Jurisdiction: civil
Date: 2010-08-03 00:00:00

В липні 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 07.03.1994 року, який зареєстрований у Горожанській сільській раді народних депутатів Монастирського району Тернопільської області за актовим записом № 7. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] та неповнолітню доньку Катерину [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, подальше існування шлюбу позивач вважає неможливим через постійні непорозуміння та сварки з відповідачем, шлюбні стосунки припинено, сварки в сім'ї негативно впливають на психічний стан дітей. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує і просить розірвати шлюб з відповідачем, витрати, пов'язані з розірванням шлюбу, позивач просить покласти на відповідача Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що позивач та відповідач дійсно перебувають у шлюбних відносинах з 07.03.1994 року та мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON] [INFO] та доньку Катерину [INFO]. Шлюбні відносини припинили через постійні непорозуміння та сварки, проживають в одному будинку, але спільне господарство не ведуть, фактично сім'я розпалася, формальне збереження сім'ї є непотрібним. Питання про подальше проживання дітей врегульовано. Позивач та відповідач не заперечують проти розірвання шлюбу. Шлюб з відповідачем має лише формальний характер. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим. За домовленістю сторін неповнолітні син та донька подружжя залишаться проживати з позивачем. Крім того, позивач та відповідач не заперечують проти розірвання шлюбу. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує формально і підлягає розірванню, оскільки збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. Справа № 2- 69472010р. РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 04 серпня 2010 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді: Пелипенко К.В. при секретарі: Хандрига Л.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, - ВСТАНОВИВ: В липні 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 07.03.1994 року, який зареєстрований у Горожанській сільській раді народних депутатів Монастирського району Тернопільської області за актовим записом № 7. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] та неповнолітню доньку Катерину [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, подальше існування шлюбу позивач вважає неможливим через постійні непорозуміння та сварки з відповідачем, шлюбні стосунки припинено, сварки в сім'ї негативно впливають на психічний стан дітей. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує і просить розірвати шлюб з відповідачем, витрати, пов'язані з розірванням шлюбу, позивач просить покласти на відповідача Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що позивач та відповідач дійсно перебувають у шлюбних відносинах з 07.03.1994 року та мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON] [INFO] та доньку Катерину [INFO]. Шлюбні відносини припинили через постійні непорозуміння та сварки, проживають в одному будинку, але спільне господарство не ведуть, фактично сім'я розпалася, формальне збереження сім'ї є непотрібним. Питання про подальше проживання дітей врегульовано. Позивач та відповідач не заперечують проти розірвання шлюбу. Шлюб з відповідачем має лише формальний характер. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим. За домовленістю сторін неповнолітні син та донька подружжя залишаться проживати з позивачем. Крім того, позивач та відповідач не заперечують проти розірвання шлюбу. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує формально і підлягає розірванню, оскільки збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя.

Outcome: approved