Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-28 00:00:00

Служба у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації Одеської області діючи як орган опіки та піклування, в інтересах малолітньої дитини, звернувся з вимогою позбавити батьківських прав відповідача стосовно [PERSON] у зв'язку з ухиленням того від виконання своїх обов"язків по вихованню і утриманню сина. В судовому засіданні, обгрунтовуючи свої вимоги представник позивача (за посадою) посилався на те, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Мати дитини - [PERSON] - померла [INFO]. Дитина в теперішній час проживає разом з бабою - [PERSON] в с. Щурівка, Ічнянського району, Чернігівської області. Батько дитини, відповідач на протязі восьми років ухиляється від виконання обов»язку по вихованню та утриманню дитини. Просить позбавити того батьківських права щодо [PERSON]. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що в той час коли ще дружина була жива, то постійно їздив до сина, надавав матеріальну допомогу. В теперішній час надсилає грошові перекази для дитини. Спілкуватися з сином і приймати яку-небудь участь у того вихованні не має змоги, оскільки баба - [PERSON] не дозволяє цього робити. Чинить всілякі перешкоди для нього в зустрічі з дитиною. Хоче забрати дитину до себе в с. Серби. Згідно висновку органу опіки та піклування Кодимської районної державної адміністрації Одеської області від 24 березня 2010 року відповідача необхідно позбавити батьківських прав щодо малолітнього сина - [PERSON], 1999 року народження. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] [PERSON] померла [INFO]. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON], останній мешкає в с. Серби, Кодимського району Одеської області з жінкою, шлюб з якою не зареєстрований, у будинку, що йому не належить. Має низький рівень достатку. Не працює. Згідно заяви [PERSON], та бажає стати опікуном малолітнього [PERSON]. Згідно довідки Щурівської сільської ради Ічнянського району, Чернігівської області №139 від 9 червня 2010 року [PERSON] проживає в сім»ї своєї баби - [PERSON]. Вислухавши вимоги представника позивача, пояснення прокурора та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з таких мотивів. Стаття 51 Конституції України та статті 150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх дітей до їх повноліття. Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року №2402-ІІІ забороняє будь-яке насильство над дітьми і зобов'язує батьків виховувати дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість, повагу до прав, свобод людини та громадянина. Такий же обов'язок щодо виховання та розвитку дитини на батьків покладає і стаття 59 Закону України "Про освіту". У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року і набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно частини 2 статті 164 СК України батько або мати можуть бути позбавлені батьківських прав відносно дитини, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Аналізуючи вказані норми Закону, суд приходить до висновку, про те, що ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити. В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 цієї постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що до смерті матері дитини відповідач постійно спілкувався з дитиною (це твердження відповідача позивачем не спростоване) надавав матеріальну допомогу, а після смерті [PERSON], баба дитини - [PERSON] залишили її у себе і всіляко перешкоджає батьку дитини спілкуватися з нею. Тобто, суд не вбачає в діях відповідача в цьому випадку винної поведінки. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, суд відмовляючи в позові про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його сина, виходив з того, що таке рішення дасть певний позитивний результат у долі дитини. Сім»я буде хоч і не повна, але у дитини буде батько. На підставі ст.ст.164 ч.1 СК України,

Outcome: dismissed