Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 18 вересня 2006 року ним на ім'я відповідачів [PERSON] та [PERSON] була оформлена нотаріально-посвідчена довіреність на керування автомобілем, в тому числі з правом зняття автомобіля з обліку в органах Державтоінспекції, продажу і та ін. Тобто, вказаною довіреністю він надав відповідачам усі права щодо користування і розпорядження належним йому на праві власності автомобілем марки ГАЗ-24, 1974 року випуску, двигун № [NUMBER], шасі №061121, реєстраційний номер [NUMBER]. Оскільки відповідачка по справі [PERSON] являється його падчеркою, а [PERSON] її чоловіком, на їх прохання надав їм у користування свій автомобіль. Влітку 2009 року він звернувся до відповідачів, і на його прохання повернути на деякий час автомобіль для задоволення власних господарських потреб, отримав від них відповідь у грубій формі, що нічого повертати вони не збираються, і що їх не цікавлять його проблеми. Також, відповідачі, виражаючись нецензурною лайкою, сказали, що вони будуть робити із спірним автомобілем все що їм заманеться. 29 вересня 2009 року він звернувся із заявою про скасування вказаної довіреності до нотаріуса, який її посвідчував. Тобто, дія довіреності, виданої на ім'я відповідачів щодо керування і розпорядження його автомобілем марки ГАЗ-24, 1974, реєстраційний номер [NUMBER] припинена, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей. Спірний автомобіль з реєстрації не знятий і згідно довідки реєстраційно-екзаменаційного відділення УДАІ УМВС в Чернігівській області №8/7-2030 від 24 жовтня 2009 року зареєстрований за ним, що свідчить про те, що відповідачі автомобіль не відчужили, користуючись наданою ним довіреністю і на даний час незаконно їм розпоряджаються і володіють. Так як відповідачі в добровільному порядку спірний автомобіль повертати не бажають, він звернувся з приводу повернення спірного автомобіля до Дарницького райвідділу УМВС України в м. Києві із заявою щодо вжиття заходів, проведення перевірки і притягнення відповідачів до відповідальності. Проте, на даний час відповіді з даного органу на його ім'я не надійшло. Вважає, що відповідачі незаконно утримують його автомобіль марки ГАЗ-24, 1974, реєстраційний номер [NUMBER], і повинні були повернути машину на його вимогу. Оскільки на даний час спірний автомобіль не повернутий, він вимушений був звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач підтримав всі обставини викладені в позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Пояснив, що автомобіль він дав [PERSON] десь в квітні травні 2006 року, в жовтні 2006 року, приїхав до нього [PERSON], попросив на кілька місяців довіреність. Коли приїхали до нотаріуса, останній запитав, яка потрібна довіреність, генеральна чи ні. Він (позивач) дав довіреність яку сказали, а саме генеральну, на сім років. Саму довіреність він читав, але не був в курсі, що таке генеральна довіреність. Скасував у вересні 2009 року. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов визнав частково, заперечував проти стягнення витрат, пов»язаних з правовою допомогою. Пояснив, що в 2006 році позивачем на ім»я [PERSON] та [PERSON] була видана генеральна довіреність на спірний автомобіль. На час її укладання між ними була домовленість на подальший продаж автомобіля. 29.09.2009 року позивач довіреність скасував. До скасування довіреності, [PERSON] передав автомобіль [PERSON], оскільки не знав, що позивач буде вимагати повернення автомобіля. Автомобіль 1974 року випуску, він був переданий позивачем в такому стані, що не міг рухатися, відвалилися задні колеса, днище було згнившим, лонжерони і кузов теж гнилі, вікна рухалися не в тому напрямку, тому його потрібно було реставрувати. Автомобіль мав стан металобрухту коли його поставили на станцію технічного обслуговування для капітального ремонту. На той час про те, що скасована довіреність, відповідач на знав. [PERSON] не заперечує проти повернення автомобіля, він перебуває на станції техобслуговування і там зберігається, ремонт зупинено. Зауважив, що між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON], крім укладання генеральної довіреності, ніяких домовленостей не було. Проти стягнення з відповідача витрат на правову допомогу заперечував з тих підстав, що ця вимога не підтверджена. Крім того, відповідачі ніколи не заперечували повернути автомобіль, позивач може його забрати. Представник відповідача [PERSON], якого було залучено в процесі розгляду справи, в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] в 2006 році шукав старенький автомобіль для користування. В тому ж році, [PERSON] запропонував йому спірний автомобіль, який, як повідомив йому [PERSON], йому та його дружині подарували. Коли його подивилися, виявилося, що необхідно зробити ремонт, оскільки днище згнило, машина потребувала реставрації. Разом з [PERSON] вони їздили до МРЕО для зняття його з реєстраційного обліку, але зробити цього не могли, так як автомобіль був в неналежному стані. Для оформлення договору купівлі-продажу автомобіля, спочатку необхідно було його відремонтувати. Тоді домовилися, що [PERSON] спочатку відремонтує автомобіль. На станції технічного обслуговування, що знаходиться в районі «Дарниці», частково зроблено ремонт двигуна, ходової частини, кошти на ремонт витрачав [PERSON] У зв»язку зі скасуванням довіреності, виданої позивачем, роботи по ремонту зупинені. Запланована угода з приводу продажу спірного автомобіля не відбулася. Зауважив, що автомобіль на час передачі від позивача був в неналежному, розібраному стані, його не можливо було експлуатувати. Крім того, відповідно до довіреності, виданої та підписаної позивачем, [PERSON] по закону мав право робити зі спірним автомобілем все що заманеться. Довіреність є генеральною, з правом продажу. З приводу стягнення з відповідачів витрат повязаних з правовою допомогою, пояснив, що йому не зрозуміло, чому за оформлення матеріалів такої позовної заяви вказана вартість в розмірі 1 000 грн. Такий позов в Носівській колегії адвокатів коштує 180 грн. Тому заперечував проти задоволення вимог позивача в цій частині. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про причини неявки суд не повідомляла, про день та час розгляду справи сповіщалася належним чином. Вислухавши пояснення позивача, представників відповідачів [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. В суді встановлено, що згідно з довідкою, виданою 27.10.2009 року УДАІ УМВС України в Чернігівській області, позивачу належить автомобіль „ГАЗ-24 1974 року випуску, чорного кольору, кузов № [NUMBER], шасі № 61993, державний номер [NUMBER], на підставі технічного паспорту серії АШ № 423810 від 18.07.1990 року. Відповідно до довіреності, виданої позивачем 18.09.2006 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованої у реєстрі за № 8175, на імя відповідачів [PERSON] та [PERSON], позивач уповноважив відповідачів користуватися та розпоряджатися (продавати, обміняти, заставити в забезпечення фінансових обов»язків, здати в найм (оренду), а також передати в позичку) належний йому спірний автомобіль, строком на сім років. На період дії генеральної довіреності, як слідує з копії акту виконаних робіт виданого ФОП [PERSON] 18.10.2006 року, відповідачем [PERSON] було здійснено ремонтні роботи спірного автомобіля. З копії довіреності, виданої [PERSON], датованої 24.10.2006 року та посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованої у реєстрі за № 9526, встановлено, що [PERSON], на підставі попереднього договору та згідно довіреності на його ім»я від позивача, уповноважив [PERSON] експлуатувати та розпоряджатися належним [PERSON] спірним автомобілем строком до 18.09.2010 року. Відповідно до копії витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей встановлено, що 29.09.2009 року, довіреність на [PERSON] та [PERSON] була скасована згідно заяви позивача. Відповідно до ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, може в будь-який час скасувати довіреність, про що має негайно повідомити представника. З копії листа слідує, що 30.09.2009 року позивач просив повернути відповідачів належний йому автомобіль. Відповідно до ст.ст. 321, 387 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. По даній справі встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], правової підстави утримувати, користуватися, розпоряджатися спірним автомобілем не мають з 29.09.2009 року часу скасування позивачем довіреності. Відповідно до ст. 187 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним чи утримує його. Стосовно позовної вимоги позивача про стягнення з відповідачів на його користь витрат пов»язаних з правовою допомогою адвоката, суд приходить до висновку, що в цій частині позивачу має бути відмовлено з наступних підстав. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про адвокатуру» оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об»єднанням чи адвокатом. До матеріалів даної справи позивачем не було надано документального підтвердження того, що [PERSON] є фахівцем в галузі права. Крім того, відсутня в матеріалах справи і угода, яка б підтверджувала надання позивачу правової допомоги, пов»язаної з оформленням матеріалів даного позову. Крім того, суду не надано документів, відповідно до яких можливо було перевірити вартість даної послуги. Оскільки, у ст. 84 ЦПК України не встановлено розмір компенсації витрат на правову допомогу з урахуванням обставин конкретної справи, то суд визначає розмір відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсаційних витрат, пов»язаних з розглядом цивільних та адміністративних справи і порядок їх компенсацій за рахунок держави». Вказаною постановою КМУ передбачено граничний розмір компенсації на правову допомогу у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною граничний розмір не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. По даній справі не надано документів, з яких можливо було б перевірити який обсяг роботи та за який період часу здійснено адвокатом [PERSON] Враховується і те, що позивач приймав участь в усіх судових засіданнях сам, без правозахисника. Враховується і те, що з самих перших судових засідань відповідачі не заперечують, щоб позивач забрав свій автомобіль, визнавали і визнають в цій частині позовні вимоги. З наданого до справи позивачем його листа до відповідачів, датованого 30.09.2009 року, не міститься інформація про скасування ним довіреності. Всі ці обставини свідчать про те, що даний спір взагалі міг бути вирішеним в позасудовому порядку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В даному випадку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно має бути стягнуто на користь позивача витрати за інформаційно-технічне забезпечення 120 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно в дохід держави має бути стягнуто суму судового збору 8 грн. 50 коп. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: partial