Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-29 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, в якому, з врахуванням згодом наданих доповнень до позову, зазначають наступне. Згідно з договором міни, укладеного між сторонами 27.05.1999р. та зареєстрованого КП «БТІ м. Вільногірська» 02.06.1999р. за №4-1497, позивачі придбали у власність квартиру [ADDRESS], відповідач придбав у власність квартиру [ADDRESS]. Договір було укладено у Вільногірському представництві товарної біржі «Диіпродзержинська». Але діючим на цей час ЦК України визначено, що договір про придбання або відчуження нерухомого майна має бути нотаріально посвідченим та зареєстрованим відповідно до вимог діючого законодавства. Тобто, зазначений вище договір зареєстрований КП «БТІ м.Вільногіреька», але його нотаріальне посвідчення не відбувалось, що може бути підставою для визнання зазначеної вище угоди незаконною. Таким чином, у позивачів на цей час відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначену квартиру, який би відповідав вимогам діючого законодавства України, що змушує їх звертатись до суду з цим позовом. З часу укладення договору відповідач його не оспорював та жодних претензій не пред'являв. Внаслідок того, що про викладені вище положення діючого законодавства України на момент укладання договору позивачами та відповідачем не було відомо, а про відсутність правовстановлюючого документу стало відомо лише після звернення до нотаріуса у лютому 2009р., то позивачами з поважних причин було пропущено строк для звернення до суду з цим позовом. Також відповідно до діючого ЦК України зазначена вище квартира є спільною частковою власністю позивачів в рівних частинах, тобто по х/г частині квартири належить кожній з позивачок. Позивачі просять поновити їм пропущений з поважних причин строк на звернення до суду з даним позовом, визнати дійсним договір міни квартири [ADDRESS] та визнати право спільної часткової приватної власності на вказану квартиру по '/г частині за кожною з позивачів без виділу часток в натурі, В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свій позов в повному обсязі, просить врахувати доповнення до позову і задовольнити їх позов, судові витрати вона просить віднести на їх рахунок, оскільки відповідач не винний в тому, що сталася така ситуація і що їм довелось звернутись до суду. Позивач [PERSON] надала суду заяву, якою просить розглядати дану справу за її відсутності через неможливість бути присутньою в судовому засіданні (а.с.15). Відповідач [PERSON] надав заяву аналогічного змісту (а.с.13). Представник третьої особи - КП «Бюро технічної інвентаризації м.Вільногірська» - також надала суду заяву, якою просить проводити розгляд справи без її участі, зазначила, що позов визнає в повному обсязі, судові витрати просить покласти на позивачів (а.с.18). Матеріалами справи встановлено наступне. 27.05.1999р. між сторонами було укладено договір міни, відповідно до якого позивачі придбали у власність квартиру [ADDRESS], відповідач придбав у власність квартиру [ADDRESS]. Договір було укладено у Вільногірському представництві товарної біржі «Дніпродзержинська» та зареєстровано КП «БТІ м. Вільногірська» 02.06.1999р. за №4-1497, що вбачається із копії вказаного договору (а.с.5). [PERSON] є дочкою позивача [PERSON], на момент укладення спірного договору вона була неповнолітньою, тому в її інтересах діяла мати - [PERSON] (а.с.4). Як видно з довідки житлової служби, обидві позивачки зареєстровані за паспортним обліком за адресою -[ADDRESS] (а.с.6). Заслухавши пояснення позивача [PERSON], приймаючи до уваги ту обставину, що відповідач та третя особа проти позову заперечень не висловили, також вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилались позивачі, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Як зазначено, відповідач та представник третьої особи - КП «БТІ м. Вільногірська» проти позову заперечень не висловили, тобто не заперечують проти його задоволення. Даний позов не суперечить закону, не порушує Чиїх-небудь прав та законних інтересів, тому суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову. Як видно з копії зазначеного договору, [ADDRESS] була придбана позивачами на підставі договору міни, зазначена угода була зареєстрована Вільногірським представництвом товарної біржі «Дніпродзержинська» і в Бюро технічної інвентаризації м.Вільногірська, про що є відмітка на зворотному боці угоди. Згідно з діючим на той час законодавством нотаріальне посвідчення такого договору не передбачалось, тому позивачі таким чином правомірно придбали у власність зазначене нерухоме майно. На підставі ст.12 ч.2 Закону України «Про власність» - особа набуває права власності на майно, одержане внаслідок укладення угоди, яка не заборонена законом. Фактично угода між сторонами відбулась за вільним волевиявленням, по всім її умовам досягнуто згоди. Сторони виконали всі умови зазначеної угоди, також виконали реальну міну зазначеної квартири, інший учасник угоди [PERSON] передав позивачу квартиру в обмін по взаємній між ними домовленості і заселились кожний в належні їм на підставі договору міни квартири, позивачі перебувають на реєстраційному обліку в зазначеній квартирі. За тривалий час, який пройшов з моменту укладення угоди, ніяких спорів щодо права власності між ними не виникало і в судові та інші органи з цього приводу ніхто з них не звертався. Укладений між сторонами договір міни повністю відповідає вимогам ст.203 ЦК України, яка містить загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Тому немає підстав для визнання договору міни даної квартири недійсним. Згідно зі ст.328 ЦК України підставою для набуття права власності є правочин (в даному випадку - договір міни квартири). Відповідно до ст.334 ч.З ЦК України - право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. На підставі викладеного позов підлягає задоволенню. Суд вважає за можливе поновити відповідачам строк для звернення до суду з даним позовом, оскільки в тому, що відбулися певні зміни в законодавстві, вина позивачів відсутня. Що стосується розподілу судових витрат, то позивачі не заперечують проти того, щоб ці витрати залишити за ними, оскільки вини відповідача та третьої особи в ситуації, що склалася, і що їм з цього приводу довелось звернутись до суду, немає.

Outcome: approved