Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-01 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернулась до суд з позовом до [PERSON] з зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 07.07.2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають спільну доньку [PERSON]- [INFO]. 28.04.2007 року вказаний шлюб було розірвано. До вступу в шлюб, відповідач на підставі договору дарування від 17.10.1997 року набув право власності на квартиру [ADDRESS]. Але в період з серпня 2000 року по квітень 2001 року в даній квартирі сторони зробили перепланування квартири, відповідно якого ними була збільшена площа вбиральні за рахунок коридору, закладались та переміщувались двері та демонтувалась вбудована шафа, а також в період з січня 2004 року по травень 2005 року подружжям зроблено капітальний ремонт в цій квартирі, внаслідок чого належна відповідачу квартира істотно збільшилась у вартості. Як зазначає позивач в тексті позовної заяви вищевказане перепланування квартири та капітальний ремонт проводились за рахунок коштів позивача, так як відповідач в той час не працював. Вважаючи, це достатньою підставою для визнання вказаної квартири спільною сумісною власністю подружжя, позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на ? частину вказаної квартири та розділити майно набуте під час шлюбу, виділивши їй в натурі стоматологічну установку «Хіран», сухожарову шафу, набір інструментів та матеріалів для стоматологічного кабінету, холодильник виставковий «Шарк», фотополімерізаційну лампу «Оптра-дент». Не погоджуючись з первісним позовом, [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], який обґрунтовує тим, що 12.12.2006 року [PERSON], перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] уклала договір купівлі- продажу автомобіля Ford Mondeo Ghia, 2006 року випуску, д.р.н. АІ 6833 АТ вартістю 146\~031 грн. 00 коп., [PERSON]С будучи чоловіком [PERSON] надавав згоду на передання вказаного автомобіля в заставу, в звязку з придбанням даного автомобіля на умовах отримання кредиту. Вважаючи вищевказаний автомобіль спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом та просить стягнути на його користь з [PERSON] компенсацію за частку у спільному майні подружжя, а саме ? частину вартості автомобіля Ford Mondeo Ghia, 2006 року випуску, д.р.н. АІ 6833 АТ, в сумі 73\~970 грн. 50 коп. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судові засідання не зявлялась, до суду надала заяву, посвідчену приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області [PERSON], в якій позовні вимоги за первісним позовом підтримує в повному обсязі, зустрічний позов не визнає та просить проводити розгляд справи за її відсутності. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, зустрічний позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що хоча спірний автомобіль і був придбаний [PERSON], в період шлюбу з Лотоцьким.С.С., але за кошти, що належали їй особисто, наголосив на тому, що відповідно договору застави спірного автомобіля, він належить [PERSON] на праві приватної власності, крім того зазначив, що до складу майна, яке підлягає розподілу включається майно подружжя наявне в нього на час розгляду справи, але спірний автомобіль вже відчужений [PERSON], тому він не може відноситись до обєктів спільної сумісної власності подружжя. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом не визнав в повному обсязі, зустрічний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, пояснив, що спірна квартира належить особисто йому на підставі договору дарування від 17.10.1997 року, за час шлюбу з [PERSON], подружжя не проводило капітального ремонту та перепланування, був проведений лише частковий «косметичний» ремонт, що стосується спірного автомобіля, то подружжя придбало його разом, але всі документи були оформлені на дружину, [PERSON] надавалась згода на передачу в заставу спірного автомобіля, кредит сплачували теж разом. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом не визнав в повному обсязі, підтримав зустрічний позов та просив його задовольнити, пояснив, що спірний автомобіль був проданий [PERSON] на товарній біржі «Укрресурси» 26.04.007 року, перебуваючи в шлюбі з [PERSON] без його відома і відповідно без належним чином оформленої згоди. Представник третьої особи - Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Голосіївського відділення № 5398 в судові засідання не зявлявся, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належними чином, причина неявки невідома. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] ( брат [PERSON]Д.) суду пояснив, що допомагав сестрі грошовими коштами на проведення ремонту, придбання холодильника, бойлера та автомобіля, але які саме суми і в який період надавав чітко не памятає, тимчасово проживав в спірній квартирі з сімєю [PERSON], щомісячно сплачував сестрі кошти за проживання. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON]В на стороні відповідача за первісним позовом, пояснила суду, що [PERSON] придбав квартиру вже з проведеним переплануванням, а саме суміщеним санвузлом, паркетом тощо, при огляді світлин, що знаходяться в матеріалах справи засвідчила, що на даний час ремонт в спірній квартирі такий же, як при продажу, лише змінились шпалери. Свідок [PERSON] пояснила , що в 1996 році вона перебувала з [PERSON] в шлюбі, на той час ремонт в квартирі проведений не був. Суд вислухавши представника позивач за первісним позовом, відповідача за первісним позовом, його представника, свідків, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В ході розгляду справи судом встановлено, що спірна квартира придбана [PERSON] до вступу в шлюб з [PERSON] і належить особисто йому на підставі договору дарування від 17.10.1997 року. Сторони, перебуваючи в шлюбі з 07.07.2000 року по 09.05.2007 року, мешкали в спірній квартирі. Відповідно висновку судової будівельно- технічної експертизи № 0426 від 19.04.2010 року капітальний ремонт в квартирі не проводився, в спірній квартирі були проведені роботи з перепланування приміщень, вартість яких становить 3570 грн., але [PERSON] не надано суду доказів того, що вказане перепланування проводилось за період шлюбу. Згідно наявних в матеріалах справи документів та відповідно вказаного висновку експертизи, в спірній квартирі в період шлюбу були проведені роботи по встановленню металопластикових вікон, ринкова вартість матеріалів та робіт по їх встановленню станом на момент проведення дослідження складає 8\~954 грн. 68 коп., таким чином вказані кошти є обєктом спільної сумісної власності сторін як подружжя, тому стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає ? частина вказаних матеріалів та робіт. Будь-яких інших доказів, які б свідчили, що за час шлюбу, внаслідок проведення сторонами капітального ремонту та перепланування, спірна квартира істотно збільшилась у своїй вартості до суду не надано. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що основну частину грошових коштів надавав сестрі для придбання холодильника, бойлера, крім того надавав кошти, як плату за проживання в спірній квартирі, а не цільово для ремонту квартири. Порівняння вартості аналогічної квартири на момент розгляду справи в суді з ціною на таку ж квартиру станом на 2000 рік не може бути самостійним чинником для визначення збільшення вартості, так як вартість житла за даний час збільшилась, виходячи з інших чинників. А тому і відсутні правові підстави для визначення квартири спільною власністю подружжя та підстави для визнання права [PERSON] на частку квартири. Під час розгляду справи, виходячи з пояснень [PERSON], судом встановлено, що перебуваючи в шлюбі, сторони придбали наступне майно: телевізор LG, телевізор Samsung, телефонний апарат Panasonic, холодильник Fagor, газова плита Ardo, побутова витяжка для плити, бойлер Electrolux, пральна машина Ariston margarita 2000, магнітофон Thomson, мікрохвильова піч Panasonic, електрочайник, набір посуду з нержавіючої сталі Vinzer, яке на даний час знаходиться в квартирі в користуванні [PERSON], за приблизною оцінкою суду, що не заперечувалась представником позивача за первісним позовом [PERSON] та відповідачем [PERSON], загальна вартість вказаного рухомого майна на момент розгляду справи становить близько 2850 грн. 00 коп. Що стосується стоматологічної установки «Хіран», сухожарової шафи, набору інструментів та матеріалів для стоматологічного кабінету, холодильника виставкового «Шарк», фотополімерізаційної лампи «Оптра-дент», ні позивачем [PERSON] ні її представником не надано суду доказів того, що вказане майно взагалі придбавалось подружжям, з пояснень [PERSON] вбачається, що вищевказане майно не знаходиться в спірній квартирі і його доля йому невідома, тому суд прийшов до висновку, відмовити в задоволенні позовної вимоги, щодо виділення в натурі вищевказаного майна [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, 12.12.2006 року, тобто в період шлюбу, [PERSON] уклала договір купівлі- продажу з Товариством з обмеженою відповідальністю «Край [PERSON]» автомобіля Ford Mondeo Ghia, 2006 року випуску, вартістю 146\~031 грн. 00 коп., сплативши відразу 75 000 грн., решта вартості автомобіля, що становить 71\~031 грн., погашається за рахунок кредитного договору № 1687 від 22 грудня 2006 року, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк» та [PERSON] Виконання вищевказаного кредитного договору забезпечувалось договором застави від 22 грудня 2006 року. Відповідною заявою від 22 грудня 2006 року [PERSON] дав згоду на передачу в заставу [PERSON] спірного автомобіля, що придбаний в період знаходження в зареєстрованому шлюбі. Відповідно прибуткових касових ордерів, що знаходяться в матеріалах справи (а.с.216-219) за період перебування в шлюбі, в рахунок погашення кредитного договору № 1687 від 22 грудня 2006 року подружжям внесені грошові кошти в сумі 11\~581 грн, таким чином враховуючи, грошові кошти внесені при укладені договору купівлі- продажу спірного автомобіля, за період шлюбу подружжям сплачена частина вартості автомобіля в сумі всього 86\~581 грн. 00 коп. Відповідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ч.1 65 СК України дружина, чоловік розпоряджається майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] в своїх поясненнях посилався на п 24.Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року, про те, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, а оскільки автомобіль відчужений, він не є спільною сумісною власністю подружжя, але суд не може погодитись з взятою з контексту фразою, так як відповідно п.24 вищевказаної постанови підлягає поділу і майно подружжя, яке знаходиться в третіх осіб, що має місце в даному випадку. В своїх поясненнях [PERSON] наголошував на тому, що автомобіль купувався за спільні кошти. Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. [PERSON] в зустрічній позовній заяві просить стягнути з [PERSON] грошову компенсацію в сумі 73\~970 грн. 50 коп. в рахунок ? вартості цього автомобіля. Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Але суд не може погодитись із сумою в розмірі 73\~970 грн. 50 коп., так як за час шлюбу вартість автомобіля була погашена в розмірі лише 86\~581 грн. 00 коп., тому задоволенню позовної вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає лише ? частина внесених грошових коштів. Враховуючи те, що 26.04.2007 року [PERSON] спірний автомобіль відчужений, що підтверджується довідкою Універсальної товарної біржи «Укрресурси» від 25.11.2009 року, посилаючись на вимоги ч.4 ст.71. СК України суд прийшов до висновку, що стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають кошти в розмірі ? частини внесених грошових коштів за автомобіль в сумі 43\~290 грн. 50 коп. Враховуючи те, що за [PERSON] суд визнав право на ? частину матеріалів та робіт по встановленню металопластикових вікон, тобто 4\~477 грн. 50 коп., а також ? частину вартості рухомого майна, що знаходиться в користуванні [PERSON] в сумі 1425 грн. 00 коп., суд прийшов до висновку, що стягненню з [PERSON] на користь [PERSON]С підлягає сума грошових коштів в розмірі 37\~388грн. 16 коп. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial