Jurisdiction: civil
Date: 2010-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій від 30 травня 2007 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в частині перешкоджання вїзду на територію Урочище Зазимє будівельного транспорту та автотранспорту громадської організації садівничого товариства Зазимє 17 незаконними, про заборону відповідачам вчиняти будь-які дії, спрямовані на перешкоджання статутній діяльності Садівничого товариства Зазимє-17 та його членам у реалізації ними своїх прав щодо володіння, користування та розпорядження належним їм на праві власності земельними ділянками, про визнання дій від 12 червня 2007 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] в частині перешкоджання вїзду на територію Урочище Зазимє будівельного транспорту громадської організації садівничого товариства Зазимє 17 - незаконними, про стягнення солідарно з відповідачів завданої майнової шкоди та моральної шкоди, а також солідарно з відповідачів витрат на правову допомогу в розмірі 14700 грн., витрати сплачені за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 30 грн., судовий збір по відшкодуванню матеріальної шкоди в розмірі 1547 грн. 32 коп. Справа слухалась судами неодноразово. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] помер, тому провадження у справі в частині вимог до нього закрито. Позивач після неодноразових уточнень позовних вимог та підстав позову, остаточно просив визнати дії [PERSON] та Обєднання садівничих товариств «Урочище Зазимя» (далі ОСТ «Урочище Зазимя» ) незаконними, заборонити їм вчиняти будь-які дії, спрямовані на перешкоджання статутній діяльності та стягнути на користь позивача з відповідачів по 10\~000 грн. матеріальної шкоди і 5\~000 грн. моральної шкоди. Свій позов обґрунтовує тим, що позивач [PERSON] організація садівниче товариство Зазимє - 17 зареєстроване у встановленому законом порядку, як товариство 9 серпня 2002 року. На виконання проекту розміщення колективних садів та приписів Державного управління екології та природних ресурсів в Київській області для проведення робіт по благоустрою громадського пляжу, укріпленню берегової лінії, благоустрою прибережної захисної смуги, позивачем укладено з АТЗТ ПМК-55 контракт на послуги механізмів № 1-06-07 від 25 травня 2007 року. Однак товариство не може здійснювати свою діяльність та виконати відповідні приписи. Позивач зазначає, що 30 травня 2007 року на території садівничого товариства Зазимя -4, через яку на законній підставі та у відповідності з наявною письмовою згодою останнього від 01.03.2007 року № ? , наданий дозвіл на проїзд через Урочище Зазимя, громадяни [PERSON], [PERSON], [PERSON] незаконно збудували капітальну металеву огорожу, з метою недопущення будівельного транспорту та автотранспорту СТ Зазимє 17 на територію свого товариства, чим спровокували конфлікт та намагалися спровокувати бійку, висловлюючи різноманітні образливі погрози на адресу товариства. Позивачем було направлено звернення до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Броварського району Київської області щодо законності експлуатації шлагбаума, який знаходиться на вїзді до Садівничого масиву Урочище Зазимя та за допомогою якого також відбувається блокування проїзду, тому приписом інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Броварського району Київської області від 8 червня 2007 року його подальша експлуатація була заборонена. Позивач вказує, що 12 червня 2007 року знову відбувся конфлікт при черговій спробі проїзду вантажівок з ґрунтом на територію товариства, [PERSON], [PERSON], [PERSON] з використанням сили, перешкодили цьому проїзду, підбурювали інших садоводів та намагалися спровокувати бійку. Вантажівки з ґрунтом на територію товариства проїхати не змогли. Впродовж вересня-жовтня 2007 року усі спроби проїзду транспорту на територію товариства знову блокувались відповідачами. Позивач зазначає, що дорога якою мав проїхати автотранспорт з ґрунтом є дорогою загального користування, і садоводи та члени садових товариств не мають права перешкоджати іншим садовим товариствам та їх членам користуватися нею. З метою недопущення порушень законних прав та інтересів членів товариства та забезпечення захисту їх конституційних прав та безперешкодного проїзду 28 вересня 2007 року товариство було вимушене укласти договір на надання послуг по охороні з ПП Поіск. Згідно умов договору ПП Поіск було надано послуги з охорони на суму 20000 грн., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт № ОУ-0207 від 31.10.2007 року, які сплачені повністю позивачем відповідно до квитанції № 9802\\з30 від 24.10.2007 року. Отже, позивач зазначає, що відповідачі своїми діями завдали шкоди юридичній особі, яка проявилася у вимушеному укладенні договору охорони, таким чином, товариству завдано збитків на суму 20\~000 грн. Завдання моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що незаконними діями [PERSON], та керівництва Обєднання садівничих товариств «Урочище Зазимя» порушуються немайнові права товариства. Завдано шкоди його статутним цілям, завданням, діловим звязкам та загальним правам та інтересам всіх його членів. Порушені права власності членів товариства, щодо належних їм земельних ділянок, права власників на забудову їх земельних ділянок, загальні правила добросусідства. Неможливість виконання договірних зобовязань завдає шкоди діловій репутації товариства, яка виражається у зниженні авторитету товариства. Дії відповідачів спричиняють формування думки мешканців Садівничого товариства Урочище Зазимя та інших осіб, підприємств та організацій про незаконний характер діяльності товариства в цілому. Тому позивач оцінює завдану моральну шкоду в розмірі 10000 грн. Також позивач просить суд стягнути з відповідачів витрати повязанні з наданням правової допомоги адвокатом з яким попередньо був укладений договір про надання правової допомоги в розмірі 13200 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією від 5.07.2007 року. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні доводи позову підтримав та надав аналогічні пояснення. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав повністю, суду пояснив, що 30 травня 2007 року не був присутній під час подій на які посилається позивач. 12 червня 2007 року близько 11 год. 00 хвилин, позивач перебуваючи неподалік побачив, що [PERSON] бив [PERSON] біля шлагбауму, тому відповідач покинувши свої речі підбіг на допомогу до [PERSON] Також пояснив, що біля шлагбауму стояв автомобіль марки КАМАЗ, а так як [PERSON] є охоронцем садівничого товариства Урочище Зазимя відповідно до наказу голови вказаного товариства про заборону проїзду вантажівок по центральній дорозі, яку вони називають Хрещатик не пропускав КАМАЗ завантажений ґрунтом. На що [PERSON] була застосована сила до [PERSON], та він намагався силоміць відкрити шлагбаум, а [PERSON] вчепився з іншого боку та не давав його піднімати. Відповідач зазначив, що він та [PERSON] враховуючи похилий вік охоронця, намагалися захистити [PERSON] Відповідач вважає, що він захищав людину похилого віку від насильницьких дій зі сторони [PERSON] Вважає, що необґрунтованою є вимога позивача про стягнення коштів про надання послуг по охороні обєкта від 28 вересня 2008 року з ПП Поіск, також не погоджується з формулюванням обовязку забезпечити безперешкодний прохід та проїзд до ділянок членами громадської організації садівничого товариства Зазимє 17 та будівельного транспорту через територію Урочище Зазимя, коли вказана локалізація не входить до обєкту охорони встановленому у договорі. Тому вважає, що і відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими. Представник відповідачів [PERSON] та Обєднання садівничих товариств «Урочище Зазимя» - [PERSON] підтримала повністю пояснення [PERSON]. Також пояснила, що позивачем незаконно була знесена частина металевої огорожі навколо ОСТ «Урочище Зазимя» з метою облаштування проїзду до своєї території, однак такі дії позивач не узгоджував із ОСТ «Урочище Зазимя», питання сервітуту із суміжними землекористувачами не вирішував, тому металева огорожа 30 травня 2007 року була відновлена за рішенням ОСТ «Урочище Зазимя» правомірно. Крім того, 12 червня 2007 року [PERSON], виконуючи наказ голови правління, правомірно не пропускав вантажівку до СТ «Зазимє 17», оскільки центральна дорога є землею загального користування садівницького товариства, а позивач не є членом Обєднання садівничих товариств «Урочище Зазимя», тому відповідач 12.06.2007 року вчиняв дії, спрямовані на захист свого цивільного права. Представник відповідача СТ «Зазимя 4» - [PERSON] доводи позову вважає необґрунтованими та пояснив, що СТ «Зазимя 4» межує із землями СТ «Зазимє 17», частина центральної дороги, вкінці якої позивач облаштував собі проїзд на свою територію належить до земель загального користування СТ «Зазимя 4», тому перш, ніж організовувати проїзд автотранспорту по центральній дорозі та облаштовувати проїзд, позивач повинен був вирішити питання про встановлення сервітуту. Третя особа [PERSON] суду пояснив, що він є садоводом від початку існування садівничого товариства Урочище Зазимя. Центральна автодорога була побудована за кошти, членські внески садоводів, тому є їх власністю. І коли через головну вулицю масиву, як вони її називають Хрещатик почали їздити вантажівки-багатотонники, члени товариства почали турбуватися про те, що дорогу розібють. Радою масиву було прийнято рішення про внесення окремої плати за проїзд по центральній автодорозі, для можливості в подальшому її відновлення. Але та кількість вантажних автомобілів, яка почала проїжджати з квітня 2007 року загрожувала взагалі знищенню автодороги. Головою ради масиву [PERSON] був відданий наказ про те, щоб не пропускати вантажний транспорт через шлагбауми. Свідок [PERSON], який є членом одного із садівничих товариств, надав покази про те, що 12 червня 2007 року їхав на велосипеді та побачив, що біля шлагбауму на центральній дорозі стояло близько 20 чоловік садоводів, самого інциденту не бачив, також там були [PERSON], [PERSON], та зі слів людей, які там стояли зрозумів, що [PERSON] когось побив. Також пояснив, що шлагбаум на центральній дорозі стоїть уже давно. Свідок [PERSON], член садівничого товариства, надав покази про те, був свідком подій 30 травня 2007 року, брав участь у відновлені огорожі, так як на засіданні ради масиву було прийнято рішення про відновлення даної огорожі, вважає, що СТ «Зазимє 17» неправомірно знесло огорожу та поставило там шлагбаум. Шлагбаум на початку центральної дороги стоїть приблизно з 1987 року. Свідок [PERSON], член садівничого товариства, який працював охоронцем на ОСТ «Урочище Зазимя» надав покази про те, що знав про наказ голови правління ОСТ «Урочище Зазимя» про заборону пропускати вантажний автотранспорт, даний наказ [PERSON] видавався у квітні 2007 року. Свідок [PERSON], голова садівничого товариства «Зазимя 9», пояснив, що був, так би мовити, «посередником» між ОСТ «Урочище Зазимя» та садівничим товариством «Зазимя 17» , був свідком подій 12.06.2007 року, бачив, що зранку приїхали 3 вантажні автомобілі, [PERSON] привела ще декілька своїх садоводів, крім цього були ще інші садоводи і вони не пропускали транспорт, вважає, що організатором блокування транспорту була [PERSON] та [PERSON], щоб хтось когось бив, свідок не бачив. Зазначив, що шлагбаум на початку центральної дороги стоїть близько 20 років. Свідок [PERSON], працював також охоронцем на ОСТ «Урочище Зазимя» і йому було відомо про наказ [PERSON] про заборону пускати вантажні транспортні засоби СТ «Зазимє 17». Був свідком подій 12 червня 2007 року та пояснив, що за шлагбаумом стояв один вантажний автомобіль, якого на територію ОСТ «Урочище Зазимя» не пускав [PERSON], біля нього там також стояли [PERSON], [PERSON] та ще декілька чоловік. Крім того, надав покази про те, що коли він перебував на чергуванні 10.02.2008 року, до приміщення, яке знаходиться біля шлагбауму увірвались якісь невідомі люди та забрали документи, які знаходились в тому приміщенні, тоді, ймовірно, і забрали наказ, яким [PERSON] заборонив проїзд транспорту. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію обєднання громадян та довідки № 3514/2003 року з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України - 9 серпня 2002 року була зареєстрована громадська організація садівниче товариство Зазимє 17, мета діяльності товариства: задоволення та захист законних, соціальних, творчих, вікових та інших інтересів його членів. Матеріалами справи встановлено, що ОСТ «Урочище Зазимя» є обєднанням 15 садівничих товариств, СТ «Зазимє 17» не є членом зазначеного обєднання, тому не користується правами членів садових товариств, які входять до ОСТ «Урочище Зазимя». Відповідно до ч. 4 ст. 35 Земельного Кодексу України землі загального користування садівницького товариства є його власністю. До земель загального користування садівницького товариства належать земельні ділянки, зайняті захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами та іншими обєктами загального користування. В листі від 10.08.2007 року № 661 Броварського районного відділу земельних ресурсів зазначено, що автодорога яка проходить по території садівничих товариств садівничого масиву Урочище Зазимя в приватну власність фізичним та юридичним особам не передавалась. Однак у листі Управління земельних ресурсів у Броварському районі Київської області від 20.01.2009 року надано розяснення про те, що землі загального користування є власністю садівницького товариства, їх розмір визначається проектами відведення земельних ділянок та іншими землевпорядними документами, що посвідчують право власності товариства на земельну ділянку. З огляду на викладене, територія ОСТ «Урочище Зазимя» - це земля, яка є колективною власністю членів садівничих товариств, в тому числі землі загального користування, які є власністю, садівничого товариства та використання яких здійснюється відповідно до законів та статутів цих товариств. До земель загального користування відноситься і центральна автодорога. Для прикладу наданий Державний акт на право колективної власності на землю, виданий 19 червня 1997 року садівничому товариству «Зазимя 4», з якого вбачається, що дороги, які знаходяться на території даного товариства, належать до колективної власності товариства. Така ж ситуація у всіх інших 14 садівничих товариствах. Позивач посилаючись на те, що відповідачі неправомірно 30.05.2007 року встановили металеву огорожу з метою недопущення будівельного транспорту та автотранспорту СТ Зазимє 17 на територію свого товариства, не довів яким чином та які його права порушені, чим ці права передбачені. Із пояснень сторін, показів свідків та матеріалів справи вбачається, що навколо ОСТ «Урочище Зазимя» була встановлена огорожа. СТ «Зазимє 17» облаштувало проїзд на свою територію вкінці центральної дороги зі сторони, яка межує із СТ «Зазимє 4». На зборах масиву було прийнято рішення про відновлення зовнішньої огорожі масиву, тому 30 травня 2007 року садоводи і робітники, які виконували роботу по відновленню огорожі, встановили огорожу по периметру Урочища Зазимя , яка дійсно перекрила дорогу на вїзд до Зазимя -17. Разом з тим, позивач у судовому засіданні не надав доказів правомірності облаштування проїзду до своє території вкінці центральної дороги ОСТ «Урочище Зазимя». У наданих висновках відділу містобудування та архітектури житлово-комунального господарства від 24 вересня 2003 року та Броварського районного відділу земельних ресурсів від 24 вересня 2003 року лише висловлено припущення про те, що підїзд до ділянки СТ «Зазимє 17» можливий через центральну вулицю садівничого масиву «Зазимя». Однак дане питання із ОСТ «Урочище Зазимя», члени якого є суміжними землекористувачами із СТ «Зазимє 17» не погоджувалось та не вирішувалось. Доводи позивача про те, що відповідачі 12 червня 2007 року незаконно блокували проїзд на центральну дорогу ОСТ «Урочище Зазимя» для подальшого підїзду до території СТ «Зазимє 17» вантажного автотранспорту СТ «Зазимє 17» є безпідставними виходячи з того, що відповідач [PERSON] взагалі не приймав участі у блокуванні автотранспорту, а лише здійснював дії по захисту охоронця [PERSON] В свою чергу [PERSON], який працював охоронцем ОСТ «Урочище Зазимя», виконував наказ голови ради обєднання [PERSON] про заборону проїзду вантажного транспорту ОСТ на територію «Урочище Зазимя». Таким чином, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та обєктивно надавши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку, що позивач не надав доказів фактів порушення його прав та не обґрунтував з чого ці права виникли, з огляду на те, що центральна дорога ОСТ «Урочище Зазимя» є землею загального користування садівничих товариств, які входять до масиву, в свою чергу СТ «Зазимє 17» не є членом ОСТ «Урочище Зазимя», тому забороняючи проїзд автотранспорту СТ «Зазимє 17» на територію, яка перебуває у їх колективній власності, відповідачі жодним чином не порушують прав позивача, тому позовні вимоги про визнання дій відповідачів протиправними задоволенню не підлягають. Не підлягають задоволенню і вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки позивачем не доведено причинно-наслідкового звязку із діями відповідачів та укладенням 28 вересня 2007 року між приватним підприємством Поіск та садівничим товариством Зазимє-17 договору на надання послуг по охороні, в п.п. 2.2. якого зазначено, що охорона здійснюється шляхом виставлення поста на обєкті; здійснення патрулювання внутрішньої та зовнішньої території обєкту; огляд закритих та опечатаних приміщень і матеріальних цінностей, зданих під охорону; забезпеченню безперешкодного проходу та проїзду до власних ділянок членам СТ Зазимє-17 та будівельного транспорту, механізмів та підвезення матеріалів. Вимоги про заборону відповідачам вчиняти будь-які дії, спрямовані на перешкоджання статутній діяльності Садівничого товариства Зазимє-17 та його членам у реалізації ними своїх прав щодо володіння, користування та розпорядження належним їм на праві власності земельними ділянками, в тому числі дії спрямовані на перешкоджання проїзду автомобільним транспортом членів ГО СТ Зазимє-17, також автомобільного транспорту, необхідного для обслуговування земельних ділянок ГО СТ Зазимє-17 також не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено перешкоджання відповідачами здійснення статутної діяльності ГО СТ Зазимє-17 та не доведено наявність права позивача на проїзд територією ОСТ «Урочище Зазимя», зокрема їх центральною дорогою, без належного на те дозволу ОСТ «Урочище Зазимя». За змістом ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, які до даної справи не відносяться. Докази повинні подаватись сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За таких обставин, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надавши обєктивну оцінку зібраним доказам по справі та показам допитаних свідків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed