Jurisdiction: civil
Date: 2010-05-13 00:00:00

[PERSON] 13.10.2008 року звернулась до суду з позовною заявою до прокуратури Харківської області, в якій просить поновити порушене право власності на квартиру [ADDRESS] в м .Харкові, в частині користування, володіння, розпорядження своїм майном, у звязку з накладенням арешту та визнання речовими доказами по кримінальній справі. В позовній заяві зазначено, що [PERSON] на праві власності належить однокімнатна квартира 17, розташована за адресою: м.Харків, вул. О.Яроша, 29. Зазначену квартиру 05.05.2006 року було придбано у [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 05.05.2006 року нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Договір зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 16.06.2006 за № 2605. Право власності на квартиру було зареєстровано в КП «Харківське міське Б ТІ». їй стало відомо, що на квартиру накладений арешт в рамках кримінальної справи № 60060687, порушеної 18.04.2007 року та яка тривалий час розслідувалась райвідділом міліції Дзержинського району м. Харкова. Зазначена кримінальна справа порушена за фактами заволодіння зазначеної квартири, яка на той час належала [PERSON] шляхом шахрайства. Ці обставини мали місце задовго до придбання позивачкою квартири та згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] вона є третім, після [PERSON], набувачем права власності на зазначену квартиру. Так, після [PERSON], квартира належала [PERSON], після неї - [PERSON], а потім вона купила квартиру вже у [PERSON], тобто вона є добросовісним набувачем квартири. В судовому засіданні представники позивачки [PERSON] та [PERSON] позовну заяву підтримали в повному обсязі та просили суд позовну заяву задовольнити, поновити порушене право власності на квартиру [ADDRESS], в частині користування, володіння, розпорядження своїм майном, у звязку з накладенням арешту та визнання речовими доказами по кримінальній справі. Представник прокуратури Харківської області [PERSON] проти задоволення цивільного позову заперечував, у звязку з його необгрунтованістюі просив у його задоволенні відмовити, при цьому пояснив, що [PERSON] заволодів квартирою [PERSON]за допомогою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON], котрі є не добросовісні покупці , і повинні бути притягнуті до кримінальній відповідальності. Згідно вироку Апеляційного суду Харківської області [PERSON] був засуджений за шахрайство відносно спірної квартири. Помилка судді Мозкового О.Д. в тому . що він не розібрався в ситуації з речовими доказами відповідно до ст.. 81 КПК України і не повернув квартиру [PERSON], а прокуратура Харківської області проморгала це питання і [PERSON] зараз у суді доказує своє право на квартиру. Крім того до участі у справі в якості третіх осіб залучено [PERSON] та [PERSON]. Третя особа [PERSON] просив суд у позові відмовити і пояснив , що [PERSON] ,[PERSON] , [PERSON], [PERSON] є не добросовісними покупцями, вони були знайомі один з одним і діяли у зговорі. Робітники КП „Харківське міське бюро технічної інвентаризації ігнорували Інструкцію „Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно. Від імені [PERSON] та [PERSON] писали та підписували до БТ1 інші особи, суд відмовив в проведенні почеркознавчої експертизи та експертизи з приводу печаток , які стоять на технічному плані.Вони є недобросовісними покупцями. Третя особа [PERSON]В в судовому засіданні підтримав позов і просив його задовольнити і пояснив , що ні з ким у зговорі не знаходився. Квартиру покупав через агентство „Базіс та агентство „Город, котрі знайшли вказану квартиру. Ніяких шахрайських дій з його боку не було.Все , що говорив [PERSON], це наклеп. Представник КП „Харківське міське БТ1 пояснив, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] 05.05.2006 року на теперішній час чинний. Реєстрацію права власності власника на зазначену квартиру проведено у відповідності із законодавством. На оригінали технічного паспорту всі штампи та печатки КП „ХМБТГ. Раніше, КП „ХМБТГ згідно п.2.1 Інструкції „Про порядок видачі довідок-характеристик на обєкти нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб та зареєстровані в бюро технічної інвентаризації, затвердженої наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 30.04.1996 № 35 кожній видачі довідки - характеристики обов*язково передує обстеження нерухомості незалежно від того , коли була видана попередня довідка-характеристика. А зараз згідно ч.Ю Інструкції „Про порядок проведення технічної інвентаризації об*єктів нерухомого майна затвердженого Наказом Держбуду України 24.05.2001 року № 127 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р за № 582/5773 з метою дотримання відповідності даних інвентаризаційно- технічної бази дійсному стану житлового та не житлового фонду в містах, селищах та сільській місцевості доцільно через кожні 5 років проводити обстеження та переоцінку об*єктів. Тобто на цей час цього обов*язку не має , а тільки рекомендований характер цієї дії. Довідка-характеристика видається на замовлення власника нерухомого майна або за його дорученням на підставі матеріалів інвентаризаційної справи з урахуванням всіх змін, виявлених при обстеженні обєкта нерухомості, а також даних про його державну реєстрацію в бюро технічної інвентаризації. Зазначеною інструкцією не передбачено, що власник нерухомого майна повинен власноручно заповнювати замовлення на видачу довідки-характеристики. На практиці заповнюють замовлення консультанти, а власники ставлять свій підпис. Вислухавши пояснення сторін, третіх осіб, представника КП „Харківське міське БТІ, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. При цьому суд виходив з наступного. Відповідно до ч.З ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом. [PERSON] на праві власності належить однокімнатна квартира 17, розташована за адресою: м.Харків, вул. Отакара Яроша, будинок 29. Зазначену квартиру нею 05.05.2006 року було придбано у [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 05.05.2006 року нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Договір зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 16.06.2006 за № 2605. (а.с.8). На момент продажу зазначена квартира під будь-якою забороною відчуження не знаходилась. Право власності на квартиру було зареєстровано в КП «Харківське міське БТІ».(т.1, а.с. 9-11). Реєстрацію права власності проведено у відповідності з законодавством. Заяву про реєстрацію права власності на зазначену квартиру подано [PERSON] за довіреністю від [PERSON], що відповідає чинному законодавству. Відповідно до ч.І ст. 18 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі заяви правоволодільця (правонабувача) сторін (сторони) правочину, за яким виникло речове право, або уповноважених ними (нею) осіб. На теперішній час договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] чинний, ніким не скасований та його законність не є предметом позову, який розглядається в даній цивільній справі. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Проте, позивачці стало відомо, що на її квартиру накладений арешт в рамках кримінальної справи № 60060687, порушеної 18.04.2006 року та яка тривалий час розслідувалась райвідділом міліції Дзержинського району м.Харкова. Зазначена кримінальна справа порушена за фактом заволодіння зазначеної квартири, яка на той час належала [PERSON]П, шляхом шахрайства, (т.1, а.с. 7) Згідно відповіді прокуратури Дзержинського району м. Харкова на звернення позивачки кримінальна справа № 60060687, в рамках розслідування якої накладено арешт на вказану квартиру, обєднана в одне провадження з кримінальною справою № 20080022 за обвинуваченням [PERSON] та знаходилась в провадженні слідчого відділу прокуратури Харківської області, (т.1, а.с. 6). Під час розгляду цивільної справи зясувалось, що дійсно прокуратурою Харківської області проводиться досудове слідство по справі № 20080022 за звинуваченням [PERSON] в тому числі за ч.4 ст.190 КК України за фактом заволодіння шахрайським шляхом квартири [ADDRESS]. Постановою слідчого від 21.07.2008 року зазначену квартиру визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінальної справи, зареєстровано публічне отягощение на майно в єдиному державному реєстрі, (т.1, а.с.33). З пояснень представника прокуратури, наданих в судовому засіданні по цивільній справі, встановлено, що потерпілим по вказаному злочинному епізоду було визнано [PERSON]. який під час досудового слідства заявив органу досудового слідства клопотання щодо накладення арешту на вищевказану квартиру, з метою унеможливлення подальшого відчуження квартири. Зазначене клопотання слідчим було задоволено, (т.1, а.с.55). Кримінальну справу № 20080022 за звинуваченням [PERSON] 03.11.2008 в порядку ст.232 КПК України направлено до апеляційного суду Харківської області для розгляду по суті, (т.1, а.с.32). Представником прокуратури заявлено клопотання зупинити провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до вирішення кримінальної справи за звинуваченням [PERSON] та ухвалою суду від 08.12.2008 року цивільну справу за позовом [PERSON] провадженням зупинено до розгляду кримінальної справи за звинуваченням [PERSON] Позивачкою оскаржено зазначену ухвалу в апеляційному порядку та ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12.02.2009 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу про зупинення скасовано, справу направлено до того ж суду для продовження розгляду по суті. Задовольняючи апеляційну скаргу апеляційний суд прийшов до висновку, що зупинення провадження по цивільній справі до розгляду кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON] незаконне, оскільки ці справи різні, встановлення певних фактів в процесі розгляду кримінальної справи не перешкоджає вирішенню судом спору по цивільній справі. Вироком апеляційного суду Харківської області від 14.04.2009 року, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 29.12.2009 року, [PERSON] визнано винним у скоєні злочинів,передбачених ст..ст.263 ч.І ,190 ч 4 , 400 КК України. ( а.с.115-131 том 1 ,а.с. 105-109 т. 3) Проте суд ніяким чином не вирішив питання щодо речового доказу - квартири 17 по вул.Отакара Яроша. 29 в м.Харкові. У звязку з чим продовжується порушуватись законно отримане право власності позивачки [PERSON] на квартиру та не дає можливості володіти, користуватися та розпоряджатися нею. як того вимагає законодавство. У звязку з цим, необхідно вирішити питання щодо поновлення права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] при розгляді даної цивільної справи, так як по вищевказаній кримінальній справі прийняте остаточне рішення в усіх судових інстанціях, окрім речового доказу - квартири [ADDRESS]. Шахрайські дії [PERSON] мали місце до придбання позивачкою квартири та згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] Г.Ф. є третім, після [PERSON]. набувачем права власності на зазначену квартиру. Так, після [PERSON], квартира належала [PERSON], після неї - [PERSON] та позивачка купила квартиру вже у [PERSON], тобто вона є добросовісним набувачем права власності на квартиру. Крім того згідно технічного паспорту на квартиру 17 по оул.О.Яроша, 29 в м.Харкові за чоловіком [PERSON] - [PERSON] також ніколи не було зареєстровано право власності на зазначену- квартиру, що свідчить про нікчемність рішення Харківського обласного постійно діючого третейського суду від 22.11.2004 року по справі № 3/3-04 за позовом [PERSON] до [PERSON] по визнання договору дійсним. Згідно цього рішення позов [PERSON] задоволено, визнано право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та на інше майно. Проте [PERSON] право власності на квартиру зареєстровано не було та в усіх реєстрах власницею квартири було зазначено лише [PERSON] Згідно ст.50 Закону України „Про третейські суди сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов'язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень. Сторони та третейський суд вживають усіх необхідних заходів з метою забезпечення виконання рішення третейського суду. Відповідно до ст.57 цього Закону рішення третейського суду, яке не виконано добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження. Виконавчий документ, виданий на підставі рішення третейського суду, може бути предявлений до примусового виконання в строки, встановлені Законом України Про виконавче провадження. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 21.10.2008 року квартира [ADDRESS] у спадку [PERSON] не значиться та до її спадкоємців, в тому числі до чоловіка [PERSON] В.Г., не переходила. Таким чином [PERSON] не був власником вказаної квартири. Позивачкою куплено квартиру ще до порушення кримінальної справи, тобто вона була добросовісним набувачем квартири вже на момент порушення кримінальної справи. Проте, орган досудового слідства не повідомляв її про порушення кримінальної справи, про визнання її квартири речовим доказом та накладення на неї арешту, хоча [PERSON] є законним її власником. [PERSON] не є учасником кримінальної справи за звинуваченням [PERSON]. тому позбавлена можливості відповідно до ст.234 КПК України подавати скарги на дії слідчого при попередньому розгляді судом кримінальної справи, як зазначає прокуратура області в своєму клопотанні та не може, не інакше, як через зазначений цивільний позов, захистити своє законно отримане право власності на квартиру [ADDRESS]. Однак під час проведення досудового слідства позивачка неодноразово зверталась до прокуратури Харківської області зі зверненнями щодо зняття арешту з її квартири, проте звернення були проігноровані, а відповіді надані не по суті.(т.1, а.с.6, 22-31) Згідно клопотання прокуратури Харківської області потерпілим по епізоду заволодіння [PERSON] С.О. квартири визнано [PERSON], який заявив органу досудового слідства клопотання щодо накладення арешту на вищезазначену квартиру з метою унеможливлення подальшого відчуження квартири та розкрадання його особистих речей, (а.с.47). Орган досудового слідства не мав права визнавати [PERSON] потерпілим по епізоду заволодіння [PERSON] квартирою 17 по вул.О.Яроша, 29 в м.Харкові, оскільки згідно технічного паспорту на зазначену квартиру власницею квартири була [PERSON], а не він. З зазначених підстав орган досудового слідства не мав права накладати арешт на квартиру [PERSON] Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.390 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. [PERSON] є добросовісним набувачем права власності на квартиру 17 по вул. О.Яроша в м. Харкові, нею придбано квартиру значно раніше порушення кримінальної справи та ніякого відношення до зазначеної кримінальної справи вона не має, тому арешт накладено на її квартиру незаконно. Накладення арешту на квартиру позивачки порушує її законно отримане право власності на квартиру та не дає можливості володіти, користуватися та розпоряджатися нею, як того вимагає законодавство. На час розгляду справи договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON]дійсний,та ніким не скасований. Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За таких обставин суд дійшов до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved