Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-31 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Закритого акціонерного товариства «Харківське АТП-16358, [PERSON], третя особа: Акціонерне товариство «Алькона» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що [PERSON] вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.07.2008 року визнано винуватим та засуджено за те, що 24 січня 2008 року близько 19 годин, виконуючи свої обовязки водія ЗАТ «Харківське АТП-16358», він керував технічно справним автомобілем 3ІЛ-431412, який належав ЗАТ «Харківське АТП-16358», і на перехресті вулиць Північнокавказької та Кибальчича в м. Харкові, виконуючи поворот, порушив вимоги п.п. 1.5., 2.3-б, 12.1 Правил дорожнього руху , чим допустив виїзд автомобіля на тротуар з наїздом на пішохода [PERSON], яка в результаті отриманих травм померла в лікарні 04 лютого 2008 року. Загибла [PERSON] приходилась [PERSON] дружиною, [PERSON]П матірю. У судовому засіданні позивачі уточнили свій позов в частині стягнення суми відшкодування матеріальних збитків, моральної шкоди, виключили з числа відповідачів фізичну особу [PERSON]Я та залучили останнього в якості третьої особи на стороні відповідача ЗАТ «Харківське АТП-16358», окрім того, залучили в якості третьої особи - Відкрите акціонерне товариство «ХДІ страхування» / а.с. 167-169/. Свій позов позивачі обґрунтовують тим, що для зберігання та шанування памяті про рідну їм людину вони мають намір зробити на її могилі памятник, вартість якого відповідно довідки ТОВ фірми «Веста-сервіс» № 06 від 25.03.2009 року буде складати 44849 грн. 90 коп. Вказану суму позивачі згідно зі ст. 1201 ЦК України просять стягнути на їх користь з відповідача в рахунок відшкодування завданих матеріальних збитків . Окрім того, позивачі просять стягнути з ЗАТ «Харківське АТП-16358» в рахунок завданої моральної шкоди на користь [PERSON] 500000 грн., на користь [PERSON] 400000 грн., посилаючись на те, що обовязок відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела та юридична особа повинна відшкодувати шкоду завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових обовязків , що передбачено ч. 2 ст. 1187, ч.1 ст. 1172 ЦК України. Свої вимоги щодо відшкодування завданої моральної шкоди позивачі обґрунтовують тим, що внаслідок тілесних ушкоджень, смерті рідної людини [PERSON] вони не мали можливості протягом тривалого часу нормально жити , позбавились сну, відчувають великі страждання, стали дуже знервованими , за своїм душевним станом не можуть продовжувати активний , звичний для їх родини спосіб життя . У судовому засіданні позивачі, їх представник підтримали позов, надавши пояснення відповідно вказаному вище. При цьому обґрунтовуючи розмір завданої моральної шкоди пояснили, що у звязку зі смертю [PERSON] позивачі через душевні страждання не могли залишитись проживати у місті Харкові , вимушені були продати квартиру та переїхати до м. Києва. Окрім того, внаслідок загибелі матері підприємницька діяльність [PERSON] зупинилась, у звязку з чим їм було прийнято рішення припинити підприємницьку діяльність, про що в Єдиному державному реєстрі внесено відповідний запис. Представник відповідача [PERSON]О.Є діючий на підставі доручення, у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 44849 грн. 90 коп., посилаючись на те, що позивачами не було надано доказів документального підтвердження реально понесених позивачами витрат на встановлення памятнику на могилі [PERSON] Позов щодо відшкодування моральної шкоди на користь позивачів представник відповідача визнав у розмірі 5000 гривень. Представник третьої особи [PERSON] на стороні відповідача - [PERSON], діюча на підставі доручення у судовому засіданні пояснила, оскільки результат розгляду вказаної цивільної справи вплине на правове становище [PERSON], у звязку з предявленням в майбутньому ЗАТ «Харківське АТП-16358» до нього регресного позову , враховуючи його матеріальне становище, просила суд при визначенні розміру відшкодування відповідачем моральної шкоди врахувати вимоги розумності і справедливості та зменшити розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь [PERSON] до 5000 гривень, на користь [PERSON] до 2450 гривень. Проти задоволення позову щодо стягнення матеріальної шкоди заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість. Належним чином повідомлений представник третьої особи Відкритого акціонерного товариства «ХДІ страхування» [PERSON], діючий на підставі доручення № 60-Ю від 05.05.2009 року, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю ВАТ «ХДІ страхування» , у якій вказав, що третя особа -ВАТ «ХДІ страхування» не заперечує щодо виплати позивачам в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 5% ліміту по договору - 2550 гривень . Суд, вислухавши пояснення позивачів, їх представника, представника відповідача та представника третьої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.07.2008 року [PERSON] визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст. 286 КК України за те, що 24 січня 2008 року близько 19 годин, виконуючи свої обовязки водія ЗАТ «Харківське АТП-16358», він керував технічно справним автомобілем ЗІЛ-431412, який належав ЗАТ «Харківське АТП-16358», і на перехресті вулиць Північнокавказької та Кибальчича в м. Харкові, виконуючи поворот, порушив вимоги п.п. 1.5., 2.3-б, 12.1 Правил дорожнього руху , чим допустив виїзд автомобіля на тротуар з наїздом на пішохода [PERSON]Р, яка в результаті отриманих травм померла в лікарні 04 лютого 2008 року. Колегією суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області вирок місцевого суду скасовано в частині призначеного засудженому [PERSON] покарання та постановлено свій вироку від 18 вересня 2008 року, яким [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст..ю 75 КК України його звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного суду України від 10 липня 2008 року вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.07.2008 року та вирок Апеляційного суду Харківської області від 18 вересня 2008 року щодо [PERSON] в частині вирішення цивільних позовів [PERSON], [PERSON] .А. про відшкодування матеріально та моральної шкоди скасовано, справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце події та вчинені вони цією особою. Згідно ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобовязана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на спорудження нагробного памятника, ці витрати. Статтею 1187 ( ч. 2 ) ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно ст. 1168 ЦК України моральна шкода, заподіяна смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові, дітям. Загибла [PERSON] приходилась позивачеві [PERSON] дружиною, [PERSON]П матірю. У п.24 своєї постанови від 27.03.92 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» Пленум Верховного суду України дав розяснення , що витрати на виготовлення пам'ятника й огорож визначаються виходячи з їхньої фактичної вартості, але не вище мінімальної вартості стандартних памятників й огороджень у даній місцевості. Позивачі у судовому засіданні пояснили, що загибла [PERSON] була похована не в місті Харкові, але при цьому надали суду довідку № 06 від 25.03.2009 року ТОВ фірми «Веста-сервіс» , зареєстрованого у м. Харків, відповідно до якої вартість памятника у разі його виготовлення буде складати 44849 грн. 90 коп. У судовому засіданні позивачі та їх представник підтвердили, що витрати для виготовлення памятника у сумі 44849 грн. 90 коп. ними фактично не понесені, для зберігання та шанування памяті про рідну їм людину вони тільки мають намір зробити на її могилі памятник. Враховуючи вище зазначене, суд вважає за необхідне відмовити позивачам у задоволенні позову щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди, оскільки позивачі не понесли фактично ці витрати та не надали доказів, які б підтвердили заподіяння їм матеріальної шкоди у сумі 44849 грн. 90 коп. Згідно з ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична особа повинна відшкодувати шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових обовязків. Пунктом 1 ч.2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що морально шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Залучення до цивільної відповідальності фактичних заподіювачів здійснюється за допомогою регрес них забовязань . Розмір заподіяної моральної шкоди є мірою відповідальності заподіювача як перед потерпілим, так і перед тим, хто фактично відшкодував шкоду. Обсяг відповідальності в регрес них зобовязаннях визначається принципом повного відшкодування. Таким чином, залучена на стороні відповідача третя особа [PERSON] має відповідати по предявленному до нього ЗАТ «Харківське АТП-16358» в майбутньому регресного позову. Задовольняючи позов частково щодо стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди, суд при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди враховував вимоги розумності і справедливості, визначав його залежно від характеру правопорушення, наслідків, які наступили, глибини душевних страждань позивачів, та наданих позивачами на підтвердження позову доказів, а також із врахуванням матеріального становища [PERSON] /ах. 145/, який у майбутньому має відповідати за регресним позовом відповідача по даній справі. Таким чином, суд приходить до висновку, що з Закритого акціонерного товариства «Харківське АТГІ- 16358» підлягає стягненню на користь [PERSON], [PERSON] по 50000 /пятдесят тисяч / гривень кожному в рахунок відшкодування моральної шкоди. У відповідності з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ст. 85 ЦПК України витрати, повязані з переїздом до іншого населеного пункту сторін несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, вказанівитрати сплачуються іншою стороною . Позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційне -технечнічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн., окрім того [PERSON] понесені витрати у розмірі 836 грн. 35 коп. у звязку із явкою до суду, що документально підтверджується квитанціями та проїзними квитками . На підставі вказаного вище суд вважає необхідним стягнути з Закритого акціонерного товариства «Харківське АТП-16358», на користь [PERSON] понесені ним судові витрати у сумі 866 /вісімсот шістдесят шість гривень 53 копійки.

Outcome: partial