справу за відсутності представника відповідача, у своїх запереченях позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що порядок реалізації норми, закріпленої у ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визначається Кабінетом Міністрів України, тому розміри мінімальних пенсій для визначення додаткової пенсії встановлювались відповідно Постановами КМУ №831, №836 від 26.07.96р., виходячи з мінімального розміру пенсії 16,62 грн., Постановою КМУ №861 від 25.07.01р., виходячи з мінімального розміру пенсії 18,10 грн., Постановою КМУ № 1 від 03.01.02р., виходячи з мінімального розміру пенсії 19,91 грн., що Управлінням Пенсійного фонду України в Гребінківському районі позивачу з 22 травня 2009 року нарахована і виплачена додаткова пенсія як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, 2 категорії. Крім того, у своїх запереченнях відповідач посилається на те, що призначення додаткової пенсії регулюється Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. № 530 «Деякі питання соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якої щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, виплачується у розмірі 15 % до прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Зазначали, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом. Крім того, зазначали, що позивачем пропущено строк звернення до суду за захистом прав і інтересів, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Суд, заслухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, повністю і всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] має статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і ця обставина підтверджується посвідченням категорії 2 серії А № 079651 ( а.с. 5 ). Позивач перебуває на обліку в Управлінні пенсійного Фонду України в Гребінківському районі Полтавської області з 17 червня 2000 року. Відповідно до ст. 51 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач має право на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», вказаний закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розвязання повязаних з нею проблем медичного та соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території. У відповідності до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Позивачу додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, встановлювалась та виплачувалась відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України № 831, № 836 від 26.07.96р., № 861 від 25.07.01р., № 1 від 03.01.02р. Виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачу, застосуванню підлягає ст.51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України. Також необхідно зазначити, що зазначені Постанови Кабінету Міністрів України є підзаконними нормативно-правовим актами (прийнятими на виконання закону), тому у разі виникнення колізії між їх нормами та нормами закону, застосуванню підлягають положення останнього. Отже, позивач мав право на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, з серпня 2000 року відповідно до ст. 51 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Із змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить зобовязати відповідача здійснити йому перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленому ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Щодо доводів відповідача стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, суд зазначає наступне. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання додаткової пенсії у розмірах, передбачених ст.51 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи . Разом з тим, оскільки ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.07.2003 року набрала чинності з 12.01.2005 року відповідно до ч.1 розділу ІІ ЗУ „Про внесення змін до ЗУ „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 23.12.2004 року №2291-ІV, а відповідно до ст.58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині зобовязіти провести перерахунок та виплатити щомісячку додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до вищезазначеного закону, підлягають задоволенню лише за період часу з 12.01.2005 року. Відповідно до Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України текст статті 51 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було змінено та встановлено, що додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, призначається у розмірі 15 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп\\2008 року було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) вищезазначені положення Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Разом із тим, відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. №530 Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян було встановлено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується в розмірі 15 % до прожиткового мінімуму, встановленому законом для осіб, які втратили працездатність. Управлінням Пенсійного фонду України в Гребінківському районі позивачу з 22 травня 2008 року було нараховано та сплачено додаткову пенсію як потерпілому внаслідок аварії на ЧАЕС, 2 категорії, в розмірі 15 % до прожиткового мінімуму, встановленому законом для осіб, які втратили працездатність, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. №530 Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян. Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року та приписів ч.2 ст.152 Конституції України, пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що з 22.05.2008 року Управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі Полтавської області повинно було нараховувати та сплачувати щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності окремих положень Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 22 травня 2008 року, при призначенні пенсії позивачу, мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», нараховувати та сплачувати позивачу щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення Про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за №121\\2001 і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Суд не вважає пропущеним строк звернення позивача до суду за захистом своїх прав, оскільки відповідно до ст. 87 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», виплата пенсій за минулий час не обмежується в часі, якщо суму пенсії не отримано з вини органу, що призначає або виплачує пенсію. На підставі викладеного,

Outcome: partial