Jurisdiction: civil
Date: 2010-06-06 00:00:00

Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просило суд: - стягнути з відповідача на користь підприємства заборгованість по платі за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі - 246,58 гривень. В обґрунтування заявленого позову позивачем зазначено, що квартира №[ADDRESS], належить відповідачу. Позивач надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, за що нараховуються відповідні розрахункові тарифи. Зазначені послуги були надані будинку відповідача, однак відповідач квартирну плату за фактично отримані комунальні послуги відповідачу не сплатив, у наслідок чого станом на 01 січня 2010 року виникла заборгованість у розмірі - 246,58 гривень. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала, пояснивши, що зазначена заборгованість виникла у наслідок проведення ремонту у будинку відповідача. Відповідач в судовому засіданні зазначила, що поточні платежі нею були здійснені . відповідно до розрахунку, а тому заборгованості вона не має. Вона погоджується сплатити сто гривень, так як вважає, що вартість проведеного ремонту не може перевищувати цієї суми. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши наявні письмові докази, встановив наступні обставини: Відповідач є власником квартири №3, розташованої за адресою місто Павлоград Дніпропетровської області, вулиця Ленінградська будинок №21 (а.с. 4 ). У період часу з 01 листопада 2008 року по 31 грудня 2008 року позивачем проводився поточний ремонт конструктивних елементів, інженерних систем і технічних пристроїв будинків та елементів на обєкті відповідача, вартість проведення яких було покладено на власників квартир цього будинку та у тому числі і на відповідача. Таким чином, сума 246,58 гривень не є заборгованістю за комунальні послуги, а є сумою вартості проведеного ремонту, що покладено на відповідача. Відповідно до ст.186 Житлового Кодексу України, - затрати, звязані з експлуатацією та ремонтом перебуваючих на балансі житлово-експлуатаційних організацій окремих нежилих будівель і нежилих приміщень у жилих будинках, призначених для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру, а також матеріально-технічне забезпечення їх експлуатації та ремонту враховуються при плануванні господарської діяльності житлово- експлуатаційних організацій. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивачем безпідставно заявлено вимогу щодо компенсації розміру варстості проведеного ремонту, оскільки при визначенні тарифів Павлоградською міською Радою повинні були бути та враховані затрати на проведення ремонтних робіт нежелих приміщень у жилих будинках, які відповідачем сплачувались вчасно та в повному розмірі. Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у розмірі - 100 гривень, оскільки відповідач не заперечувала проти оплати таких витрат у зазначеному розмірі, чим фактично визнала наявність заборгованіості за комунальні послуги в цій сумі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується загальним принципом визначеним у ч.З ст.88 ЦПК України, згідно якої - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Розмір таких витрат становить -ЗО гривень за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та - 51 гривня судового збору.

Outcome: partial