Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до ВАТ "Запорізький алюмінієвий комбінат", Запорізької міської ради , треті особи Головне управління архітектури та містобудування Запорізької міської ради, ОП ЗМБТІ, управління земельних ресурсів Запорізької міської ради про визнання правочину дійсним та визнання права власності на гараж №12, розташований у дворі будинку 24 по вул. Лобановського в м.Запоріжжі, в якому вказав, що в травні 1989 р. за письмовим договором купівлі-продажу придбав у Дніпровського ордена Леніна алюмінієвого заводу ім.. [PERSON] гараж, розташований у дворі житлового будинку 24 по вул. Лобановського в м.Запоріжжі. По суті, умови договору купівлі-продажу сторонами були виконані повністю, він сплатив підприємству 29.06.89р. згідно оціночного акту за гараж 950 руб., а йому було передано вказаний гараж для володіння та користування. Втім, після купівлі-продажу , він свого права власності на вказаний гараж в ОП ЗМБТІ він не зареєстрував . З моменту купівлі вказаного гаражу, він володіє та користується ним, ніхто не предявляв до нього ніяких претензій з цього приводу. 11.11.2009 р. він провів інвентаризацію вказаного гаражу, про що було складено технічний паспорт, згідно якого гаражу, розташованому у дворі будинку 24 по вул. Лобановського в м. Запоріжжі, присвоєно №12. Згідно технічного паспорта на гараж, право власності на нього не зареєстроване. Він значиться його користувачем. З метою реєстрації свого права власності на вказаний гараж, він звернувся до ОП ЗМБТІ з відповідною заявою, однак рішенням реєстратора №1003 від 19.11.2009 р. йому було відмовлено у реєстрації права власності на підставі наданого ним договору купівлі-продажу від травня 1989 р., оскільки в договорі не вказано чітка адреса, за якою розташований гараж, дати вчинення правочину, а також у звязку з тим, що вказаний договір не було нотаріально посвідчено. По вказаному договору купівлі-продажу від травня 1989 р. між сторонами було досягнуто згоди стосовно усіх суттєвих умов, ними виконані взяті на себе зобовязання, тобто він сплатив за придбане майно, а продавець передав його йому. Просить визнати дійсним вказаний договір купівлі-продажу гаражу від травня 1989 р. та визнати за ним право власності на гараж №12, розташований у дворі будинку 24 по вул. Лобановського в м.Запоріжжі. Представник ВАТ "ЗАлК" позов визнав, суду пояснив, що вони є правонаступником Дніпровського алюмінієвого заводу. Вказані гаражі у дворі будинку 24 по вул..Лобановського / Спортивній/ були введені в експлуатацію ще в 1957р. разом з будинком та раніше перебували у них на балансі, що підтверджено оціночним актом від 5.04.89р. На підставі спільної постанови адміністрації та профспілкового комітету 26 від 13.01.89р. , в травні 1989 р. між ними та позивачем [PERSON] дійсно було укладено договір купівлі-продажу гаражу, який був йому переданий в користування, а від покупця були отримані гроші у визначеній договором сумі 950 руб. Після цього, вказаний гараж у звязку з продажем, було знято з балансу підприємства. При передачі в комунальну власність будинку 24 по вул..Лобановського /Спортивній/ вони передавали тільки приміщення житлового будинку, без гаражів., що підтверджено актом приймання - передачі відомчих житлових будинків, довідкою КП «ВРЕЖО-13», згідно якої гараж 12 , розташований на прибудинковій території у них на балансі не знаходиться. Просять визнати дійсним договір купівлі-продажу вказаного гаражу укладений між ними в травні 1989р. та за позивачем право власності на вказаний гараж. Представник управління земельних ресурсів Запорізької міської ради в судове засідання не з»явився, подав свої пояснення в яких заперечував проти позову тому , що для будівництва вказаного гаражу, земельна ділянка у встановленому законом порядку позивачу не виділялась, тому залишається у розпорядженні територіальної громади в особі Запорізької міської ради. На даний час позивач не є ні власником, ні законним користувачем земельної ділянки, на якій розташоване спірне майно. Просить в позові відмовити. Представник Запорізької міської ради проти позову не заперечує. Представник Головного управління архітектури та містобудування Запорізької міської ради проти позову не заперечує, суду пояснив, що вказані гаражі введені в експлуатацію у блоці з іншими гаражами та будинком 24 по вул.. Лобановського /Спортивній/ в м.Запоріжжі. Згідно технічного паспорту ОП ЗМБТІ позивач є користувачем гаража 12 у дворі вказаного житлового будинку.. Вказаний гараж не перебуває на балансі КП «ВРЕЖО-13» м.Запоріжжя та на частину вказаних гаражів у блоці вже визнано право власності, що підтверджено довідкою ОП ЗМБТІ. Позивачем надано суду картографічні матеріали з планшетів по вул. Лобановського, буд.24 в м. Запоріжжя, відповідно до яких на місці розташування гаражів відсутні які-небудь інженерні комунікації. Згідно генеральному плану забудови міста будь-яке будівництво в цьому місті не передбачене. а також протокольного погодження постійної комісії з питань екології розміщення гаражу. Згідно з витягу з протоколу 98 від 9.06.10р. позивачу надано згоду постійної комісії по екології стосовно розміщення вказаного гаражу. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що будинок 24 по вул. Лобановського /Спортивній/ в м.Запоріжжя був введений в експлуатацію в 1957р. з блоком гаражів та перебував у них на балансі, що підтверджено оціночним актом від 5.04.89р. В травні 1989 р. , на підставі спільної постанови адміністрації та профспілкового комітету 26 від 13.01.89р., за договором купівлі-продажу позивач придбав у Дніпровського ордена Леніна алюмінієвого заводу ім.. [PERSON] гараж, розташований у дворі житлового будинку 24 по вул. Лобановського в м.Запоріжжі, сплативши за нього 950 руб., що підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордеру. Відповідач передав йому після цього вказаний гараж в постійне користування. З моменту купівлі вказаного гаражу, він володіє та користується ним, однак не оформив право власності на нього та не зареєстрував його в ОП ЗМБТІ. 11.11.2009 р. він провів інвентаризацію вказаного гаражу, про що було складено технічний паспорт, згідно якого гаражу, розташованому у дворі будинку 24 по вул. Лобановського в м. Запоріжжі, присвоєно №12. Згідно технічного паспорта на гараж, право власності на нього не зареєстроване. Його користувачем значиться позивач [PERSON] З метою реєстрації свого права власності на вказаний гараж, позивач звернувся до ОП ЗМБТІ з відповідною заявою. Разом з тим, рішенням реєстратора №1003 від 19.11.2009 р. [PERSON] було відмовлено у реєстрації права власності на підставі наданого ним договору купівлі-продажу від травня 1989 р., оскільки в договорі не вказано чітка адреса, за якою розташовано гараж, дати вчинення правочину, а також у звязку з тим, що вказаний договір не було нотаріально посвідчений. Відповідно до ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 р.) за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти майно ті сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.. 47 ЦК України / в редакції 1963р./ якщо одна сторона повністю виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення , а інша сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд може за вимогою виконавшої угоду сторони визнати угоду дійсною. Згідно ст. 220 ЦК України, на вимогу сторони, яка виконала умови договору, суд має право визнати його дійсним. В подальшому нотаріальне посвідчення договору не потрібно. Судом встановлено, що сторони при укладені договору купівлі-продажу домовилися про всі істотні умови та заключили письмовий договір купівлі-продажу. По суті, умови договору купівлі-продажу сторонами були виконані повністю. Позивач сплатив підприємству обумовлену договором суму грошей, що підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордеру №2472 від 29.06.1989 р. та отримав гараж у володіння та користування. Вказані обставини також підтвердив представник ВАТ "ЗАлК", що є правонаступником Дніпровського ордена Леніна алюмінієвого заводу ім.. [PERSON]. Відповідно до ст.. 61 ЦПК України обставини, які визнані сторонами не потребують доказування. Відповідно до ст.. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не передбачене договором чи законом.. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення чи з моменту набуття чинності рішення суду про визнання угоди, не посвідченої нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майно підлягає державній реєстрації, право власності у набувача набуває з моменту такої реєстрації. Судом встановлено, що після продажу гаражу позивачу, його було знято з балансу підприємства. При передачі в комунальну власність будинку 24 по вул..Лобановського /Спортивній/ підприємство передало тільки приміщення житлового будинку, без гаражів., що підтверджено актом приймання-передачі відомчих житлових будинків , довідкою КП «ВРЕЖО-13», згідно якої гараж 12 , розташований на прибудинковій території у них на балансі не знаходиться Посвідчити зараз нотаріально вказаний договір купівлі-продажу гаражу неможливо, оскільки право власності на нього ні за ким не зареєстровано. Крім того, згідно картографічних матеріалів з планшетів за адресою вул. Лобановського, 24 в м. Запоріжжі, на земельній ділянці, на якій розташовано гараж №12, відсутні інженерні комунікації. Рішенням постійної комісії по екології Запорізької міської ради [PERSON] надано протокольну згоду у відведенні та передачі у власність у власність земельної ділянки по вул. Лобановського, 24 для розташування капітального гаражу №12 з дотриманням вимог природоохоронного законодавства, що підтверджено витягом з протоколу №98 від 09.06.2010 р. Вказаний гараж не перебуває на балансі КП «ВРЕЖО-13» м.Запоріжжя та на частину вказаних гаражів у блоці вже визнано право власності, що підтверджено довідкою ОП ЗМБТІ.5037 від 20.04.10р. Згідно генеральному плану забудови міста будь-яке будівництво в цьому місті не передбачене, що підтвердив в судовому засіданні представник Головного управління архітектури та містобудування. З урахуванням викладеного, позивач не може повною мірою як власник майна їм володіти, користуватися та розпоряджатися. У відповідності зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. ОП ЗМБТІ не визнає за позивачем право власності на зазначений гараж та не проводить реєстрацію його права власності на нього. Враховуючи те, що сторонами повністю виконані умови договору купівлі-продажу гаражу, на даний час відсутня можливість нотаріально його посвідчити, а також у зв'язку з наявністю у нього перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження належним майном, суд вважає за необхідне визнати дійсним договір купівлі-продажу гаражу від травня 1989 р., укладений між [PERSON] та Дніпровським орденом Леніна алюмінієвого заводу ім. С.М. Кірова та визнати за ним право власності на гараж №12, який розташований у дворі будинку 24 по вул. Лобановського в м. Запоріжжі. На підставі викладеного та

Outcome: approved