Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-09 00:00:00

В травні 2003 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Аврора» про стягнення заборгованості по відшкодуванню шкоди у звязку з ушкодженням здоровя (а.с.3-4 т.1). Позивач уточнила свої позовні вимоги, звернувшись з позовом також до ВВД ФСС НВ та ПЗ України в м. Нікополі (а.с.140-141 т.1) посилаючись на те, що з 1959 по 1964 роки працювала свинаркою в ТОВ «Аврора», яке є правонаступником колгоспу ім. Крейсера «Аврора». Під час роботи отримала професійне захворювання. З 1971 по 1972 роки їй встановлена 2 група інвалідності, а згодом 3 група інвалідності та 50% втрати працездатності. Рішенням Нікопольського районного суду від 12 жовтня 1984 року колгосп ім. Крейсера «Аврора» зобовязано виплачувати [PERSON] щомісячну допомогу в розмірі 352 руб. 36 коп. 12 травня 1994 року висновком МСЕК позивачці встановлено 3-групу інвалідності та 40% втрати працездатності безстроково. Щомісячно відповідач виплачував відшкодування шкоди, а з 1992 року став виплачувати у заниженому розмірі 16,00 грн. З 2001 року ВВД ФСС НВ та ПЗ України в м. Нікополі став виплачувати [PERSON] суму відшкодування шкоди у розмірі 47,00 грн., а з квітня 2003 року 66,00 грн. Позивачка вважає, що ТОВ «Аврора» за період з 01 січня 1992 рік по 31 березня 2001 рік недоплатив їй відшкодування шкоди, а тому просила суд: стягнути на її користь з ТОВ «Аврора» недоплачену суму відшкодування шкоди з урахуванням рівня інфляції за період з 01 січня 1992 рік по 31 грудня 1997 рік та компенсацію втрати частини заробітної плати в загальній сумі 6652,87 грн.; стягнути на її користь з ВВД ФСС НВ та ПЗ України в м. Нікополі суму відшкодування шкоди за період з 01 квітня 2001 рік по 31 жовтня 2008 рік з урахуванням компенсації втрати частини доходів у загальному розмірі 61479,48 грн., а також щомісячно стягувати з 01 листопада 2008 року відшкодування заподіяною здоровю шкоди в розмірі 859,93 грн. з коригуванням цієї суми у випадках підвищення заробітної плати надалі, безстроково; стягнути на її користь з ТОВ «Аврора» моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн. (а.с.23-25 т.2). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2009 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, на користь [PERSON] з ТОВ «Аврора» стягнуто 17181,28 грн. з урахуванням заборгованості по відшкодуванню шкоди збільшену на рівень інфляції, компенсацію втрати грошових доходів та моральної шкоди; з ВВД ФСС НВ та ПЗ України в м. Нікополі стягнуто 62846,13 грн. з урахуванням заборгованості по відшкодування шкоди та компенсації втрати грошових доходів; ВВД ФСС НВ та ПЗ України в м. Нікополі зобовязано з 01 листопада 2008 року щомісячно сплачувати [PERSON] 859,53 грн. з урахуванням коригування суми у випадках підвищення заробітної плати надалі, безстроково; судові витрати стягнуто з ТОВ «Аврора» (а.с.63-70 т.2). В апеляційній скарзі (а.с.72-74 т.2) ВВД ФСС НВ та ПЗ України в м. Нікополі просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки: - згідно з п.1 Постановою Пленуму ВСУ № 9 від 27 березня 1992 року спори між працівником та роботодавцем щодо права на відшкодування, заподіяної працівникові ушкодженням його здоровя, повязаним із виконанням трудових обовязків, підлягають судовому розгляду в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів, а тому позивачем пропущений строк позовної давності; - ухвалюючи рішення суд не перевірив правильність розрахунку страхових виплат та відповідність розрахунку нормам законодавства; - судом безпідставно стягнуто з [PERSON] соціального страхування компенсацію втрати грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, оскільки відділення [PERSON] не визначало розмір страхової виплати і продовжувала сплачувати після передачі ТОВ «Аврора» особової справи [PERSON] вже призначену страхову виплату, а тому в даному випадку вини [PERSON] не має; - судом порушено вимоги п.6 постанови Пленуму ВСУ № 11 від 29 грудня 1976 року, оскільки в рішенні не зазначено повний розрахунок компенсації та методика проведення розрахунку, а тільки зазначені суми компенсації, що підлягають стягненню за відповідні періоди. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що позивачка набула професійного захворювання в період роботи свинаркою у колгоспі імені Крейсера «Аврори», правонаступником якого є відповідач ТОВ «Аврора», та на підставі висновку ЛТЕК від 18 квітня 1983 року визнана інвалідом 3-групи що підт-верджується рішенням Нікопольського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 1984 року, згідно з яким колгосп імені Крейсера «Аврори» був зобовя-заний сплачувати на її користь щомісячну допомогу в розмірі 352 рублі 36 копійок, а з 01 травня 1994 року їй встановлена інвалідність 3-групи з втратою професійної працездатності 40 %, при цьому відповідач ТОВ «Аврора» з 1992 року виплачував їй щомісячно відшкодування шкоди в розмірі 16,00 грн., а на підставі його розрахунків з 2001 року відповідач [PERSON] соціального страхування призначив виплату відшкодування шкоди в розмірі 47,00 грн., що не відповідає реальному розміру середнього заробітку за професією свинарки, яку займала позивачка, з якого слід було зробити перерахунок для визначення розміру щомісячного відшкодування шкоди. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи. Відповідно до п.43 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкоджен-ням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків», затверджених пос-тановою КМУ від 23 червня 1993 року № 472, виплата суми відшкодування шкоди, яку своєчасно не одержав потерпілий чи особи, які мають на це право, провадиться за минулий час, але не більш як за три роки до подання заяви про відшкодування шкоди. Рішенням суду позовні вимоги позивачки до [PERSON] соціального страхування задоволені в межах строку позовної давності. Тому доводи апеляційної скарги [PERSON] соціального страхування щодо пропуску позивачкою строку позовної давності є необгрунтованними. Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 391 від 31 грудня 1991 року «Про перерахунок розміру відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ними трудових обов'язків» перерахунок позивачці розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку) здійснено судом першої інстанції за професією свинарки на підставі розрахункових відомостей восьми робітниць відповідача ТОВ «Аврора» за 4-квартал 1992 року (а.с. 43-52 т.2). Не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача [PERSON] соціального страхування на застосування судом розрахунку відшкодування шкоди на підставі судово-бухгалтерської експертизи за аналогічною справою з урахуванням річних винагород, які не повинні враховуватися при виплаті відшкодування шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, в розрахункових відомостях восьми робітниць відповідача ТОВ «Аврора» за 4-квартал 1992 року відсутні відомості про виплату річної винагороди. [PERSON] соціального страхування відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України доказів на підтвердження своїх доводів суду не надав. З огляду на це колегія суддів вважає, що в цій частині доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними. В той же час колегія суддів вважає за необхідне погодитися з доводами апеляційної скарги щодо відсутності підстав для стягнення з [PERSON] соціального страхування компенсації втрати грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати. Відповідно до вимог ч.7 ст.40 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у звязку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці». Оскільки відділення [PERSON] соціального страхування не визначало розмір страхової виплати і після передачі від ТОВ «Аврора» особової справи [PERSON] продовжувало сплату вже призначеної страхової виплати, то відсутні підстави вважати, що не виплата суми страхової виплати мало місце з вини [PERSON] соціального страхування. Тому в частині стягнення з [PERSON] соціального страхування компенсації втрати грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачці в задоволенні позову в цій частині. У зв'язку з викладеним і

Outcome: dismissed